Petoknjižje
Knjiga Postanka (Post.)
I. POČECI SVIJETA I ČOVJEČANSTVA
1. STVARANJE SVIJETA
Prvi izvještaj o stvaranju
Post 1.
 U početku stvori Bog nebo i zemlju. 2Zemlja bijaše pusta i prazna; tama se prostirala nad bezdanom i Duh Božji lebdio je nad vodama.
    3I reče Bog: "Neka bude svjetlost!" I bi svjetlost. 4I vidje Bog da je svjetlost dobra; i rastavi Bog svjetlost od tame. 5Svjetlost prozva Bog dan, a tamu prozva noć. Tako bude večer, pa jutro - dan prvi.
    6I reče Bog: "Neka bude svod posred voda da dijeli vode od voda!" I bi tako. 7Bog načini svod i vode pod svodom odijeli od voda nad svodom. 8A svod prozva Bog nebo. Tako bude večer, pa jutro - dan drugi.
    9I reče Bog: "Vode pod nebom neka se skupe na jedno mjesto i neka se pokaže kopno!" I bi tako. 10Kopno prozva Bog zemlja, a skupljene vode mora. I vidje Bog da je dobro.
    11I reče Bog: "Neka proklija zemlja zelenilom - travom sjemenitom, stablima plodonosnim, koja, svako prema svojoj vrsti, na zemlji donose plod što u sebi nosi svoje sjeme. I bi tako. 12I nikne iz zemlje zelena trava što se sjemeni, svaka prema svojoj vrsti, i stabla koja rode plodovima što u sebi nose svoje sjeme, svako prema svojoj vrsti. I vidje Bog da je dobro. 13Tako bude večer, pa jutro - dan treći.
    14I reče Bog: "Neka budu svjetlila na svodu nebeskom da luče dan od noći, da budu znaci blagdanima, danima i godinama, 15i neka svijetle na svodu nebeskom i rasvjetljuju zemlju!" I bi tako. 16I načini Bog dva velika svjetlila - veće da vlada danom, manje da vlada noću - i zvijezde. 17I Bog ih postavi na svod nebeski da rasvjetljuju zemlju, 18da vladaju danom i noću i da rastavljaju svjetlost od tame. I vidje Bog da je dobro. 19Tako bude večer, pa jutro - dan četvrti.
    20I reče Bog: "Nek' povrvi vodom vreva živih stvorova, i ptice nek' polete nad zemljom, svodom nebeskim!" I bi tako. 21Stvori Bog morske grdosije i svakovrsne žive stvorove što mile i vrve vodom i ptice krilate svake vrste. I vidje Bog da je dobro. 22I blagoslovi ih govoreći: "Plodite se i množite i napunite vode morske! I ptice neka se namnože na zemlji!" 23Tako bude večer, pa jutro - dan peti.
    24I reče Bog: "Neka zemlja izvede živa bića, svako prema svojoj vrsti: stoku, gmizavce i zvjerad svake vrste!" I bi tako. 25I stvori Bog svakovrsnu zvjerad, stoku i gmizavce svake vrste. I vidje Bog da je dobro.
    26I reče Bog: "Načinimo čovjeka na svoju sliku, sebi slična, da bude gospodar ribama morskim, pticama nebeskim i stoci - svoj zemlji - i svim gmizavcima što puze po zemlji!"27Na svoju sliku stvori Bog čovjeka,
        na sliku Božju on ga stvori,
        muško i žensko stvori ih.
    28I blagoslovi ih Bog i reče im: "Plodite se, i množite, i napunite zemlju, i sebi je podložite! Vladajte ribama u moru i pticama u zraku i svim živim stvorovima što puze po zemlji!" 29I doda Bog: "Evo, dajem vam sve bilje što se sjemeni, po svoj zemlji, i sva stabla plodonosna što u sebi nose svoje sjeme: neka vam budu za hranu! 30A zvijerima na zemlji i pticama u zraku i gmizavcima što puze po zemlji u kojima je dah života - neka je za hranu sve zeleno bilje!" I bi tako. 31I vidje Bog sve što je učinio, i bijaše veoma dobro. Tako bude večer, pa jutro - dan šesti.
Post 2.
Tako bude dovršeno nebo i zemlja sa svom svojom vojskom. 2I sedmoga dana Bog dovrši svoje djelo koje učini. I počinu u sedmi dan od svega djela koje učini. 3I blagoslovi Bog sedmi dan i posveti, jer u taj dan počinu od svega djela svoga koje učini.
    4To je postanak neba i zemlje, tako su stvarani.
Drugi izvještaj o stvaranju - Raj zemaljski
    Kad je Jahve, Bog, sazdao nebo i zemlju, 5još nije bilo nikakva poljskoga grmlja po zemlji, još ne bijaše niklo nikakvo poljsko bilje, jer Jahve, Bog, još ne pusti dažda na zemlju i nije bilo čovjeka da zemlju obrađuje. 6Ipak, voda je izvirala iz zemlje i natapala svu površinu zemaljsku. 7Jahve, Bog, napravi čovjeka od praha zemaljskog i u nosnice mu udahne dah života. Tako postane čovjek živa duša.
    8I Jahve, Bog, zasadi vrt na istoku, u Edenu, i u nj smjesti čovjeka koga je napravio. 9Tada Jahve, Bog, učini te iz zemlje nikoše svakovrsna stabla - pogledu zamamljiva a dobra za hranu - i stablo života, nasred vrta, i stablo spoznaje dobra i zla.
    10Rijeka je izvirala iz Edena da bi natapala vrt; odatle se granala u četiri kraka. 11Prvom je ime Pišon, a optječe svom zemljom havilskom, u kojoj ima zlata. 12Zlato je te zemlje dobro, a ima ondje i bdelija i oniksa. 13Drugoj je rijeci ime Gihon, a optječe svu zemlju Kuš. 14Treća je rijeka Tigris, a teče na istok od Ašura; četvrta je Eufrat.
    15Jahve, Bog, uzme čovjeka i postavi ga u edenski vrt da ga obrađuje i čuva. 16Jahve, Bog, zapovjedi čovjeku: "Sa svakoga stabla u vrtu slobodno jedi, 17ali sa stabla spoznaje dobra i zla da nisi jeo! U onaj dan u koji s njega okusiš, zacijelo ćeš umrijeti!"
    18I reče Jahve, Bog: "Nije dobro da čovjek bude sam: načinit ću mu pomoć kao što je on." 19Tada Jahve, Bog, načini od zemlje sve životinje u polju i sve ptice u zraku i predvede ih čovjeku da vidi kako će koju nazvati, pa kako koje stvorenje čovjek prozove, da mu tako bude ime. 20Čovjek nadjene imena svoj stoci, svim pticama u zraku i životinjama u polju. No čovjeku se ne nađe pomoć kao što je on. 21Tada Jahve, Bog, pusti tvrd san na čovjeka te on zaspa, pa mu izvadi jedno rebro, a mjesto zatvori mesom. 22Od rebra što ga je uzeo čovjeku napravi Jahve, Bog, ženu pa je dovede čovjeku. 23Nato čovjek reče:
    "Gle, evo kosti od mojih kostiju,
        mesa od mesa mojega!
    Ženom neka se zove,
        od čovjeka kad je uzeta!"
    24Stoga će čovjek ostaviti oca i majku da prione uza svoju ženu i bit će njih dvoje jedno tijelo.
    25A bijahu oboje goli - čovjek i njegova žena - ali ne osjećahu stida.
Prvi čovjekov grijeh
Post 3.
Zmija bijaše lukavija od sve zvjeradi što je stvori Jahve, Bog. Ona reče ženi: "Zar vam je Bog rekao da ne smijete jesti ni s jednog drveta u vrtu?" 2Žena odgovori zmiji: "Plodove sa stabala u vrtu smijemo jesti. 3Samo za plod stabla što je nasred vrta rekao je Bog: 'Da ga niste jeli! I ne dirajte u nj, da ne umrete!'" 4Nato će zmija ženi: "Ne, nećete umrijeti! 5Nego, zna Bog: onog dana kad budete s njega jeli, otvorit će vam se oči, i vi ćete biti kao bogovi koji razlučuju dobro i zlo." 6Vidje žena da je stablo dobro za jelo, za oči zamamljivo, a za mudrost poželjno: ubere ploda njegova i pojede. Dade i svom mužu, koji bijaše s njom, pa je i on jeo. 7Tada se obadvoma otvore oči i upoznaju da su goli. Spletu smokova lišća i naprave sebi pregače.
    8Uto čuju korak Jahve, Boga, koji je šetao vrtom za dnevnog povjetarca. I sakriju se - čovjek i njegova žena - pred Jahvom, Bogom, među stabla u vrtu. 9Jahve, Bog, zovne čovjeka: "Gdje si?" - reče mu. 10On odgovori: "Čuo sam tvoj korak po vrtu; pobojah se jer sam go, pa se sakrih." 11Nato mu reče: "Tko ti kaza da si go? Ti si, dakle, jeo sa stabla s kojega sam ti zabranio jesti?" 12Čovjek odgovori: "Žena koju si stavio uza me - ona mi je dala sa stabla pa sam jeo." 13Jahve, Bog, reče ženi: "Što si to učinila?" "Zmija me prevarila pa sam jela", odgovori žena.
    14Nato Jahve, Bog, reče zmiji:
    "Kad si to učinila,
        prokleta bila među svim
            životinjama
        i svom zvjeradi divljom!
    Po trbuhu svome puzat ćeš
        i zemlju jesti sveg života svog!15Neprijateljstvo ja zamećem
        između tebe i žene,
        između roda tvojeg i roda
            njezina:
    on će ti glavu satirati,
        a ti ćeš mu vrebati petu."
    16A ženi reče:
    "Trudnoći tvojoj muke ću umnožit,
        u mukama djecu ćeš rađati.
    Žudnja će te mužu tjerati,
        a on će gospodariti nad tobom."
    17A čovjeku reče: "Jer si poslušao glas svoje žene te jeo sa stabla s kojega sam ti zabranio jesti rekavši: S njega da nisi jeo! - evo:
    Zemlja neka je zbog tebe prokleta:
        s trudom ćeš se od nje hraniti
            svega vijeka svog!18Rađat će ti trnjem i korovom,
        a hranit ćeš se poljskim raslinjem.19U znoju lica svoga
        kruh svoj ćeš jesti
    dokle se u zemlju ne vratiš:
        ta iz zemlje uzet si bio -
        prah si, u prah ćeš se i vratiti."
    20Svojoj ženi čovjek nadjene ime Eva, jer je majka svima živima. 21I načini Jahve, Bog, čovjeku i njegovoj ženi odjeću od krzna pa ih odjenu. 22Zatim reče Bog: "Evo, čovjek postade kao jedan od nas - znajući dobro i zlo! Da ne bi sada pružio ruku, ubrao sa stabla života pa pojeo i živio navijeke!" 23Zato ga Jahve, Bog, istjera iz vrta edenskoga da obrađuje zemlju iz koje je i uzet. 24Istjera, dakle, čovjeka i nastani ga istočno od vrta edenskog, pa postavi kerubine i plameni mač koji se svjetlucao - da straže nad stazom koja vodi k stablu života.
Kajin i Abel
Post 4.
Čovjek pozna svoju ženu Evu, a ona zače i rodi Kajina, pa reče: "Muško sam čedo stekla pomoću Jahve!" 2Poslije rodi Abela, brata Kajinova; Abel postane stočar, a Kajin zemljoradnik. 3I jednoga dana Kajin prinese Jahvi žrtvu od zemaljskih plodova. 4A prinese i Abel od prvine svoje stoke, sve po izbor pretilinu. Jahve milostivo pogleda na Abela i njegovu žrtvu, 5a na Kajina i žrtvu njegovu ni pogleda ne svrati. Stoga se Kajin veoma razljuti i lice mu se namrgodi. 6I Jahve reče Kajinu: "Zašto si ljut? Zašto ti je lice namrgođeno? 7Jer ako pravo radiš, vedrinom odsijevaš. A ne radiš li pravo, grijeh ti je kao zvijer na pragu što na te vreba; još mu se možeš oduprijeti." 8Kajin pak reče svome bratu Abelu: "Hajdemo van!" I našavši se na polju, Kajin skoči na brata Abela te ga ubi.
    9Potom Jahve zapita Kajina: "Gdje ti je brat Abel?" "Ne znam", odgovori. "Zar sam ja čuvar brata svoga?" 10Jahve nastavi: "Što si učinio? Slušaj! Krv brata tvoga iz zemlje k meni viče. 11Stoga budi proklet na zemlji koja je rastvorila usta da proguta s ruke tvoje krv brata tvoga! 12Obrađivat ćeš zemlju, ali ti više neće davati svoga roda. Vječni ćeš skitalica na zemlji biti!" 13A Kajin reče Jahvi: "Kazna je moja odviše teška da se snosi. 14Evo me tjeraš danas s plodnoga tla; moram se skrivati od tvoga lica i biti vječni lutalac na zemlji - tko me god nađe, može me ubiti." 15A Jahve mu reče: "Ne! Nego tko ubije Kajina, sedmerostruka osveta na njemu će se izvršiti!" I Jahve stavi znak na Kajina, da ga tko, našavši ga, ne ubije. 16Kajin ode ispred lica Jahvina u zemlju Nod, istočno od Edena, i ondje se nastani.
Kajinovo potomstvo
    17Kajin pozna svoju ženu te ona zače i rodi Henoka. Podigao je grad i grad prozvao imenom svoga sina - Henok. 18Henoku se rodio Irad, a od Irada potekao Mehujael; od Mehujaela poteče Metušael, od Metušaela Lamek. 19Lamek uzme dvije žene. Jedna se zvala Ada, a druga Sila. 20Ada rodi Jabala, koji je postao praocem onih što pod šatorima žive sa stokom. 21Bratu mu bijaše ime Jubal. On je praotac svih koji sviraju na liru i sviralu. 22Sila rodi Tubal-Kajina, praoca onih koji kuju bakar i željezo. Tubal-Kajinovoj sestri bijaše ime Naama.
    23Lamek prozbori svojim ženama:
    "Ada i Sila, glas moj poslušajte!
        Žene Lamekove, čujte mi besjedu:
    Čovjeka sam ubio jer me ranio
        i dijete jer me udarilo.24Ako će Kajin biti osvećen
            sedmerostruko,
        Lamek će sedamdeset i sedam
            puta!"
Šet i njegovo potomstvo
    25Adam pozna svoju ženu te ona rodi sina i nadjenu mu ime Šet. Reče ona: "Bog mi dade drugo dijete mjesto Abela, koga ubi Kajin." 26Šetu se rodi sin, komu on nadjenu ime Enoš. Tada se počelo zazivati ime Jahvino.
Patrijarsi prije Potopa
Post 5.
Ovo je povijest Adamova roda.Kad je Bog stvorio čovjeka, napravio ga je na priliku svoju; 2stvorio je muško i žensko. A kad ih je stvorio, blagoslovi ih i nazva - čovjek.
    3Kad je Adamu bilo sto i trideset godina, rodi mu se sin njemu sličan, na njegovu sliku; nadjenu mu ime Šet. 4Po rođenju Šetovu Adam je živio osam stotina godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 5Adam poživje u svemu devet stotina i trideset godina. Potom umrije.
    6Kad je Šetu bilo sto i pet godina, rodi mu se Enoš. 7Po rođenju Enoševu Šet je živio osam stotina i sedam godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 8Šet poživje u svemu devet stotina i dvanaest godina. Potom umrije.
    9Kad je Enošu bilo devedeset godina, rodi mu se Kenan. 10Po rođenju Kenanovu Enoš je živio osam stotina i petnaest godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 11Enoš poživje u svemu devet stotina i pet godina. Potom umrije.
    12Kad je Kenanu bilo sedamdeset godina, rodi mu se Mahalalel. 13Po rođenju Mahalalelovu Kenan je živio osam stotina i četrdeset godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 14Kenan poživje u svemu devet stotina i deset godina. Potom umrije.
    15Kad je Mahalalelu bilo šezdeset i pet godina, rodi mu se Jered. 16Po rođenju Jeredovu Mahalalel je živio osam stotina i trideset godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 17Mahalalel poživje u svemu osam stotina devedeset i pet godina. Potom umrije.
    18Kad je Jeredu bilo sto šezdeset i dvije godine, rodi mu se Henok. 19Po rođenju Henokovu Jered je živio osam stotina godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 20Jered poživje u svemu devet stotina šezdeset i dvije godine. Potom umrije.
    21Kad je Henoku bilo šezdeset i pet godina, rodi mu se Metušalah. 22Henok je hodio s Bogom. Po rođenju Metušalahovu Henok je živio trista godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 23Henok poživje u svemu trista šezdeset i pet godina. 24Henok je hodio s Bogom, potom iščeznu; Bog ga uze.
    25Kad je Metušalahu bilo sto osamdeset i sedam godina, rodi mu se Lamek. 26Po rođenju Lamekovu Metušalah je živio sedam stotina osamdeset i dvije godine te mu se rodilo još sinova i kćeri. 27Metušalah poživje u svemu devet stotina šezdeset i devet godina. Potom umrije.
    28Kad su Lameku bile sto osamdeset i dvije godine, rodi mu se sin. 29Nadjene mu ime Noa, govoreći: "Ovaj će nam pribavljati, u trudu i naporu naših ruku, utjehu iz zemlje koju je Bog prokleo." 30Po rođenju Noinu Lamek je živio pet stotina devedeset i pet godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. 31Lamek poživje u svemu sedam stotina sedamdeset i sedam godina. Potom umrije.
    32Pošto je Noa proživio pet stotina godina, rode mu se Šem, Ham i Jafet.
2. POTOP
Pokvarenost ljudi
Post 6.
Kad su se ljudi počeli širiti po zemlji i kćeri im se narodile, 2opaze sinovi Božji da su kćeri ljudske pristale, pa ih uzimahu sebi za žene koje su god htjeli. 3Onda Jahve reče: "Neće moj duh u čovjeku ostati dovijeka; čovjek je tjelesan, pa neka mu vijek bude stotinu dvadeset godina." 4U ona su vremena - a i kasnije - na zemlji bili Nefili, kad su Božji sinovi općili s ljudskim kćerima pa im one rađale djecu. To su oni od starine po snazi glasoviti ljudi.
    5Vidje Jahve kako je čovjekova pokvarenost na zemlji velika i kako je svaka pomisao u njegovoj pameti uvijek samo zloća. 6Jahve se pokaja i u svom srcu ražalosti što je načinio čovjeka na zemlji. 7Reče Jahve: "Ljude koje sam stvorio izbrisat ću s lica zemlje - od čovjeka do zvijeri, puzavce i ptice u zraku - jer sam se pokajao što sam ih napravio." 8Ali je Noa našao milost u očima Jahvinim.
    9Ovo je povijest Noina:
    Noa je bio čovjek pravedan i neporočan u svom vremenu. S Bogom je Noa hodio. 10Tri su se sina rodila Noi: Šem, Ham i Jafet.
Noa sprema lađu
    11U očima Božjim zemlja se bila iskvarila; nepravdom se napunila. 12I kad je Bog vidio kako se zemlja iskvarila - ta svako se biće na zemlji izopačilo - 13reče Bog Noi: "Odlučio sam da bude kraj svim bićima jer se zemlja napunila opačinom; i, evo, uništit ću ih zajedno sa zemljom. 14Napravi sebi korablju od smolastoga drveta; korablju načini s prijekletima i obloži je iznutra i izvana paklinom. 15A pravit ćeš je ovako: neka korablja bude trista lakata u duljinu, pedeset u širinu, a trideset lakata u visinu. 16Na korablji načini otvor za svjetlo, završi ga jedan lakat od vrha. Vrata na korablji načini sa strane; neka ima donji, srednji i gornji kat. 17Ja ću, evo, pustiti potop - vode na zemlju - da izgine svako biće pod nebom, sve u čemu ima dah života: sve na zemlji mora poginuti. 18A s tobom ću učiniti Savez; ti ćeš ući u korablju - ti i s tobom tvoji sinovi, tvoja žena i žene tvojih sinova. 19A od svega što je živo - od svih bića - uvedi u korablju od svakoga po dvoje da s tobom preživi, i neka budu muško i žensko. 20Od ptica prema njihovim vrstama, od životinja prema njihovim vrstama i od svih stvorova što po tlu puze prema njihovim vrstama: po dvoje od svega neka uđe k tebi da preživi. 21Sa sobom uzmi svega za jelo pa čuvaj da bude hrane tebi i njima."
    22Noa učini tako. Sve kako mu je Bog naredio, tako je izvršio.
Post 7.
Onda Jahve reče Noi: "Uđi ti i sva tvoja obitelj u korablju, jer sam uvidio da si ti jedini preda mnom pravedan u ovom vremenu. 2Uzmi sa sobom od svih čistih životinja po sedam parova: mužjaka i njegovu ženku. 3Isto tako od ptica nebeskih po sedam parova - mužjaka i ženku - da im se sjeme sačuva na zemlji. 4Jer ću do sedam dana pustiti dažd po zemlji četrdeset dana i četrdeset noći te ću istrijebiti s lica zemlje svako živo biće što sam ga načinio."
    5Noa učini sve kako mu je Jahve naredio.
    6Noi bijaše šest stotina godina kad je potop došao na zemlju. 7I pred vodama potopnim uđu s Noom u korablju njegovi sinovi, njegova žena i žene sinova njegovih. 8Od čistih životinja i od životinja koje nisu čiste, od ptica, od svega što zemljom puzi, 9uđe po dvoje - mužjak i ženka - u korablju s Noom, kako je Bog naredio Noi. 10A sedmoga dana zapljušte potopne vode po zemlji.
Potop
    11U dan onaj - šestote godine Noina života, mjeseca drugog, dana u mjesecu sedamnaestog -
    navale svi izvori bezdana,
        rastvore se ustave nebeske.
    12I udari dažd na zemlju da pljušti četrdeset dana i četrdeset noći. 13Onog dana uđe u korablju Noa i njegovi sinovi: Šem, Ham i Jafet, Noina žena i tri žene Noinih sinova s njima; 14oni, pa sve vrste životinja: stoka, gmizavci što po tlu gmižu, ptice i svakovrsna krilata stvorenja, 15uđu u korablju s Noom, po dvoje od svih bića što u sebi imaju dah života. 16Što uđe, sve bijaše par, mužjak i ženka od svih bića, kako je Bog naredio Noi.
    Onda Jahve zatvori za njim vrata.
    17Pljusak je na zemlju padao četrdeset dana; vode sveudilj rasle i korablju nosile: digla se visoko iznad zemlje. 18Vode su nad zemljom bujale i visoko rasle, a korablja plovila površinom. 19Vode su sve silnije navaljivale i rasle nad zemljom, tako te prekriše sva najviša brda pod nebom. 20Petnaest lakata dizale se vode povrh potonulih brda. 21Izgiboše sva bića što se po zemlji kreću: ptice, stoka, zvijeri, svi gmizavci i svi ljudi. 22Sve što u svojim nosnicama imaše dah života - sve što bijaše na kopnu - izgibe. 23Istrijebi se svako biće s površja zemaljskog: čovjek, životinje, gmizavci i ptice nebeske, sve se izbrisa sa zemlje. Samo Noa ostade i oni što bijahu s njim u korablji. 24Stotinu pedeset dana vladahu vode zemljom.
Prestanak potopa
Post 8.
Onda se Bog sjeti Noe, svih zvijeri i sve stoke što bijaše s njim u korablji, pa pokrenu vjetar nad zemljom da uzbije vodu. 2Zatvoriše se izvori bezdanu i ustave nebeske, i dažd s neba prestade. 3Polako se povlačile vode sa zemlje. Nakon stotinu pedeset dana vode su jenjale, 4a sedmoga mjeseca, sedamnaestog dana u mjesecu korablja se zaustavi na brdima Ararata. 5Vode su neprestano opadale do desetog mjeseca, a prvoga dana desetog mjeseca pokažu se brdski vrhunci.
    6Kad je izminulo četrdeset dana, Noa otvori prozor što ga je načinio na korablji; 7ispusti gavrana, a gavran svejednako odlijetaše i dolijetaše dok se vode sa zemlje nisu isušile. 8Zatim ispusti golubicu da vidi je li voda nestala sa zemlje. 9Ali golubica ne nađe uporišta nogama te se vrati k njemu u korablju, jer voda još pokrivaše svu površinu; on pruži ruku, uhvati golubicu te je unese k sebi u korablju. 10Počeka još sedam dana pa opet pusti golubicu iz korablje. 11Prema večeri golubica se vrati k njemu, i gle! u kljunu joj svjež maslinov list; tako je Noa doznao da su opale vode sa zemlje. 12Još počeka sedam dana pa opet pusti golubicu: više mu se nije vratila.
    13Šest stotina prve godine Noina života, prvoga mjeseca, prvog dana u mjesecu uzmakoše vode sa zemlje.
    Noa skine pokrov s korablje i pogleda: površina okopnjela.
    14A drugoga mjeseca, sedamnaestog dana u mjesecu, zemlja bijaše suha.
Noa izlazi iz lađe
    15Tada Bog reče Noi: 16"Iziđi iz korablje, ti, tvoja žena, tvoji sinovi i žene tvojih sinova s tobom. 17Sa sobom izvedi sva živa bića, sva stvorenja što su s tobom: ptice, stoku i sve gmizavce što zemljom puze; neka zemljom vrve, plode se i na zemlji množe!" 18I Noa iziđe, a s njime sinovi njegovi, žena njegova i žene sinova njegovih. 19Sve životinje, svi gmizavci, sve ptice - svi stvorovi što se zemljom miču - iziđu iz korablje, vrsta za vrstom.
    20I podiže Noa žrtvenik Jahvi; uze od svih čistih životinja i od svih čistih ptica i prinese na žrtveniku žrtve paljenice. 21Jahve omirisa miris ugodni pa reče u sebi: "Nikad više neću zemlju u propast strovaliti zbog čovjeka, ta čovječje su misli opake od njegova početka; niti ću ikad više uništiti sva živa stvorenja, kako sam učinio.
        22Sve dok zemlje bude,
        sjetve, žetve,
        studeni, vrućine,
        ljeta, zime,
        dani, noći
        nikada prestati neće."
Blagoslov i Savez
Post 9.
Tada Bog blagoslovi Nou i njegove sinove i reče im: "Plodite se i množite i zemlju napunite. 2Neka vas se boje i od vas strahuju sve životinje na zemlji, sve ptice u zraku, sve što se po zemlji kreće i sve ribe u moru: u vaše su ruke predane. 3Sve što se kreće i živi neka vam bude za hranu: sve vam dajem, kao što vam dadoh zeleno bilje. 4Samo ne smijete jesti mesa u kojem je još duša, to jest njegova krv. 5A za vašu krv, za vaš život, tražit ću obračun: tražit ću ga od svake životinje; i od čovjeka za njegova druga tražit ću obračun za ljudski život.
        6Tko prolije krv čovjekovu,
        njegovu će krv čovjek proliti!
        Jer na sliku Božju stvoren je
            čovjek!
    7A vi, plodite se, i množite i zemlju napunite, i podložite je sebi!"
    8Još reče Bog Noi i njegovim sinovima s njim: 9"A ja, evo, sklapam svoj Savez s vama i s vašim potomstvom poslije vas 10i sa svim živim stvorovima što su s vama: s pticama, sa stokom, sa zvijerima - sa svime što je s vama izišlo iz korablje - sa svim živim stvorovima na zemlji. 11Držat ću se ja svog Saveza s vama te nikada više vode potopne neće uništiti živa bića niti će ikad više potop zemlju opustošiti."
    12I reče Bog:
    "A ovo znamen je Saveza
        koji stavljam između sebe i vas
        i svih živih bića što su s vama,
        za naraštaje buduće:13Dugu svoju u oblak stavljam,
        da zalogom bude Savezu
        između mene i zemlje.14Kad oblake nad zemlju navučem
        i duga se u oblaku pokaže,15spomenut ću se Saveza svoga,
        Saveza između mene i vas
        i stvorenja svakoga živog:
    potopa više neće biti
        da uništi svako biće.16U oblaku kad se pojavi duga,
        ja ću je vidjeti
    i vjekovnog ću se sjećati Saveza
        između Boga i svake žive duše,
        svakog tijela na zemlji."
    17I reče Bog Noi: "To neka je znak Saveza koji sam postavio između sebe i svih živih bića što su na zemlji."
3. OD POTOPA DO ABRAHAMA
Noa i njegovi sinovi
    18Sinovi Noini, koji su iz korablje izišli, bijahu: Šem, Ham i Jafet. Ham je praotac Kanaanaca. 19Ovo su trojica Noinih sinova i od njih se sav svijet razgranao.
    20Noa, zemljoradnik, zasadio vinograd. 21Napio se vina i opio, pa se otkrio nasred šatora. 22Ham, praotac Kanaanaca, opazi oca gola pa to kaza dvojici svoje braće vani. 23Šem i Jafet uzmu ogrtač, obojica ga prebace sebi preko ramena pa njime, idući natraške, pokriju očevu golotinju. Lica im bijahu okrenuta na drugu stranu, tako te ne vidješe oca gola.
    24Kad se Noa otrijeznio od vina i saznao što mu je učinio najmlađi sin, reče:25"Neka je proklet Kanaanac,
        braći svojoj najniži sluga nek'
            bude!"
    26Onda nastavi:
    "Blagoslovljen Jahve, Šemov Bog,
        Kanaanac nek' mu je sluga!27Nek Bog raširi Jafeta
        da prebiva pod šatorima Šemovim,
        Kanaanac nek' mu je sluga!"
    28Poslije Potopa Noa poživje trista pedeset godina. 29U svemu poživje Noa devet stotina pedeset godina; potom umrije.
Napučivanje zemlje
Post 10.
Ovo je povijest Noinih sinova: Šema, Hama i Jafeta, kojima su se rodili sinovi poslije Potopa.
    2Sinovi su Jafetovi: Gomer, Magog, Madaj, Javan, Tubal, Mešak, Tiras. 3A sinovi su Gomerovi: Aškenaz, Rifat i Togarma. 4Javanovi su opet sinovi: Eliša, Taršiš, Kitijci i Dodanci. 5Od njih su se razgranali narodi po otocima.
    To su Jafetovi sinovi prema svojim zemljama - svaki s vlastitim jezikom - prema svojim plemenima i narodima.
    6Sinovi su Hamovi: Kuš i Misrajim, Put i Kanaan. 7Kuševi su: Seba, Havila, Sabta, Rama i Sabteka. Ramini su: Šeba i Dedan.
    8Od Kuša se rodio Nimrod, koji je postao prvi velmoža na zemlji. 9Voljom Jahve bio je silan lovac. Zato se veli: "Kao Nimrod, silan lovac voljom Jahve." 10Glavno uporište njegova kraljevstva bili su: Babilon, Erek, Akad i Kalne, svi u zemlji Šinearu. 11Iz ove je zemlje došao Ašur. On je podigao Ninivu, Rehobot Ir, Kalah 12i Resen između Ninive i Kalaha (to je glavni grad).
    13Od Misrajima potekli su Ludijci, Anamijci, Lehabijci, Naftuhijci, 14pa Patrušani, Kasluhijci i Kaftorci, od kojih su potekli Filistejci.
    15Od Kanaana potječe Sidon, njegov prvenac, i Het. 16Dalje: Jebusejci, Amorejci, Girgašani, 17Hivijci, Arkijci, Sinijci, 18Arvađani, Semarjani i Hamaćani. Poslije se kanaanska plemena razgranaše, 19tako da se granica Kanaanaca protezala od Sidona prema Geraru sve do Gaze pa prema Sodomi, Gomori, Admi i Sebojimu sve do Leše.
    20To su sinovi Hamovi prema svojim plemenima i jezicima, po svojim zemljama i narodima.
    21A i Šemu - praocu svih sinova Eberovih i starijem bratu Jafetovu - rodili se sinovi. 22Šemovi su sinovi: Elam, Ašur, Arpakšad, Lud i Aram. 23A Aramovi su sinovi: Us, Hul, Geter i Maš. 24Arpakšad rodi Šelaha, Šelah rodi Ebera. 25Eberu su se rodila dva sina: jednomu bješe ime Peleg, jer se za njegova vijeka zemlja razdijelila. Njegovu je bratu bilo ime Joktan. 26Od Joktana se rodiše: Almodad, Šelef, Hasarmavet, Jerah, 27Hadoram, Uzal, Dikla, 28Obal, Abimael, Šeba, 29Ofir, Havila i Jobab. Sve su to sinovi Joktanovi. 30Njihova se naselja protezahu od Meše sve do Sefara, brdovitih krajeva na istoku.
    31To su sinovi Šemovi prema svojim plemenima, jezicima i zemljama, po svojim narodima.
    32To su rodovi Noinih sinova prema svojim lozama i narodima. Od njih su se razgranali narodi po zemlji poslije Potopa.
Babilonska kula
Post 11.
Sva je zemlja imala jedan jezik i riječi iste. 2Ali kako su se ljudi selili s istoka, naiđu na jednu dolinu u zemlji Šinearu i tu se nastane. 3Jedan drugome reče: "Hajdemo praviti opeke te ih peći da otvrdnu!" Opeke im bile mjesto kamena, a paklina im služila za žbuku. 4Onda rekoše: "Hajde da sebi podignemo grad i toranj s vrhom do neba! Pribavimo sebi ime, da se ne raspršimo po svoj zemlji!"
    5Jahve se spusti da vidi grad i toranj što su ga gradili sinovi čovječji. 6Jahve reče. "Zbilja su jedan narod, s jednim jezikom za sve! Ovo je tek početak njihovih nastojanja. Sad im ništa neće biti neostvarivo što god naume izvesti. 7Hajde da siđemo i jezik im pobrkamo, da jedan drugome govora ne razumije." 8Tako ih Jahve rasu odande po svoj zemlji te ne sazidaše grada. 9Stoga mu je ime Babel, jer je ondje Jahve pobrkao govor svima u onom kraju i odande ih je Jahve raspršio po svoj zemlji.
Rodoslovlja od Šema do Abrahama
    10Ovo su potomci Šemovi:
    Kad je Šemu bilo sto godina - dvije godine poslije Potopa - rodi mu se Arpakšad. 11Po rođenju Arpakšadovu Šem je živio petsto godina te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    12Kad je Arpakšadu bilo trideset i pet godina, rodi mu se Šelah. 13Po rođenju Šelahovu Arpakšad je živio četiri stotine i tri godine te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    14Kad je Šelahu bilo trideset godina, rodi mu se Eber. 15Po rođenju Eberovu Šelah je živio četiri stotine i tri godine te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    16Kad su Eberu bile trideset i četiri godine, rodi mu se Peleg. 17Po rođenju Pelegovu Eber je živio četiri stotine i trideset godina te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    18Kad je Pelegu bilo trideset godina, rodi mu se Reu. 19Po rođenju Reuovu Peleg je živio dvjesta i devet godina te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    20Kad su Reuu bile trideset i dvije godine, rodi mu se Serug. 21Po rođenju Serugovu Reu je živio dvjesta i sedam godina te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    22Kad je Serugu bilo trideset godina, rodi mu se Nahor. 23Po rođenju Nahorovu Serug je živio dvjesta godina te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    24Kad je Nahoru bilo dvadeset i devet godina, rodi mu se Terah. 25Po rođenju Terahovu Nahor je živio sto i devetnaest godina te mu se rodilo još sinova i kćeri.
    26Kad je Terahu bilo sedamdeset godina, rode mu se: Abram, Nahor i Haran.
    27Ovo je povijest Terahova. Terahu se rodio Abram, Nahor i Haran; a Haranu se rodio Lot. 28Haran umrije za života svoga oca Teraha, u svome rodnom kraju, u Uru Kaldejskom. 29Abram se i Nahor ožene. Abramovoj ženi bijaše ime Saraja, a Nahorovoj Milka; ova je bila kći Harana, oca Milke i Jiske. 30Saraja bijaše nerotkinja - nije imala poroda.
    31Terah povede svoga sina Abrama, svog unuka Lota, sina Haranova, svoju snahu Saraju, ženu svoga sina Abrama, pa se zaputi s njima iz Ura Kaldejskoga u zemlju kanaansku. Kad stignu do Harana, ondje se nastane.
    32Dob Terahova dosegnu dvjesta i pet godina; a onda Terah umrije u Haranu.
II. POČECI IZABRANOG NARODA
1. POVIJEST ABRAHAMOVA
Abrahamov poziv i seoba
Post 12.
Jahve reče Abramu:"Idi iz zemlje svoje,
        iz zavičaja i doma očinskog,
        u krajeve koje ću ti pokazati.2Velik ću narod od tebe učiniti,
        blagoslovit ću te,
    ime ću ti uzveličati,
        i sam ćeš biti blagoslov.3Blagoslivljat ću one koji te
            blagoslivljali budu,
        koji te budu kleli, njih ću
            proklinjati;
    sva plemena na zemlji
        tobom će se blagoslivljati."
    4Abram se zaputi kako mu je Jahve rekao. S njime krenu i Lot. Abramu je bilo sedamdeset i pet godina kad je otišao iz Harana. 5Abram uze sa sobom svoju ženu Saraju, svoga bratića Lota, svu imovinu što su je namakli i svu čeljad koju su stekli u Haranu te svi pođu u zemlju kanaansku. Kad su stigli u Kanaan, 6Abram prođe zemljom do mjesta Šekema - do hrasta More. Kanaanci su onda bili u zemlji. 7Jahve se javi Abramu pa mu reče: "Tvome ću potomstvu dati ovu zemlju." Abram tu podigne žrtvenik Jahvi koji mu se objavio. 8Odatle prijeđe u brdoviti kraj, na istok od Betela. Svoj šator postavi između Betela na zapadu i Aja na istoku. Ondje podigne žrtvenik Jahvi i zazva ime Jahvino.
    9Od postaje do postaje Abram se pomicao prema Negebu.
Abraham u Egiptu
    10Ali kad je zemljom zavladala glad, Abram se spusti u Egipat da ondje proboravi, jer je velika glad harala zemljom. 11Kad je bio na ulazu u Egipat, reče svojoj ženi Saraji: "Znam da si lijepa žena. 12Kad te Egipćani vide, reći će: 'To je njegova žena', i mene će ubiti, a tebe na životu ostaviti. 13Nego reci da si mi sestra, tako da i meni bude zbog tebe dobro i da, iz obzira prema tebi, poštede moj život."
    14Zbilja, kad je Abram ušao u Egipat, Egipćani vide da je žena veoma lijepa. 15Vide je faraonovi dvorani pa je pohvale faraonu i odvedu ženu na faraonov dvor. 16Abramu pođe dobro zbog nje; steče on stoke i goveda, magaraca, slugu i sluškinja, magarica i deva.
    17Ali Jahve udari faraona i njegov dom velikim nevoljama zbog Abramove žene Saraje. 18I faraon pozva Abrama pa reče: "Što si mi to učinio? Zašto mi nisi kazao da je ona tvoja žena? 19Zašto si rekao: 'Ona mi je sestra', pa je ja uzeh sebi za ženu? A sad, evo ti žene; uzmi je i hajde!"
    20Faraon ga onda preda momcima, a oni ga otprave s njegovom ženom i sa svime što bijaše njegovo.
Lot se dijeli od Abrahama
Post 13.
Iz Egipta Abram ode gore u Negeb sa svojom ženom i sa svime što je imao. I Lot bješe s njim. 2Abram je bio veoma bogat stokom, srebrom i zlatom. 3Od postaje do postaje iz Negeba išao je do Betela, 4do mjesta na kojem je bio postavio šator, između Betela i Aja, gdje je prije podigao žrtvenik. Tu je Abram zazivao ime Jahvino.
    5I Lot, koji iđaše s Abramom, imaše ovaca, goveda i šatora, 6tako da ih kraj ne bi izdržavao kad bi zajedno ostali. Njihovo je blago bilo veliko, te zajedno nisu mogli boraviti. 7Svađa je nastajala između pastira stoke Abramove i pastira stoke Lotove. Tada su zemlju nastavali Kanaanci i Perižani. 8Zato Abram reče Lotu: "Neka ne bude svađe između mene i tebe, između pastira mojih i tvojih - ta mi smo braća! 9Nije li sva zemlja pred tobom? Odvoji se od mene! Kreneš li ti nalijevo, ja ću nadesno; ako ćeš ti nadesno, ja ću nalijevo."
    10Lot podiže oči i vidje kako je dobro posvuda natapana sva Jordanska dolina, kao kakav vrt Jahvin, kao zemlja egipatska prema Soaru. - Bilo je to prije nego što je Jahve uništio Sodomu i Gomoru. - 11Lot izabere za se svu Jordansku dolinu i ode na istok. Tako se odijele jedan od drugoga. 12Abram ostade u kanaanskoj zemlji, dok je Lot živio po mjestima u dolini i razapeo svoje šatore do Sodome. 13A žitelji Sodome bijahu veoma opaki, sami grešnici protiv Jahve.
    14Jahve reče Abramu, pošto se Lot od njega rastao: "Oči svoje podigni i s mjesta na kojem si pogledaj prema sjeveru, jugu, istoku i zapadu; 15jer svu zemlju što je možeš vidjeti dat ću tebi i tvome potomstvu zauvijek. 16Potomstvo ću tvoje učiniti kao prah na zemlji. Ako tko mogne prebrojiti prah zemlje, i tvoje će potomstvo moći prebrojiti. 17Na noge! Prođi zemljom uzduž i poprijeko jer ću je tebi predati."
    18Abram digne šatore i dođe pa se naseli kod hrasta Mamre, što je u Hebronu. Ondje podigne žrtvenik Jahvi.
Vojna četvorice velikih kraljeva
Post 14.
Kad Amrafel bijaše kralj Šineara, Ariok kralj Elasara, Kedor-Laomer kralj Elama, Tidal kralj Gojima, 2povedoše oni rat protiv Bere, kralja Sodome, Birše, kralja Gomore, Šinaba, kralja Adme, Šemebera, kralja Sebojima, i protiv kralja u Beli, to jest Soaru.
    3I vojske se sliju u dolinu Sidim, gdje je danas Slano more. 4Dvanaest su godina služili Kedor-Laomera, ali trinaeste godine dignu se na ustanak. 5U četrnaestoj godini digne se Kedor-Laomer i kraljevi koji su bili s njim te potuku Refaimce u Ašterot Karnajimu, Zuzijce u Hamu, Emijce na ravnici Kirjatajimu, 6Horijce u brdskom kraju Seiru, blizu El Parana, koji je uz pustinju. 7Onda se povuku natrag i stignu u En Mišpat, to jest Kadeš, i pokore sve krajeve Amalečana i Amorejaca, koji su nastavali Haseson Tamar. 8Zatim istupi kralj Sodome, kralj Gomore, kralj Adme, kralj Sebojima i kralj Bele, odnosno Soara, te zapodjenu borbu protiv onih u dolini Sidimu: 9Kedor-Laomera, kralja Elama, Tidala, kralja Gojima, Amrafela, kralja Šineara, Arioka, kralja Elasara - četiri kralja protiv pet.
    10Dolina Sidim bila je puna provalija s paklinom, pa kraljevi Sodome i Gomore, na bijegu, u njih poskaču, a ostali izmaknu u planine. 11Pobjednici pokupe sve blago po Sodomi i Gomori i svu hranu pa odu. 12Pograbe i Lota, Abramova bratića - i on je živio u Sodomi - i njegovo blago pa otiđu.
    13A bjegunac neki - rođak Eškola i Anera, Abramovih saveznika - donese vijest Abramu Hebrejcu dok je boravio kod hrasta Amorejske Mamre. 14Kad je Abram čuo da mu je bratić zarobljen, skupi svoju momčad - rođenu u njegovu domu - njih trista osamnaest, pa pođe u potjeru do Dana. 15Podijeli svoje momke u dvije čete, napadne noću te one potuče. Progonio ih je do Hobe, sjeverno od Damaska. 16Povrati sve blago, svoga bratića Lota i njegovo blago, žene i ostali svijet.
Abraham i Melkisedek
    17Pošto se vratio, porazivši Kedor-Laomera i kraljeve koji su bili s njim, u susret mu, u dolinu Šave, to jest u Kraljev dol, iziđe kralj Sodome. 18A Melkisedek, kralj Šalema, iznese kruha i vina. On je bio svećenik Boga Svevišnjega. 19Blagoslovi ga govoreći:
    "Od Boga Svevišnjega, Stvoritelja
            neba i zemlje,
        neka je Abramu blagoslov!20I Svevišnji Bog,
        što ti u ruke preda neprijatelje,
        hvaljen bio!"
    Abram mu dade desetinu od svega.
    21Tada kralj Sodome reče Abramu: "Meni daj ljude, a dobra uzmi sebi!" 22Abram odgovori kralju Sodome: "Ruku uzdižem pred Jahvom, Svevišnjim Stvoriteljem neba i zemlje, 23da neću uzeti ni končića, ni remena od obuće, niti išta što je tvoje da ne kažeš: na meni se Abram obogatio. 24Ne, meni ništa, osim što su moji momci upotrijebili; i dio za momčad što je sa mnom išla: Aner, Eškol i Mamre, oni neka uzmu svoj dio."
Obećanje i Savez
Post 15.
Poslije tih događaja Jahve uputi Abramu riječ u ukazanju:
    "Ne boj se, Abrame,
        ja sam ti zaštita;
    a nagrada tvoja
        bit će vrlo velika!"
    2Abram odgovori: "Gospodine moj, Jahve, čemu mi tvoji darovi kad ostajem bez poroda; kad je mojoj kući nasljednik Eliezer Damaščanin? 3Kako mi nisi dao potomstva - nastavi Abram - jedan će, eto, od mojih ukućana postati moj baštinik." 4Ali mu Jahve opet uputi riječ: "Taj neće biti tvoj baštinik, nego će ti baštinik biti tvoj potomak." 5Izvede ga van i reče: "Pogledaj na nebo i zvijezde prebroj ako ih možeš prebrojiti." A onda doda: "Toliko će biti tvoje potomstvo." 6Abram povjerova Jahvi, i on mu to uračuna u pravednost.
    7Tada mu on reče: "Ja sam Jahve koji sam te odveo iz Ura Kaldejskoga da ti predam ovu zemlju u posjed." 8A on odvrati: "Gospodine moj, Jahve, kako ću ja doznati da ću je zaposjesti?" 9Odgovori mu: "Prinesi mi junicu od tri godine, kozu od tri godine, ovna od tri godine, jednu grlicu i jednog golubića." 10Sve mu to donese, rasiječe na pole i metnu sve pole jednu prema drugoj; ptica nije rasijecao. 11Ptice grabežljivice obarale se na leševe, ali ih je Abram rastjerivao. 12Kad je sunce bilo pri zalazu, dubok san obuzme Abrama, a onda se na nj spusti gust mrak pun jeze. 13Tada Bog reče Abramu: "Dobro znaj da će tvoji potomci biti stranci u tuđoj zemlji; robovat će i biti tlačeni četiri stotine godina, 14ali narodu kojem budu služili ja ću suditi; i konačno će izići s velikim blagom. 15A ti ćeš k ocima svojim u miru poći, u sretnoj starosti bit ćeš sahranjen. 16Oni će se ovamo vratiti za četvrtog naraštaja, jer mjera se zlodjela amorejskih još nije navršila."
    17Kad je sunce zašlo i pao gust mrak, pojavi se zadimljen žeravnjak i goruća zublja te prođu između onih dijelova. 18Toga je dana Jahve sklopio Savez s Abramom rekavši:
    "Potomstvu tvojemu dajem zemlju
            ovu
        od Rijeke u Egiptu do Velike
            rijeke, rijeke Eufrata:19Kenijce, Kenižane, Kadmonce,
            20Hetite,
        Perižane, Refaimce, 21Amorejce,
        Kanaance, Girgašane, Jebusejce."
Jišmaelovo rođenje
Post 16.
Abramova žena Saraja nije mu rađala djece. A imaše ona sluškinju Egipćanku - zvala se Hagara. 2I reče Saraja Abramu: "Vidiš, Jahve me učinio nerotkinjom. Hajde k mojoj sluškinji, možda ću imati djece." Abram posluša riječ Sarajinu.
    3Tako, pošto je Abram proboravio deset godina u zemlji kanaanskoj, njegova žena Saraja uzme Hagaru, Egipćanku, sluškinju svoju, pa je dade svome mužu Abramu za ženu. 4Uđe on k Hagari te ona zače. A kad je vidjela da je začela, s prezirom je gledala na svoju gospodaricu. 5Tada reče Saraja Abramu: "Nepravda što se meni nanosi tvoja je krivnja! Prepustila sam svoju sluškinju tvome zagrljaju, ali otkako opazi da je zanijela, s prezirom na me gleda. Jahve sudio i meni i tebi!" 6Nato Abram odvrati Saraji: "Tvoja je sluškinja u tvojoj ruci: kako ti se čini da je dobro, tako prema njoj postupi!" Saraja postupi prema njoj tako loše da ona od nje pobježe.
    7Anđeo Jahvin nađe je kod izvora u pustinji - uz vrelo što je na putu prema Šuru - 8pa je zapita: "Hagaro, sluškinjo Sarajina, odakle dolaziš i kamo ideš?" "Bježim, evo, od svoje gospodarice Saraje", odgovori ona.
    9Nato joj anđeo Jahvin reče: "Vrati se svojoj gospodarici i pokori joj se!" 10Još joj reče anđeo Jahvin: "Tvoje ću potomstvo silno umnožiti; od mnoštva se neće moći ni prebrojiti." 11Dalje joj je anđeo Jahvin rekao:
    "Gle, zanijela si i rodit ćeš sina.
        Nadjeni mu ime Jišmael,
        jer Jahve ču jad tvoj.12On će biti kao divlje magare:
        ruka će se njegova dizati na
            svakoga
        i svačija ruka na njega;
    i pred licem sve mu braće
        on će stan sebi podići."
    13A Jahvu koji joj govoraše nazva: "Ti si El Roi - Svevid Bog", jer - reče ona - "vidjeh Boga i nakon viđenja - još živim!" 14Stoga se taj zdenac zove Beer Lahaj Roi - Zdenac životvornog Svevida, a eno ga između Kadeša i Bereda.
    15Rodi Hagara Abramu sina, a Abram sinu što mu ga rodi Hagara nadjene ime Jišmael. 16Abramu je bilo osamdeset i šest godina kad mu je Hagara rodila Jišmaela.
Savez i obrezanje
Post 17.
Kad je Abramu bilo devedeset i devet godina, ukaza mu se Jahve pa mu reče:
    "Ja sam El Šadaj - Bog Svesilni,
        Mojim hodi putem i neporočan
            budi.2A Savez svoj ja sklapam s tobom
        i silno ću te razmnožiti."
    3Abram pade ničice dok mu Bog govoraše dalje:4"A ovo je Savez moj s tobom:
        postat ćeš ocem mnogim narodima;5i nećeš se više zvati Abram -
        već Abraham će ti ime biti,
        jer naroda mnogih ocem ja te
            postavljam.
    6Silno ću te rodnim učiniti; narode ću iz tebe izvesti; i kraljevi će od tebe izaći. 7Savez svoj sklapam između sebe i tebe i tvoga potomstva poslije tebe - Savez svoj za vjekove: ja ću biti Bogom tvojim i tvoga potomstva poslije tebe. 8Tebi i tvome potomstvu poslije tebe dajem zemlju u kojoj boraviš kao pridošlica - svu zemlju kanaansku - u vjekovni posjed; a ja ću biti njihov Bog."
    9Još reče Bog Abrahamu: "A ti Savez čuvaj moj - ti i tvoje potomstvo poslije tebe u sve vijeke. 10A ovo je Savez moj s tobom i tvojim potomstvom poslije tebe koji ćeš vršiti: svako muško među vama neka bude obrezano. 11Obrezujte se, i to neka bude znak Saveza između mene i vas. 12Svako muško među vama, kroz vaša pokoljenja, kad mu se navrši osam dana, neka bude obrezano; i rob, rođen u vašem domu, i onaj što bude kupljen od stranca, koji ne bude od vaše krvi. 13Da, i rob rođen u tvome domu ili za novac kupljen mora se obrezati! Tako će moj Savez na vašem tijelu ostati vječnim Savezom. 14Muško koje se ne bi obrezalo neka se odstrani od svoga roda: takav je prekršio moj Savez."
    15Još reče Bog Abrahamu: "Tvojoj ženi Saraji nije više ime Saraja: Sara će joj ime biti. 16Nju ću ja blagosloviti i od nje ti dati sina; blagoslov ću na nju izliti te će se narodi od nje razviti; kraljevi će narodima od nje poteći." 17Abraham pade ničice pa se nasmija i reče u sebi: "Onome komu je stotinu godina, zar se može roditi dijete? Zar će Sara u devedesetoj rod rađati!" 18Abraham reče Bogu: "Neka tvojom milošću Jišmael poživi!" 19A Bog reče: "Ipak će ti tvoja žena Sara roditi sina; nadjeni mu ime Izak. Savez svoj s njime ću sklopiti, Savez vječni s njime i s njegovim potomstvom poslije njega. 20I za Jišmaela uslišah te. Evo ga blagoslivljam: rodnim ću ga učiniti i silno ga razmnožiti; dvanaest će knezova od njega postati i u velik će narod izrasti. 21Ali ću držati svoj Savez s Izakom, koga će ti roditi Sara dogodine u ovo doba." 22Kad je završio razgovor s njim, od Abrahama Bog se podiže.
    23Uzme zatim Abraham svoga sina Jišmaela i sve robove koji su bili rođeni u njegovu domu i sve koje je kupio novcem - sve muške ukućane - pa ih toga istog dana obreže, kako mu je Bog rekao. 24Abrahamu bijaše devedeset i devet godina kad se obrezao, 25a njegovu sinu Jišmaelu bijaše trinaest godina kad ga obreza. 26Tako su toga istog dana bili obrezani Abraham i njegov sin Jišmael; 27i svi muškarci njegova doma, rođeni u njegovoj kući ili za novac kupljeni od stranca - svi s njim bijahu obrezani.
Abraham i tajanstveni posjetioci
Post 18.
Jahve mu se ukaza kod hrasta Mamre dok je on sjedio na ulazu u šator za dnevne žege. 2Podigavši oči, opazi tri čovjeka gdje stoje nedaleko od njega. Čim ih spazi, potrča s ulaza šatora njima u susret. Pade ničice na zemlju 3pa reče: "Gospodine moj, ako sam stekao milost u tvojim očima, nemoj mimoići svoga sluge! 4Nek' se donese malo vode: operite noge i pod stablom otpočinite. 5Donijet ću kruha da se okrijepite prije nego pođete dalje. Ta k svome ste sluzi navratili." Oni odgovore: "Dobro, učini kako si rekao!"
    6Abraham se požuri u šator k Sari pa joj reče: "Brzo! Tri mjerice najboljeg brašna! Zamijesi i prevrtu ispeci!" 7Zatim Abraham otrča govedima, uhvati tele, mlado i debelo, i dade ga momku da ga brže zgotovi. 8Poslije uzme masla, mlijeka i zgotovljeno tele pa stavi pred njih, a sam stajaše pred njima, pod stablom, dok su blagovali.
    9"Gdje ti je žena Sara?" - zapitaju ga. "Eno je pod šatorom", odgovori. 10Onda on reče: "Vratit ću se k tebi kad isteče vrijeme trudnoće; a tvoja žena Sara imat će sina." Iza njega, na ulazu u šator, Sara je prisluškivala. 11Abraham i Sara bijahu u odmakloj dobi, ostarjeli. U Sare bijaše prestalo što biva u žena. 12Zato se u sebi Sara smijala i govorila: "Pošto sam uvenula, sad da spoznam nasladu? A još mi je i gospodar star!" 13Onda Jahve upita Abrahama: "A zašto se Sara smijala i govorila: 'Kako ću rod roditi ja starica?' 14Zar je Jahvi išta nemoguće? Navratit ću se k tebi kad isteče vrijeme trudnoće: Sara će imati sina." 15Sara se napravi nevještom govoreći: "Nisam se smijala." Jer se prestrašila. Ali on reče: "Jesi, smijala si se!"
Abraham posreduje za Sodomu
    16Ljudi ustanu i krenu put Sodome. Abraham pođe s njima da ih isprati. 17Jahve pomisli: "Zar da sakrivam od Abrahama što ću učiniti 18kad će od Abrahama nastati velik i brojan narod te će se svi narodi zemlje njim blagoslivljati? 19Njega sam izlučio zato da pouči svoju djecu i svoju buduću obitelj kako će hoditi putem Jahvinim, radeći što je dobro i pravedno, tako da Jahve mogne ostvariti što je Abrahamu obećao." 20Onda Jahve nastavi: "Velika je vika na Sodomu i Gomoru da je njihov grijeh pretežak. 21Idem dolje da vidim rade li zaista kako veli tužba što je do mene stigla. Želim razvidjeti."
    22Odande ljudi krenu prema Sodomi, dok je Abraham još stajao pred Jahvom. 23Nato se Abraham primače bliže i reče: "Hoćeš li iskorijeniti i nevinoga s krivim? 24Možda ima pedeset nevinih u gradu. Zar ćeš uništiti mjesto radije nego ga poštedjeti zbog pedeset nevinih koji budu ondje? 25Daleko to bilo od tebe da ubijaš nevinoga kao i krivoga, tako da i nevini i krivi prođu jednako! Daleko bilo od tebe! Zar da ni Sudac svega svijeta ne radi pravo?" 26"Ako nađem u gradu Sodomi pedeset nevinih", odvrati Jahve, "zbog njih ću poštedjeti cijelo mjesto."
    27"Ja se, evo, usuđujem govoriti Gospodinu", opet progovori Abraham. - "Ja, prah i pepeo! 28Da slučajno bude nevinih pet manje od pedeset, bi li uništio sav grad zbog tih pet?" "Neću ga uništiti ako ih ondje nađem četrdeset i pet", odgovori. 29"Ako ih se ondje možda nađe samo četrdeset?" - opet će Abraham. "Neću to učiniti zbog četrdesetorice", odgovori.
    30"Neka se Gospodin ne ljuti ako nastavim. Ako ih se ondje nađe možda samo trideset?" - opet će on. "Neću to učiniti", odgovori, "ako ih ondje nađem samo trideset." 31"Evo se opet usuđujem govoriti Gospodinu", nastavi dalje. "Ako ih se slučajno ondje nađe samo dvadeset?" "Neću ga uništiti", odgovori, "zbog dvadesetorice." 32"Neka se Gospodin ne ljuti", on će opet, "ako rečem još samo jednom: Ako ih je slučajno ondje samo deset?" "Neću ga uništiti zbog njih deset", odgovori.
    33Kad je Jahve završio razgovor s Abrahamom, ode, a Abraham se vrati u svoje mjesto.
Uništenje Sodome i Lotov bijeg
Post 19.
Ona dva anđela stignu navečer u Sodomu dok je Lot sjedio na vratima Sodome. Kad ih Lot ugleda, ustade i pođe im u susret. Nakloni se licem do zemlje, 2a onda im reče: "Molim, gospodo, svrnite u kuću svoga sluge da noć provedete i noge operete; a onda možete na put rano." A oni rekoše: "Ne, noć ćemo provesti na trgu." 3Ali ih on uporno navraćaše, i oni se uvratiše k njemu i uđoše u njegovu kuću. On ih ugosti, ispeče pogaču te blagovaše.
    4Još ne bijahu legli na počinak, kad građani Sodome, mladi i stari, sav narod do posljednjeg čovjeka, opkole kuću. 5Zovnu Lota pa mu reknu: "Gdje su ljudi što su noćas došli k tebi? Izvedi nam ih da ih se namilujemo?" 6Lot iziđe k njima na ulaz, a za sobom zatvori vrata. 7"Braćo moja," reče on, "molim vas, ne činite toga zla! 8Imam, evo, dvije kćeri s kojima još čovjek nije imao dodira: njih ću vam izvesti pa činite s njima što želite; samo ovim ljudima nemojte ništa učiniti jer su došli pod sjenu moga krova." 9"Odstupi odatle!" - rekoše. - "Došao kao dotepenac, a za suca se već postavlja. Sad ćemo mi s tobom gore nego s njima." I nasrnuše na jadnika Lota i navališe na vrata da ih razbiju. 10Ali ona dvojica pruže ruke van, povukoše Lota k sebi u kuću i zatvore vrata; 11a ljude pred vratima, mlade i stare, zabliješte tako da nisu mogli naći vrata.
    12Onda ona dvojica upitaju Lota: "Koga još ovdje imaš: sinove i kćeri, sve koje imaš u gradu iz mjesta izvedi! 13Jer mi ćemo zatrti ovo mjesto: vika je na njih pred Jahvom postala tolika te nas Jahve posla da ga uništimo." 14Iziđe Lot da to kaže svojima budućim zetovima koji namjeravahu uzeti njegove kćeri te reče: "Na noge! Odlazite iz ovog mjesta jer će Jahve uništiti grad!" Ali je u očima svojih budućih zetova ispao kao da zbija šalu.
    15Kako zora puče, anđeli navale na Lota govoreći: "Na noge! Uzmi svoju ženu i svoje dvije kćeri koje su ovdje da ne budeš zatrt kaznom grada!" 16Ali on oklijevaše. Zato ga oni uzeše za ruku, a tako i njegovu ženu i njegove dvije kćeri i - po smilovanju Jahvinu nad njim - odvedoše ih i ostaviše izvan grada. 17Kad ih izvedoše u polje, jedan progovori: "Bježi da život spasiš! Ne obaziri se niti se igdje u ravnici zaustavljaj! Bježi u brdo da ne budeš zatrt!" 18Ali Lot odvrati: "Nemoj, gospodine! 19Nego ako je tvoj sluga našao milost u tvojim očima - a toliko milosrđe već si mi iskazao spasivši mi život - ja ne mogu pobjeći u brdo a da me nesreća ne snađe i ne poginem. 20Eno onamo grada; dosta je blizu da u nj pobjegnem, a mjesto je tako malo. Daj da onamo bježim - mjesto je zbilja maleno - daj da život spasim!" 21Odgovori mu: "Uslišat ću ti i tu molbu i neću zatrti grada o kojemu govoriš. 22Brzo! Bježi onamo, jer ne mogu ništa činiti dok ti onamo ne stigneš." Zato se onaj grad zove Soar.
    23Kako je sunce na zemlju izlazilo i Lot ulazio u Soar, 24Jahve zapljušti s neba na Sodomu i Gomoru sumpornim ognjem 25i uništi one gradove i svu onu ravnicu, sve žitelje gradske i sve raslinstvo na zemlji. 26A Lotova se žena obazre i pretvori se u stup soli.
    27Sutradan u rano jutro Abraham se požuri na mjesto gdje je stajao pred Jahvom, 28upravi pogled prema Sodomi i Gomori i svoj ravnici u daljini: i vidje kako se diže dim nad zemljom kao dim kakve klačine.
    29Tako se Bog, dok je zatirao gradove u ravnici u kojima je Lot boravio, sjetio Abrahama i uklonio Lota ispred propasti.
Lotove kćeri
    30Lot se bojao boraviti u Soaru, pa sa svoje dvije kćeri ode gore iz Soara i nastani se u brdu. On i njegove dvije kćeri živjeli su u pećini. 31Starija reče mlađoj: "Otac nam ostarje, a muža na zemlji nema da bude s nama, kako je običaj po svem svijetu. 32Hajdemo oca opiti vinom, pa s njime leći: tako ćemo s ocem sačuvati potomstvo." 33One noći opiju oca vinom, i starija ode te legne sa svojim ocem, a on nije znao kad je legla ni kad je ustala. 34Sutradan starija reče mlađoj: "Sinoć sam, eto, ležala ja s našim ocem; napojimo ga vinom i noćas, pa idi ti i s njim lezi: tako ćemo ocu sačuvati potomstvo." 35Opiju oca vinom i one noći te mlađa ode i s njim legne, a on nije znao kad je legla ni kad je ustala. 36Tako obje Lotove kćeri zanesu s ocem. 37Starija rodi sina i nadjenu mu ime Moab. On je praotac današnjih Moabaca. 38I mlađa rodi sina i nadjene mu ime Ben-Ami. On je praotac današnjih Amonaca.
Abraham i Sara u Geraru
Post 20.
Odande Abraham krene u krajeve Negeba i nastani se između Kadeša i Šura. Dok je boravio kao pridošlica u Geraru, 2rekao je Abraham za svoju ženu Saru da mu je sestra. I Abimelek, kralj gerarski, uze Saru sebi. 3Ali Bog dođe Abimeleku noću u snu te mu reče: "Zbog žene koju si uzeo moraš umrijeti, jer je ona žena udata." 4A nije se Abimelek k njoj približavao. Zato reče: "Gospodine, zar ćeš pravednika pogubiti? 5Zar mi on nije rekao: 'Ona mi je sestra.' A ona mi je sama rekla: 'On je moj brat.' Čiste sam savjesti i neokaljanih ruku ovo učinio." 6Bog mu odvrati u snu: "Znam da si to učinio čiste savjesti; i ja sam te zadržavao da protiv mene ne griješiš; i nisam dopuštao da je dotakneš. 7Sada vrati čovjeku ženu njegovu; prorok je on; molit će se za tebe da ostaneš na životu. Ako je ne vratiš, znaj da ćeš umrijeti, ti i svi tvoji."
    8Rano ujutro Abimelek ustane, sazove sve svoje sluge i kaže im sve što je bilo, a ljudi se veoma uplaše. 9Potom Abimelek dozva Abrahama te mu reče: "Što si nam učinio! Čime sam se ja ogriješio prema tebi da izložiš mene i moje kraljevstvo velikoj grehoti? Ponio si se prema meni kako ne valja. 10Što si, dakle na umu imao", upita dalje Abimelek, "kad si tako radio?" 11Abraham uzvrati: "Zbilja sam držao da nema Božjeg straha u ovome mjestu, pa će me ljudi ubiti zbog moje žene. 12A onda, ona je uistinu moja sestra: kći je moga oca, iako ne i moje majke, pa je pošla za me. 13A kad me Bog udaljio od doma očeva, rekoh joj: Ovu mi uslugu učini: kamo god dođemo, reci o meni da sam ti brat."
    14Abimelek uzme ovaca i goveda, sluga i sluškinja pa ih dade Abrahamu; vrati mu i njegovu ženu Saru. 15Abimelek zatim reče: "Evo, moja ti je zemlja otvorena. Nastani se gdje ti se svidi!" 16A Sari reče: "Evo tisuću srebrnika što ih dajem tvome bratu: neka ti budu koprenom pred očima sviju što su s tobom. Ti si svakako opravdana." 17Abraham se pomoli Bogu, i Bog ozdravi Abimeleka, njegovu ženu i njegove sluškinje, tako te opet mogahu rađati. 18Jer Jahve bijaše zbog Sare, Abrahamove žene, zatvorio svaku utrobu u domu Abimelekovu.
Izakovo rođenje, Hagara otjerana
Post 21.
Jahve se sjeti Sare kako je rekao i učini joj kako je obećao: 2Sara zače i rodi Abrahamu sina u njegovoj starosti - u vrijeme koje je Bog označio. 3Abraham nadjene ime Izak svome sinu što mu ga Sara rodi. 4I poslije osam dana obreza Abraham svoga sina Izaka, kako mu je Bog naredio. 5Abrahamu bijaše stotinu godina kad mu se rodio sin Izak.
    6Sara reče: "Dade mi Bog da se nasmijem, i tko god to čuje nasmijat će mi se."
    7Još doda:
    "Tko bi ikad rekao Abrahamu:
        djecu će ti Sara dojiti!
        Ipak sina mu rodih u starosti".
    8Dijete je raslo i bilo od sise odbijeno. A u dan u koji Izak bijaše od sise odbijen Abraham priredi veliku gozbu.
    9Jednom opazi Sara gdje se sin koga je Egipćanka Hagara Abrahamu rodila igra s njezinim sinom Izakom, 10pa reče Abrahamu: "Otjeraj tu sluškinju i njezina sina, jer sin sluškinje ne smije biti baštinik s mojim sinom - s Izakom!"
    11To je Abrahamu bilo nemilo, jer je i Jišmael bio njegov sin. 12Ali Bog reče Abrahamu: "Nemoj se uznemirivati zbog dječaka i zbog svoje sluškinje; sve što ti kaže Sara poslušaj, jer će Izakovo potomstvo tebi ovjekovječiti ime. 13I od sina tvoje sluškinje podići ću velik narod, jer je tvoj potomak."
    14Rano ujutro Abraham uze kruha i mješinicu vode pa dade Hagari; stavi to na njezina ramena, zajedno s dječakom, te je otpusti. Vrludala je amo-tamo po pustinji Beer Šebe. 15Potrošivši vodu iz mješinice, ostavi dijete pod jednim grmom, 16a sama ode i sjede nasuprot, daleko koliko luk može dobaciti. Govorila je u sebi: "Neću da vidim kako dijete umire." Sjedeći tako, udari u jecanje.
    17Bog ču plač dječaka te anđeo Božji zovne s neba Hagaru i reče joj: "Što ti je, Hagaro? Ne boj se! Jer je Bog čuo plač dječaka u njegovoj nevolji. 18Na noge! Digni dječaka i utješi ga, jer od njega ću podići velik narod." 19Tada joj Bog otvori oči pa ona opazi studenac. Ode i napuni vodom mješinicu pa napoji dječaka.
    20Bog je bio s dječakom te je rastao i odrastao. Živio je u pustinji te postao vješt u strijeljanju iz luka. 21Dom mu bijaše u pustinji Paranu; a njegova mu majka dobavi ženu iz zemlje egipatske.
Abraham i Abimelek u Beer Šebi
    22U to vrijeme Abimelek - koga je pratio Fikol, zapovjednik njegove vojske - reče Abrahamu: "Bog je s tobom u svemu što radiš. 23Stoga mi se ovdje i sada zakuni Bogom da nećeš varati ni mene ni moju rodbinu i prijatelje nego da ćeš se prema meni i prema zemlji u kojoj sad boraviš ponašati pošteno, kao što sam se ja prema tebi ponio." 24"Kunem se", odgovori Abraham.
    25Onda Abraham prekori Abimeleka zbog zdenca vode što su ga Abimelekove sluge bile prisvojile. 26A Abimelek reče: "Ne znam tko je to učinio; ni ti me nisi o tome obavijestio, niti sam ja o tome čuo, osim danas." 27Abraham uzme ovaca i goveda pa ih dade Abimeleku te njih dvojica sklope savez. 28Potom Abraham razluči napose sedam janjaca od stada. 29Nato Abimelek zapita Abrahama: "Što znači ovih sedam janjaca koje si na stranu stavio?" 30A on odgovori: "Primi ovih sedam janjaca iz moje ruke da mi bude dokazom da sam ja iskopao ovaj zdenac." 31Zato se ono mjesto nazvalo Beer Šeba; jer se njih dvojica ondje zakleše.
    32Pošto su sklopili savez kod Beer Šebe, Abimelek i zapovjednik njegove vojske Fikol odu i vrate se u zemlju Filistejaca. 33Abraham zasadi kod Beer Šebe tamarisku i ondje zazove ime Jahve - Boga Vječnoga. 34Dugo je vremena Abraham proveo u zemlji filistejskoj kao pridošlica.
Bog kuša Abrahama
Post 22.
Poslije tih događaja Bog stavi Abrahama na kušnju. Zovnu ga: "Abrahame!" On odgovori: "Evo me!" 2Bog nastavi: "Uzmi svoga sina, jedinca svoga Izaka koga ljubiš, i pođi u krajinu Moriju pa ga ondje prinesi kao žrtvu paljenicu na brdu koje ću ti pokazati."
    3Ujutro Abraham podrani, osamari magarca, sa sobom povede dvojicu svojih slugu i svog sina Izaka, pošto je prije nacijepao drva za žrtvu paljenicu, i uputi se na mjesto koje mu je Bog označio. 4Treći dan Abraham podigne oči i opazi mjesto izdaleka. 5Abraham onda reče slugama: "Vi ostanite ovdje uz magarca, a ja i dječak odosmo gore da se poklonimo, pa ćemo se vratiti k vama". 6Abraham uzme drva za žrtvu paljenicu, stavi ih na sina Izaka, a u svoju ruku uzme kremen i nož. Tako pođu obojica zajedno. 7Onda Izak reče svome ocu Abrahamu: "Oče!" "Evo me, sine!" - javi se on. "Evo kremena i drva," opet će sin, "ali gdje je janje za žrtvu paljenicu?" 8"Bog će već providjeti janje za žrtvu paljenicu, sine moj!" - odgovori Abraham. I nastave put. 9Stignu na mjesto o kojemu je Bog govorio. Ondje Abraham podigne žrtvenik, naslaže drva, sveže svog sina Izaka i položi ga po drvima na žrtvenik. 10Pruži sad Abraham ruku i uzme nož da zakolje svog sina. 11Uto ga zovne s neba anđeo Jahvin i poviče: "Abrahame! Abrahame!" "Evo me!" - odgovori on. 12"Ne spuštaj ruku na dječaka", reče, "niti mu što čini! Sad, evo, znam da se Boga bojiš, jer nisi uskratio ni svog sina, jedinca svoga." 13Podiže Abraham oči i pogleda, i gle - za njim ovan, rogovima se zapleo u grmu. Tako Abraham ode, uzme ovna i prinese ga za žrtvu paljenicu mjesto svoga sina. 14Onome mjestu Abraham dade ime "Jahve proviđa". Zato se danas veli: "Na brdu Jahvina proviđanja."
    15Anđeo Jahvin zovne Abrahama s neba drugi put 16i reče: "Kunem se samim sobom, izjavljuje Jahve: Kad si to učinio i nisi mi uskratio svog jedinca sina, 17svoj ću blagoslov na te izliti i učiniti tvoje potomstvo brojnim poput zvijezda na nebu i pijeska na obali morskoj! A tvoji će potomci osvajati vrata svojih neprijatelja. 18Budući da si poslušao moju zapovijed, svi će se narodi zemlje blagoslivljati tvojim potomstvom."
    19Zatim se Abraham vrati k svojim slugama pa se zajedno upute u Beer Šebu. U Beer Šebi se Abraham nastani.
Nahorovo koljeno
    20Poslije tih događaja obavijeste Abrahama: "I tvome bratu Nahoru Milka je porodila djecu: 21njegova prvorođenca Usa, brata mu Buza i Kemuela - oca Aramova, 22Keseda, Haza, Pildaša, Jidlafa i Betuela." 23Betuel je bio otac Rebekin. Njih je osam rodila Milka Nahoru, Abrahamovu bratu. 24A i njegova suložnica, kojoj bijaše ime Reuma, rodila je Tebaha, Gahama, Tahaša i Maaku.
Grob patrijarha
Post 23.
Duljina Sarina života bila je stotinu dvadeset i sedam godina. 2Sara umrije u Kirjat Arbi, to jest u Hebronu, u zemlji kanaanskoj; i Abraham uđe u žalost za Sarom i naricaše za njom.
    3Potom se Abraham digne ispred svoje pokojnice te prozbori sinovima Hetovim: 4"Premda sam ja među vama doseljeni stranac, prodajte mi zemljište za grob među vama, tako da mogu iznijeti svoju pokojnicu i sahraniti je." 5A sinovi Hetovi odgovore Abrahamu: 6"Gospodine, saslušaj nas! Ti si izabranik Božji u našoj sredini. Pokopaj svoju pokojnicu u našem najbiranijem grobu. Nitko ti od nas neće odbiti svoga groba da mogneš sahraniti svoju pokojnicu." 7Nato se Abraham diže pa se mještanima, sinovima Hetovim, duboko pokloni 8te im reče: "Ako se slažete da svoju pokojnicu uklonim i sahranim, čujte me: zauzmite se za me kod Efrona, sina Soharova, 9da mi proda spilju Makpelu što njemu pripada a nalazi se na kraju njegova posjeda; neka mi je za punu cijenu, u vašoj nazočnosti, proda u vlasništvo za sahranjivanje."
    10A Efron je sjedio sa sinovima Hetovim. Potom Efron, Hetit, odgovori Abrahamu da ga čuju sinovi Hetovi svojim ušima - svi koji su sjedili u vijeću onoga grada: 11"Ne, moj gospodine! Saslušaj mene! Ja tebi dajem poljanu i spilju što je na njoj; darujem ti to pred sinovima svoga naroda. Sahrani svoju pokojnicu." 12Abraham se duboko nakloni mještanima, 13a onda progovori Efronu da mještani čuju na svoje uši: "Ded me samo poslušaj! Dajem ti cijenu za poljanu; primi je od mene da ondje mogu sahraniti svoju pokojnicu!" 14Efron odgovori Abrahamu: 15"Čuj me, moj gospodine: zemljište u vrijednosti od četiri stotine srebrnika, što je to tebi i meni! Sahrani, dakle, svoju pokojnicu!" 16Abraham se složi s Efronom; isplati Abraham Efronu novac što ga je spomenuo tako da su na svoje uši čuli sinovi Hetovi - četiri stotine srebrnika trgovačke mjere.
    17I tako Efronova poljana u Makpeli nasuprot Mamri - poljana, spilja i sva stabla što su bila na poljani - 18prijeđe u vlasništvo Abrahamovo u nazočnosti sinova Hetovih, sviju koji su sjedili u vijeću svoga grada. 19A onda Abraham sahrani svoju ženu Saru u spilji na poljani Makpeli nasuprot Mamri - danas Hebronu - u zemlji kanaanskoj. 20Tako je poljana i spilja na njoj prešla od sinova Hetovih u vlasništvo Abrahamovo za sahranjivanje.
2. POVIJEST IZAKOVA
Izak i Rebeka
Post 24.
Abraham bijaše već ostario, zašao u godine, Jahve je Abrahama blagoslovio u svemu.
    2Abraham prozbori svome najstarijem sluzi u kući, pod čijom je upravom bilo sve njegovo: "Stavi svoju ruku pod moje stegno 3da te zakunem Jahvom, Bogom neba i Bogom zemlje, da mome sinu nećeš nabaviti za ženu ni jednu od kćeri Kanaanaca, među kojima boravim, 4nego ćeš otići u moj rodni kraj i dobaviti ženu mom sinu Izaku." 5A sluga mu reče: "A što ako žena ne htjedne za mnom ići u ovu zemlju? Hoću li ja onda odvesti tvoga sina u zemlju iz koje si ti došao?" 6Abraham mu odgovori: "Dobro pripazi da onamo ne vodiš moga sina! 7Jahve, Bog nebesa, koji me odveo iz kuće moga oca i rodnog kraja i koji mi je pod zakletvom obećao: 'Tvome ću potomstvu dati ovu zemlju', pred tobom će poslati svog anđela, i odande ćeš ti dovesti ženu mome sinu. 8A ako žena ne bude htjela za tobom poći, ti ćeš biti oslobođen od ove moje zakletve; ali moga sina onamo ne vodi!" 9Tako sluga stavi svoju ruku pod stegno Abrahamu, svom gospodaru, te mu se zakune.
    10Sluga opremi deset gospodarevih deva, ponese sa sobom svakog blaga svoga gospodara pa se zaputi u Aram Naharajim, u Nahorov grad. 11Pusti deve da poliježu izvan grada, pokraj studenca. Bijaše večer, kad žene izlaze da crpu vodu. 12Onda reče: "Oh, Jahve, Bože moga gospodara Abrahama, molim te, iziđi mi danas u susret i mome gospodaru Abrahamu milost iskaži! 13Evo me kraj studenca, a kćeri onih iz grada dolaze crpsti vodu; 14pa neka djevojka kojoj ja rečem: 'Molim te, spusti svoj vrč da se napijem', a ona odgovori: 'Pij! I deve ću ti napojiti', bude ona koju si odredio za svoga slugu Izaka. Tako ću saznati da si iskazao milost mome gospodaru."
    15Tek što on izreče svoje, gle, dođe Rebeka, kći Betuelova; taj Betuel bijaše sin Milke, žene Abrahamova brata Nahora. Dođe ona s krčagom na ramenu. 16Djevojka je bila krasna, djevica koju muškarac nije dirnuo. Siđe ona k vrelu, napuni krčag i eto je opet gore. 17Sluga joj potrča u susret i reče: "Daj mi malo vode iz svog vrča!" 18"Pij, gospodine!" - odgovori ona. Brzo spusti krčag na ruku i dade mu piti. 19Kad je njega napojila, reče: "Nalit ću i tvojim devama da se napoje." 20Izlivši brzo krčag u korito, otrča natrag zdencu da ponovo zahvaća, i tako nali svim njegovim devama. 21Čovjek ju je šutke motrio ne bi li saznao je li Jahve njegov put uspješno priveo kraju ili nije.
    22Kad su deve prestale piti, čovjek izvadi viticu od zlata, tešku pol šekela, i stavi je na njezine nosnice, a na ruke joj stavi dvije zlatne narukvice, teške deset šekela. 23Zatim reče: "Kaži mi čija si kći. Ima li u kući tvoga oca mjesta za nas da prenoćimo?" 24Ona mu odgovori: "Ja sam kći Betuela, koga je Milka rodila Nahoru." 25Još mu doda: "Ima slame i piće kod nas u obilju, a i mjesta za prenoćište." 26Čovjek se onda duboko nakloni te iskaže poštovanje Jahvi 27i progovori: "Neka je blagoslovljen Jahve, Bog moga gospodara Abrahama, što nije uskratio svoju ljubav i svoju vjernost mome gospodaru. Mene je Jahve vodio pravim putem, u kuću brata moga gospodara."
    28Djevojka otrča i sve ovo ispripovjedi u kući svoje majke. 29A Rebeka imala brata komu bijaše ime Laban. Laban se požuri van, k čovjeku kod studenca. 30Čim je vidio nosnu viticu i narukvice na rukama svoje sestre te čuo kako je njegova sestra Rebeka rekla: "Ovako mi je čovjek govorio", on pođe onome koji je još stajao kod deva na studencu. 31Reče on: "Hajde unutra, blagoslovljeni od Jahve! Što stojiš vani kad sam ja spremio kuću i mjesto za deve." 32Tako čovjek uđe u kuću. Rastovare deve i dadu im slame i piće, a njemu i ljudima koji su ga pratili donesu vode da operu noge. 33Ali kad su preda nj stavili hranu, reče: "Neću jesti dok ne kažem što imam kazati." A Laban mu reče: "Onda kazuj!"
    34"Ja sam sluga Abrahamov", poče on. 35"Jahve je uvelike blagoslovio moga gospodara te je postao bogat. Nadavao mu je ovaca i goveda, srebra i zlata, sluga i sluškinja, deva i magaradi. 36Sara, žena moga gospodara, rodi mu sina pošto je ostarjela, i on mu ustupi sve svoje. 37Potom mene moj gospodar zakune rekavši: 'Nemoj uzeti za ženu mome sinu djevojku Kanaanku, u zemlji u kojoj boravim kao stranac, 38nego otiđi k obitelji moga oca, k mojoj rodbini, da nađeš ženu mome sinu.' 39A ja rekoh svome gospodaru: 'A što ako žena za mnom ne pođe?' 40On mi odgovori: 'Jahve, pred čijim sam licem hodio, poslat će s tobom svog anđela i tvoje će putovanje dovesti k cilju, a ti ćeš naći ženu mome sinu od moje rodbine, od obitelji moga oca. 41Jedino ćeš ovako biti oslobođen moje zakletve: ako dođeš k mojoj rodbini, i oni te odbiju, od moje si zakletve oslobođen.' 42Danas dođoh na studenac i rekoh: 'Jahve, Bože moga gospodara Abrahama, ako si voljan da uspješno završim putovanje što sam ga poduzeo, 43ja, evo, stojim kraj studenca, a djevojka koja dođe vodu crpsti i ja joj rečem: Daj mi da se napijem malo vode iz tvog vrča! - 44i koja mi kaže: Pij ti, a i tvojim ću devama zahvatiti! - ona neka bude žena koju je Jahve odredio sinu moga gospodara.' 45Tek što sam ja završio govor u sebi, kad se, evo, pojavi Rebeka s vrčem na ramenu; siđe k izvoru i zahvati. Ja joj rekoh: 'Daj mi da se napijem!' 46Ona brzo spusti vrč i odvrati: 'Pij! A napojit ću i tvoje deve.' Tako sam se ja napio, a ona napoji i moje deve. 47Pitao sam je: 'Čija si kći?' Odgovorila je: 'Kći sam Betuela, koga je Nahoru rodila Milka.' Tada joj stavim viticu na nos a narukvice na ruke. 48Duboko se naklonim i štovanje Jahvi iskažem te blagoslovim Jahvu, Boga gospodara moga, koji me vodio pravim putem da uzmem kćer brata moga gospodara njegovu sinu. 49A sad, ako kanite iskazati ljubav i vjernost mome gospodaru, recite mi; ako li ne, to mi kažite, tako da mogu krenuti bilo desno bilo lijevo."
    50Tada odgovore Laban i Betuel: "Od Jahve to dolazi; mi tu ne možemo reći ni da ni ne. 51Rebeka je, eto, pred tobom: uzmi je pa idi, neka bude ženom sinu tvoga gospodara, kako je Jahve rekao." 52Kad Abrahamov sluga ču njihov pristanak, do zemlje se nakloni Jahvi. 53Sluga zatim izvadi srebrnih i zlatnih predmeta te haljina i dade ih Rebeki, a dade darova i njezinu bratu i majci.
    54Tada jedoše i piše on i ljudi koji su bili s njim i provedoše noć. Kad su ujutro ustali, on reče: "Pustite me da se vratim svome gospodaru!" 55A njezin brat i majka odgovore: "Neka djevojka ostane s nama još desetak dana, pa poslije toga pođi!" 56On im reče: "Ne zadržavajte me kad je Jahve moje putovanje uspješno kraju priveo. Pustite me da se vratim svome gospodaru!" 57Oni odgovore: "Pozovimo djevojku i upitajmo što ona misli!" 58Dozovu Rebeku pa je upitaju: "Hoćeš li poći s ovim čovjekom?" Ona odgovori: "Hoću." 59I tako otpreme svoju sestru Rebeku i njezinu dojilju s Abrahamovim slugom i njegovim ljudima. 60Blagoslove Rebeku i reknu joj:
    "Sejo naša, budi mati
        nebrojenim tisućama,
    a dušmana svojih vrata
        potomci ti zaposjeli!"
    61Onda se diže Rebeka i njezine dvorkinje, zajahaše deve te pođoše za čovjekom. Tako sluga preuze Rebeku i ode.
    62Izak se vratio iz blizine Beer Lahaj Roja; živio je, naime, u kraju Negeba. 63U predvečerje iziđe Izak da se poljem prošeta; diže oči i ugleda deve gdje dolaze. 64Kad Rebeka, podigavši svoje oči, opazi Izaka, sjaha s deve 65pa zapita slugu: "Tko je onaj čovjek što poljem ide nama u susret?" A sluga odgovori: "Ono je moj gospodar." Nato ona uze koprenu te se pokri.
    66Sluga ispriča Izaku sve što je učinio. 67Tada Izak uvede Rebeku u svoj šator i uze je sebi za ženu. U ljubavi prema njoj Izak je nalazio utjehu nakon smrti svoje majke.
Keturini sinovi
Post 25.
Abraham je sebi uzeo još jednu ženu; zvala se Ketura. 2Ona mu je rodila Zimrana, Jokšana, Medana, Midjana, Jišbaka i Šuaha. 3A od Jokšana rodili se Šeba i Dedan. Dedanovi su potomci: Ašurci, Letušci i Leumci. 4Sinovi su Midjanovi: Efa, Efer, Hanok, Abida i Eldaa. Sve su to potomci Keturini.
Smrt Abrahamova
    5Abraham prenese sav svoj imutak na Izaka; 6a sinovima od svojih suložnica dade Abraham samo darove i još ih za svoga života razašalje po istoku - daleko od svog sina Izaka - u Istočni kraj. 7Ovo je duljina Abrahamova života što ga je proživio: stotinu sedamdeset i pet godina. 8Zatim Abraham preminu, umrije u sretnoj dobi - star i pun godina - te bi pridružen svojim precima. 9Njegovi sinovi, Izak i Jišmael, sahrane ga u spilji Makpeli, na poljani Efrona, sina Hetita Sohara, nasuprot Mamri: 10to je poljana što ju je Abraham kupio od Hetovih sinova. Ondje je sahranjen Abraham i njegova žena Sara. 11Poslije Abrahamove smrti Bog je blagoslivljao njegova sina Izaka. Izak je živio blizu Beer Lahaj Roja.
Potomci Jišmaelovi
    12Ovo je povijest Abrahamova sina Jišmaela, koga je Abrahamu rodila Sarina sluškinja, Egipćanka Hagara. 13A ovo su sinovi Jišmaelovi, svaki po svom imenu i po svom rođenju: Jišmaelov prvenac Nebajot, Kedar, Adbeel, Mibsam, 14Mišma, Duma, Masa, 15Hadad, Tema, Jetur, Nafiš i Kedma.
    16To su Jišmaelovi sinovi i to su njihova imena prema njihovim naseljima i taborištima: dvanaest poglavica od isto toliko plemena. 17A ovo je duljina Jišmaelova života: stotinu trideset i sedam godina. Zatim izdahnu; umrije i bi pridružen svojim precima. 18Potomstvo mu se naselilo od Havile do Šura, koji je na istok Egiptu idući prema Ašuru. Nastaniše se nasuprot svojoj braći.
3. POVIJEST JAKOVLJEVA
Rođenje i mladost Ezava i Jakova
    19Ovo je povijest Abrahamova sina Izaka: Izak se rodio od Abrahama. 20Izaku je bilo četrdeset godina kad se oženio Rebekom, kćerkom Aramejca Betuela iz Padan Arama, a sestrom Aramejca Labana.
    21Izak se obrati Jahvi za svoju ženu jer je bila nerotkinja. Jahve ga usliša te njegova žena Rebeka zače. 22No djeca se u njezinoj utrobi tako sudarala te ona uzviknu: "Ako je tako, zašto ću živjeti!" Ode, dakle, da se posavjetuje s Jahvom. 23I Jahve joj reče:
    "Dva su svijeta u utrobi tvojoj;
    dva će se naroda iz tvog krila
        odijeliti.
    Narod će nad narodom gospodovati,
        stariji će služiti mlađemu."
    24Došlo vrijeme da rodi, kad gle - blizanci u njezinoj utrobi. 25Pojavi se prvi. Bio je crven; sav runjav kao ogrtač. Stoga mu nadjenuše ime Ezav. 26Potom se pojavi njegov brat. Rukom se držao Ezavu za petu. Zato mu nadjenuše ime Jakov. Izaku je bilo šezdeset godina kad su oni rođeni.
    27Kad su dječaci odrasli, Ezav postane vješt lovac, čovjek pustare. Jakov je bio čovjek krotak i boravio je u šatorima. 28Izaku je Ezav bio draži jer je volio divljač, a Rebeka je više voljela Jakova.
    29Jednom Jakov kuhaše jelo. Ezav stigne s polja, gladan. 30Reče Ezav Jakovu: "Daj mi toga crvenog variva da pojedem jer sam izgladnio." Stoga mu je ime Edom. 31A Jakov odgovori: "Ustupi mi prije svoje prvorodstvo!" 32Ezav reče: "Evo me skoro na smrti; što će mi prvorodstvo!" 33Jakov nastavi: "Prije mi se zakuni!" On mu se zakune, i tako proda Jakovu svoje prvorodstvo. 34Tada Jakov dade Ezavu kruha i čorbe od sočivice. Jeo je i pio, onda se digao i otišao. Tako Ezav pogazi svoje prvorodstvo.
Izak u Geraru i Beer Šebi
Post 26
U zemlji zavlada glad, različita od prijašnje što je bila za vrijeme Abrahama, pa Izak ode Abimeleku, kralju Filistejaca, u Geraru. 2Jahve mu se ukaza i reče: "Ne silazi u Egipat: boravi u zemlji koju ću ti označiti. 3U ovoj se zemlji nastani, ja ću s tobom biti i blagoslivljati te; tebi i tvome potomstvu dat ću sve ove krajeve, da izvršim zakletvu kojom sam se zakleo tvome ocu Abrahamu. 4Tvoje ću potomstvo umnožiti kao zvijezde na nebesima i tvome ću potomstvu predati sve ove krajeve, tako da će se tvojim potomstvom blagoslivljati svi narodi zemlje; 5a to zato što je Abraham slušao moj glas i pokoravao se mojim zapovijedima, mojim zakonima i odredbama!"
    6Tako Izak ostane u Geraru. 7Kad su ga mještani pitali o njegovoj ženi, reče: "Ona mi je sestra." Bojao se reći: "Ona mi je žena", misleći: "Mještani bi me mogli ubiti zbog Rebeke jer je lijepa." 8Kako su se ondje duže zadržali, kralj Filistejaca Abimelek jednom pogleda kroz prozor i opazi kako Izak miluje svoju ženu Rebeku. 9Nato Abimelek pozove Izaka te reče: "Tako, ona ti je žena! Kako si mogao reći da ti je sestra?" Izak mu odgovori: "Jer sam mislio da bih zbog nje mogao poginuti." 10Abimelek reče: "Zašto si nam to učinio? Umalo netko od ljudi nije legao s tvojom ženom. Tako bi na nas svalio krivnju." 11Onda Abimelek izda naredbu svemu narodu: "Tko se god dotakne ovog čovjeka i njegove žene, glavu će izgubiti."
    12Izak je sijao u onom kraju i one godine urodilo mu stostruko. Jahve ga blagoslivljao 13te je čovjek bivao sve bogatiji, dok nije postao vrlo bogat. 14Stekao je stada ovaca i goveda i mnogu služinčad, tako da su mu Filistejci zavidjeli. 15Zato Filistejci zasuše sve bunare što su ih sluge njegova oca bile iskopale - u vrijeme njegova oca Abrahama - i napuniše ih zemljom. 16Onda Abimelek reče Izaku: "Idi od nas jer si postao mnogo moćniji od nas!"
    17Tako Izak ode odande, postavi svoj šator u gerarskoj dolini i nastani se ondje. 18Izak opet iskopa bunare za vodu što su bili iskopani u vrijeme njegova oca Abrahama, a Filistejci ih bili zasuli poslije Abrahamove smrti. On ih je nazvao istim imenima kojima ih je zvao i njegov otac. 19Ali kad su Izakove sluge, dok su u dolini kopale, ondje našle bunar sa živom vodom, 20pastiri iz Gerara posvade se s Izakovim pastirima govoreći: "Naša je voda!" Bunaru je dao ime Esek, jer su se oni s njim svadili. 21A kad su iskopali drugi bunar te se i zbog njega svađali, nazva ga imenom Sitna. 22Odatle se preseli pa iskopa drugi bunar. Zbog njega se nisu svađali, pa ga nazove imenom Rehobot i protumači: "Jer nam je Jahve dao prostor da se na zemlji umnožimo."
    23Odande se popne u Beer Šebu.24Iste mu se noći ukaže Jahve i reče:
    "Ja sam Bog oca tvoga Abrahama.
        Ne boj se, ja sam s tobom!
    Blagoslovit ću te, potomke ti
            umnožit,
        zbog Abrahama, sluge svojega."
    25Izak tu podigne žrtvenik i zazove Jahvu po imenu; postavi ondje svoj šator, a njegove sluge počnu kopati bunar.
    26Uto mu dođe Abimelek iz Gerara sa svojim savjetnikom Ahuzatom i s Fikolom, zapovjednikom vojske. 27Izak ih upita: "Zašto ste došli k meni kad me mrzite i kad ste me otjerali od sebe?" 28Oni odgovore: "Jasno vidimo da je Jahve s tobom. Stoga pomislismo: neka zakletva bude veza između nas i tebe. Daj da s tobom sklopimo savez: 29ti nama nećeš zla nanositi, kao što mi tebe nismo zlostavljali, nego uvijek prema tebi lijepo postupali i s mirom te otpustili. A blagoslov Jahvin bio nad tobom." 30On im priredi gozbu te su jeli i pili.
    31Rano ujutro jedni se drugima zakunu. Potom ih Izak otpusti i oni od njega odu u miru. 32Toga istog dana dođu Izakove sluge i obavijeste ga o bunaru što su ga iskopali te mu reknu: "Našli smo vodu." 33On ga prozva Šiba. Zato je ime onom gradu do danas - Beer Šeba.
    34Kad je Ezavu bilo četrdeset godina, uzme za ženu Juditu, kćer Hetita Beerija, i Basematu, kćer Hetita Elona.
    35One postadoše izvor ogorčenja Izaku i Rebeki.
Jakov prijevarom dobiva očev blagoslov
Post 27.
Ostarje Izak, vid mu se očinji gasio. Zato zovne svoga starijeg sina Ezava i reče mu: "Sine!" On mu odgovori: "Evo me!" 2A on nastavi: "Vidiš, ostario sam, a ne znam dana svoje smrti. 3Zato uzmi svoju opremu, svoj tobolac i luk, pa idi u pustaru i ulovi mi divljači. 4Onda mi pripremi ukusan obrok, kako volim, te mi ga donesi da blagujem, pa da te mognem blagosloviti prije nego umrem."
    5Rebeka je slušala dok je Izak govorio svome sinu Ezavu, i kad je Ezav otišao u pustaru da ulovi divljači svome ocu, 6Rebeka reče svome sinu Jakovu: "Upravo sam čula kako tvoj otac govori tvome bratu Ezavu: 7'Donesi mi divljači te mi priredi ukusan obrok da blagujem pa da te pred licem Jahvinim blagoslovim prije nego umrem.' 8A sad, sine moj, poslušaj me i učini kako ti naredim. 9Otiđi k stadu i odande mi donesi dva lijepa kozleta, a ja ću od njih prirediti ukusan obrok tvome ocu, kako on voli. 10Onda ti donesi svome ocu da jede te tebe mogne blagosloviti prije nego umre." 11Ali Jakov odgovori svojoj majci Rebeki: "E, ali moj je brat Ezav runjav, a ja sam bez dlaka! 12Možda me se moj otac dotakne te ću u njegovim očima ispasti varalicom i na se svaliti prokletstvo, a ne blagoslov." 13Ali njegova mu majka odgovori: "Sine moj, tvoje prokletstvo neka padne na mene! Samo ti mene poslušaj, otiđi i donesi!"
    14Ode on, nađe i donese svojoj majci, a njegova majka priredi ukusan obrok, kako je njegov otac volio. 15Potom Rebeka uzme najljepše odijelo svoga starijeg sina Ezava što je u kući imala, pa u nj odjene svoga mlađeg sina Jakova. 16U kožu kozleta zamota mu ruke i goli dio vrata. 17Stavi zatim ukusan obrok i kruh što ga je pripravila na ruke svoga sina Jakova.
    18Ode on k ocu i reče: "Oče!" On odgovori: "Evo me. Koji si ti moj sin?" 19A Jakov odgovori svome ocu: "Ja sam Ezav, tvoj prvorođenac; učinio sam kako si mi rekao. Sad ustaj, sjedi pa jedi moje lovine, da me onda mogneš blagosloviti." 20Izak upita svoga sina: "Kako si tako brzo uspio, sine moj?" On odgovori: "Jer mi je Jahve, Bog tvoj, bio milostiv." 21Potom Izak reče Jakovu: "Primakni se, sine moj, da opipam jesi li ti zbilja moj sin Ezav ili nisi." 22Jakov se primakne k svome ocu Izaku, koji ga opipa i reče: "Glas je Jakovljev, ali su ruke Ezavove." 23Nije ga prepoznao jer su mu ruke bile runjave kao i ruke njegova brata Ezava. Kad ga je htio blagosloviti, 24upita još jednom: "Jesi li ti zaista moj sin Ezav?" Odgovori on: "Jesam." 25Potom reče Izak: "Stavi preda me da blagujem lovine svoga sina pa da te blagoslovi duša moja." Jakov ga posluži pa je jeo. Zatim mu donese i vina, pa je pio. 26Poslije toga reče mu njegov otac Izak: "Primakni se, sine moj, i poljubi me!" 27Kad se primače i poljubi ga, Izak osjeti miris njegove odjeće pa ga blagoslovi:
    "Gle, miris sina mog
        nalik je mirisu polja
        koje Jahve blagoslovi.28Neka ti Bog daje
        rosu s neba i rodnost zemlje:
        izobilje žita i mladoga vina.29Narodi ti služili,
        plemena ti se klanjala!
    Braćom svojom gospodari,
        nek sinci majke tvoje pred tobom
            padaju!
    Proklet bio tko tebe proklinje;
        blagoslovljen tko te blagoslivlje!"
    30Tek što se Jakov udaljio od svoga oca Izaka - pošto je Izak podijelio blagoslov Jakovu - njegov brat Ezav dođe iz lova. 31I on priredi ukusan obrok i donese ga svome ocu. I reče svome ocu: "Ustani, oče moj, i blaguj od lovine svoga sina da me onda mogneš blagosloviti!" 32A njegov ga otac Izak zapita: "Tko si ti?" On odgovori: "Ja sam tvoj prvorođenac Ezav!" 33Izak se silno prepadne: "Pa tko je onda bio onaj što je divljači ulovio i meni već donio? Blagovao sam je prije nego si ti došao; onoga sam blagoslovio i blagoslovljen će ostati." 34Kad je Ezav čuo riječi svoga oca, kriknu glasno i gorko zaplaka pa reče svome ocu: "I mene blagoslovi, oče!" 35A on odvrati: "Brat tvoj dođe na prijevaru i odnese tvoj blagoslov." 36"Zato valjda što mu je ime Jakov, dvaput me već prevario", reče Ezav. "Oduzeo mi prvorodstvo, a sad mi evo oduze i blagoslov." Onda doda: "Zar za me nisi sačuvao nikakva blagoslova?" 37Izak odgovori Ezavu: "Njega sam već postavio za tvoga gospodara; njemu sam svu njegovu braću predao za sluge; žitom sam ga i vinom opskrbio. A što sad za te mogu učiniti, sine moj?" 38Ezav odgovori svome ocu: "Zar ti, oče, raspolažeš samo jednim blagoslovom? Blagoslovi i mene, oče moj!" Ezav jecaše na sav glas. 39Tada otac njegov Izak progovori i reče:
    "Daleko od plodna tla dom tvoj
            će biti,
        daleko od rose s neba.40Od mača svoga ćeš živjeti,
        brata svoga ćeš služiti.
    Ali jednom, kada se pobuniš,
        jaram ćeš njegov stresti sa svog
            vrata."
    41Ezav zamrzi Jakova zbog blagoslova kojim ga je otac njegov blagoslovio pa reče u sebi: "Čim dođu dani žalosti za mojim ocem, ubit ću ja svoga brata Jakova." 42Kada su Rebeki javili te riječi što ih je izrekao njezin stariji sin Ezav, zovne ona svoga mlađeg sina Jakova te mu reče: "Pazi! Brat ti se Ezav nosi mišlju kako će te ubiti. 43Ali ti, sine moj, poslušaj mene: odmah bježi mome bratu Labanu u Haran. 44Ostani kod njega neko vrijeme, dok bijes brata tvoga na te jenja, 45dok se srdžba brata tvoga odvrati od tebe te on zaboravi što si mu učinio. Ja ću onda po te poslati i odande te dovesti. Zašto da vas obojicu izgubim u jedan dan!"
Jakov ide Labanu
    46Potom Rebeka reče Izaku: "Moj mi je život dosadio zbog ovih žena Hetitkinja. Ako se i Jakov oženi kojom kao što su ove urođenice, Hetitkinjom, što će mi onda život!"
Post 28.
Stoga Izak pozove Jakova, blagoslovi ga te mu naloži: "Nemoj uzimati ženu od kanaanskih djevojaka. 2Odmah se zaputi u Padan Aram, u dom Betuela, oca svoje majke, pa odande sebi uzmi ženu, od kćeri Labana, brata svoje majke. 3A Bog Svemožni, El-Šadaj, neka te blagoslovi i neka te učini rodnim i brojnim, tako da postaneš mnoštvo naroda. 4Neka protegne na te blagoslov Abrahamov, na te i na tvoje potomstvo, tako da zaposjedneš zemlju u kojoj boraviš kao pridošlica, a koju je Bog predao Abrahamu!" 5Tako Izak otpremi Jakova, i on ode u Padan Aram Labanu, sinu Aramejca Betuela, bratu Rebeke, majke Jakova i Ezava.
    6Kad je Ezav vidio kako je Izak blagoslovio Jakova kad ga je otpremao u Padan Aram da odande sebi uzme ženu, naređujući mu kad ga je blagoslivljao: "Ne smiješ uzeti ženu od kanaanskih djevojaka", 7i da je Jakov poslušao svoga oca i svoju majku te otišao u Padan Aram, 8Ezav shvati koliko su djevojke kanaanske mrske njegovu ocu Izaku. 9Stoga ode k Jišmaelu te se, uza žene koje već imaše, oženi Mahalatom, kćerju Jišmaela, sina Abrahamova, a sestrom Nebajotovom.
Jakovljev san u Betelu
    10Jakov ostavi Beer Šebu i zaputi se u Haran. 11Stigne u neko mjesto i tu prenoći, jer sunce bijaše već zašlo. Uzme jedan kamen s onog mjesta, stavi ga pod glavu i na tom mjestu legne. 12I usne san: ljestve stoje na zemlji, a vrhom do neba dopiru, i anđeli Božji po njima se penju i silaze. 13Uza nj je Jahve te mu govori: "Ja sam Jahve, Bog tvoga praoca Abrahama i Bog Izakov. Zemlju na kojoj ležiš dat ću tebi i tvome potomstvu. 14Tvojih će potomaka biti kao i praha na zemlji; raširit ćete se na zapad, istok, sjever i jug; tobom će se i tvojim potomstvom blagoslivljati svi narodi zemlje. 15Dobro znaj: ja sam s tobom; čuvat ću te kamo god pođeš te ću te dovesti natrag u ovu zemlju; i neću te ostaviti dok ne izvršim što sam ti obećao."
    16Jakov se probudi od sna te reče: "Zaista se Jahve nalazi na ovome mjestu, ali ja nisam znao!" 17Potresen, uzviknu: "Kako je strašno ovo mjesto! Zaista, ovo je kuća Božja, ovo su vrata nebeska!" 18Rano ujutro Jakov uzme onaj kamen što ga bijaše stavio pod glavu, uspravi ga kao stup i po vrhu mu izlije ulja. 19Ono mjesto on nazva Betel, dok je ime tome gradu prije bilo Luz.
    20Tada učini zavjet: "Ako Bog ostane sa mnom i uščuva me na ovom putu kojim idem, dade mi kruha da jedem i odijela da se oblačim, 21te se zdravo vratim kući svoga oca, Jahve će biti moj Bog. 22A ovaj kamen koji sam uspravio kao stup bit će kuća Božja. A od svega što mi budeš davao za te ću odlagati desetinu."
Jakov dolazi u Haran
Post 29.
Jakov nastavi put i dođe u zemlju istočnu. 2Najednom opazi studenac u polju. Tri su stada ovaca oko njega plandovala, jer se na tome studencu napajahu. Velik se kamen nalazio studencu na otvoru. 3Jedino kad bi se svi pastiri ondje skupili, mogli bi odvaliti kamen s otvora i ovce napojiti; tada bi opet prevalili kamen na njegovo mjesto, na otvor studenca.
    4"Odakle ste, braćo moja?" - zapita ih Jakov. "Iz Harana", odgovore. 5"Poznajete li", pitaše ih dalje, "Nahorova sina Labana?" "Poznajemo", odgovore. 6"Je li zdravo?" - opet ih upita. "Zdravo je; a evo mu dolazi kći Rahela sa stadom", odgovore. 7"Još ima mnogo dana", nastavi on, "nije vrijeme spraćati blago. Zašto ga ne napojite i ne otjerate na pašu?" 8"Ne možemo dok se ne skupe svi pastiri", odgovoriše, "da odvale kamen s otvora studenca, tako da mognemo napojiti ovce."
    9Dok je on još s njima govorio, dođe Rahela s ovcama svoga oca. Bila je, naime, pastirica. 10Kako Jakov ugleda Rahelu, kćer Labana, brata svoje majke, sa stadom svoga ujaka Labana, Jakov se primače i odvali kamen s otvora studenca te napoji stado svoga ujaka Labana. 11Zatim Jakov poljubi Rahelu, a onda briznu u plač. 12Potom Jakov kaza Raheli da je on sestrić njezina oca, sin Rebekin. Nato ona otrča i obavijesti oca. 13Kad je Laban čuo vijest o Jakovu, sinu svoje sestre, potrča mu u susret. Zagrli ga i poljubi te dovede u svoju kuću. Ispriča Labanu sve što mu se dogodilo. 14A onda Laban reče. "Zbilja si ti moja kost i moje meso!"
Jakov se ženi Leom i Rahelom
    Pošto je Jakov proboravio s Labanom mjesec dana, 15Laban reče Jakovu: "Zar ćeš me zato što si mi sestrić badava služiti! Kaži mi koliko ćeš tražiti za najam?" 16A Laban imaše dvije kćeri. Starijoj bijaše ime Lea, a mlađoj Rahela. 17Lea imala slabe oči, a Rahela bila stasita i lijepa. 18Kako je Jakov volio Rahelu, reče: "Služit ću ti sedam godina za tvoju mlađu kćer Rahelu." 19Laban odvrati: "Bolje je da je tebi dam nego kakvu strancu. Ostani sa mnom!"
    20Tako je Jakov služio za Rahelu sedam godina, ali mu se učinile, zbog ljubavi prema njoj, kao nekoliko dana.
    21Poslije toga Jakov reče Labanu: "Daj mi moju ženu, jer se moje vrijeme navršilo pa bih htio k njoj." 22Laban sabra sav svijet onog mjesta i priredi gozbu. 23Ali navečer uzme svoju kćer Leu pa nju uvede k Jakovu, i on priđe k njoj. 24Laban dade svoju sluškinju Zilpu svojoj kćeri Lei za sluškinju. 25Kad bi ujutro, a to, gle, Lea! Tada Jakov reče Labanu: "Zašto si mi to učinio! Zar te ja nisam služio za Rahelu? Zašto si me prevario?" 26Laban odgovori: "U našem mjestu nije običaj da se mlađa udaje prije starije. 27Završi s njom ovu ženidbenu sedmicu, a onda ću ti dati i drugu, za drugih sedam godina službe kod mene." Jakov pristane: navrši onu ženidbenu sedmicu. 28Onda mu Laban dade i svoju kćer Rahelu za ženu. 29Laban dade svoju sluškinju Bilhu svojoj kćeri Raheli za sluškinju. 30Jakov nato priđe Raheli. Rahelu je više volio nego Leu. I tako je služio Labana još sedam godina.
Jakovljeva djeca
    31Jahve je vidio da Lea nije voljena, te je učini plodnom, dok Rahela ostade nerotkinja. 32Lea zače i rodi sina; nadjenu mu ime Ruben, a to znači, kako je ona protumačila: "Jahve je vidio moju nevolju i stoga će me sada muž moj ljubiti." 33Opet zače i rodi sina te izjavi: "Jahve je čuo da nisam voljena, stoga mi je dao i ovoga." Zato mu nadjenu ime Šimun. 34Opet zače i rodi sina te izjavi: "Sad će se moj muž meni prikloniti: tri sam mu sina rodila." Zato mu nadjenu ime Levi. 35A kad je još jednom začela i sina rodila, izjavi: "Ovaj put hvalit ću Jahvu." Stoga sinu nadjenu ime Juda. Potom prestade rađati.
Jakovljeve žene
Post 30.
Vidjevši Rahela da Jakovu ne rađa djece, postade zavidna svojoj sestri pa reče Jakovu: "Daj mi djecu! Inače ću svisnuti!" 2Jakov se razljuti na Rahelu te reče. "Zar sam ja namjesto Boga koji ti je uskratio plod utrobe?" 3A ona odgovori: "Evo moje sluškinje Bilhe: uđi k njoj, pa neka rodi na mojim koljenima, da tako i ja steknem djecu po njoj." 4Dade mu dakle svoju sluškinju Bilhu za ženu, i Jakov priđe k njoj. 5Bilha zače te Jakovu rodi sina. 6Tada Rahela reče: "Jahve mi je dosudio pravo. Uslišao je moj glas i dao mi sina." Stoga mu nadjenu ime Dan. 7Rahelina sluškinja Bilha opet zače i rodi Jakovu drugoga sina. 8Tada Rahela reče: "Žestoko sam se borila sa sestrom, ali sam pobijedila." Tako mu nadjenu ime Naftali.
    9A vidjevši Lea da je prestala rađati, uzme svoju sluškinju Zilpu pa je dade Jakovu za ženu. 10I kad je Leina sluškinja Zilpa rodila Jakovu sina, 11Lea uskliknu: "Koje sreće!" Tako mu nadjenu ime Gad. 12Leina sluškinja Zilpa rodi Jakovu i drugog sina, 13i Lea opet uskliknu: "Blago meni! Žene će me zvati blaženom!" Tako mu nadjenu ime Ašer.
    14Jednoga dana, u vrijeme pšenične žetve, namjeri se Ruben u polju na ljubavčice te ih donese svojoj majci Lei. I Rahela reče Lei: "Daj mi od ljubavčica svoga sina!" 15A Lea odgovori: "Zar ti nije dosta što si mi oduzela muža pa još hoćeš da od mene uzmeš i ljubavčice moga sina?" Rahela odgovori: "Pa dobro, neka s tobom noćas leži u zamjenu za ljubavčice tvog sina." 16Kad je Jakov navečer stigao iz polja, Lea mu iziđe u susret pa reče: "Treba da dođeš k meni, jer sam te unajmila za ljubavčice moga sina." One je noći on s njom ležao. 17Bog usliša Leu; ona zače te Jakovu rodi petog sina. 18Onda Lea reče: "Bog mi je uzvratio nagradom što sam ustupila svoju sluškinju svome mužu." Stoga sinu nadjenu ime Jisakar. 19Lea opet zače i rodi Jakovu šestoga sina. 20Onda Lea reče: "Bog me obdari dragocjenim darom; sada će mi moj muž dati darove: ta rodila sam mu šest sinova." Tako mu nadjenu ime Zebulun. 21Zatim rodi kćer te joj nadjenu ime Dina.
    22Uto se Bog sjeti Rahele: Bog je usliša i otvori njezinu utrobu. 23Ona zače i rodi sina te reče: "Ukloni Bog moju sramotu!" 24Nadjene mu ime Josip, rekavši: "Neka mi Jahve pridoda drugog sina!"
Jakovljevo bogatstvo
    25Pošto je Rahela rodila Josipa, Jakov reče Labanu: "Pusti me da idem u svoj zavičaj! 26Daj mi moje žene za koje sam te služio i moju djecu da mogu otići: ta dobro znaš kako sam te služio." 27A Laban mu odgovori: "Ne idi, ako si mi prijatelj. Znam da me Jahve blagoslivljao zbog tebe." 28I nadoda: "Odredi plaću koju želiš od mene, i dat ću ti." 29On mu odgovori: "Ti dobro znaš što je moja služba značila za te i kako je tvome blagu bilo sa mnom. 30Malenkost što si je imao prije nego sam ja došao povećala se vrlo mnogo, jer kuda god sam prolazio Jahve te blagoslivljao na mojim koracima. A sad je vrijeme da poradim i za svoj dom." 31On upita: "Koliko da ti platim?" Jakov odgovori: "Nemoj mi platiti ništa! Ako mi učiniš ovo, opet ću na pašu goniti i čuvati tvoje stado. 32Daj da prođem danas kroz tvoje stado i od njega izlučim svaku garavu ovcu i svaku šarenu ili napruganu kozu! Neka to bude moja plaća! 33A ubuduće kad budeš svojim očima provjeravao moju naplatu, moje će poštenje biti svjedok za mene: nađe li se među mojim kozama ijedna koja ne bude šarena ili naprugana, ili među ovcama koja ne bi bila garava, neka se smatra ukradenom!"
    34Laban reče: "Dobro, neka bude kako si kazao."
    35Ali toga dana Laban izluči naprugane i šarene jarce i sve riđaste i šarene koze - svaku koja je na sebi imala bijelo - i sve garave ovce pa ih preda svojim sinovima. 36I odande gdje je Jakov pasao ostatak Labanova stada udalji se za koja tri dana hoda.
    37A Jakov uzme zelenih mladica od topola, badema i platana; na njima izreza bijele pruge, otkrivši bjeliku na mladicama. 38Pruće tako isprugano postavi u korita, u pojila iz kojih se stoka napajala. A kako se stoka parila kad je na vodu dolazila, 39to su se jarci parili uz pruće, pa su koze kozile prugaste, riđaste i šarene kozliće. 40Tako je i ovce Jakov bio izlučio i glave im okrenuo prema prugastima ili posve garavima što su bile u Labanovu stadu. Tako je za se namicao posebna stada koja nije miješao s Labanovim stadima. 41Osim toga, kad bi se god dobro uzrasla stoka parila, Jakov bi stavio pruće u korita, baš pred oči živine, tako da se pari pred prućem. 42Ali ga pred kržljavu marvu nije stavljao. Tako je kržljava zapadala Labana, a dobro razvijena Jakova. 43Čovjek se tako silno obogatio, stekao mnogu stoku, sluge i sluškinje, deve i magarad.
Jakov bježi iz Harana
Post 31.
Uto Jakov dozna kako Labanovi sinovi govore: "Sve dobro našega oca uze Jakov; i od onoga što bi moralo pripasti našem ocu namaknuo je sve ono bogatstvo." 2A opazi Jakov i na Labanovu licu da se on ne drži prema njemu kao prije. 3Tada Jahve reče Jakovu: "Vrati se u zemlju svojih otaca, u svoj zavičaj, i ja ću biti s tobom!" 4Jakov onda pozove Rahelu i Leu u polje, k svome stadu, 5pa im reče: "Ja vidim na licu vašega oca da se on ne drži prema meni kao prije; ali Bog oca moga sa mnom je bio. 6I same znate da sam vašega oca služio koliko sam god mogao; 7pa ipak je vaš otac mene varao, deset mi je puta plaću mijenjao. Ali Bog nije dopuštao da mi nanese štetu. 8Ako bi on rekao: 'Svaka šarena neka bude tebi za naplatu', onda bi cijelo stado mladilo šarene; ako bi opet rekao: 'Prugasti neka budu tebi za plaću', onda bi cijelo stado mladilo prugaste. 9Tako je Bog uzimao blago od vašeg oca pa ga meni davao. 10Jednom, kad se stado oplođivalo, nenadano vidjeh u snu da su jarci u stadu, dok su se parili, bili prugasti, mjestimično bijeli i šareni. 11Još u snu anđeo Božji mene zovne: 'Jakove!' 'Evo me!' rekoh. 12A on nastavi: 'Primijeti dobro da su jarci u stadu što se pare prugasti, mjestimično bijeli i šareni. Ja sam, naime, vidio sve što ti je Laban činio. 13Ja sam Bog koji ti se ukazao u Betelu, gdje si uljem pomazao stup i gdje si mi učinio zavjet. Sad ustaj i idi iz ove zemlje; vrati se u svoj zavičaj!'"
    14Nato mu Rahela i Lea odgovore: "Zar još imamo baštinskog dijela u svome očinskom domu? 15Zar nas otac nije smatrao tuđinkama? Ta on je nas prodao, a onda je pojeo novac što ga je za nas dobio! 16Sve bogatstvo što je Bog oduzeo našem ocu zbilja je naše i djece naše. Zato izvrši sve što ti je Bog rekao!"
    17Nato Jakov naprti na deve svoju djecu i svoje žene; 18pred sobom potjera sve svoje blago, sva svoja dobra što ih je stekao, stoku što ju je namaknuo u Padan Aramu: krenu u zemlju kanaansku, k svome ocu Izaku.
    19Laban bijaše otišao da striže svoje ovce, pa Rahela prisvoji kućne kumire koji su pripadali njezinu ocu. 20Jakov zavara Aramejca Labana tako da nije ni slutio da će bježati. 21I pobjegne sa svim što je bilo njegovo. Ubrzo prijeđe Eufrat i upravi put prema brdu Gileadu.
Laban u potjeri za Jakovom
    22Trećeg dana obavijeste Labana da je Jakov pobjegao. 23On povede sa sobom svoje rođake te je za Jakovom išao u potjeru sedam dana hoda; stiže ga na brdu Gileadu. 24Ali se Bog ukaza Aramejcu Labanu, noću u snu, te mu reče. "Pazi da protiv Jakova ne poduzimlješ ništa, ni dobro ni zlo!" 25Uto Laban stigne Jakova. Jakov bijaše postavio svoj šator na Glavici, a Laban se utabori na brdu Gileadu.
    26Onda Laban reče Jakovu: "Što si to htio zavaravajući me i odvodeći mi kćeri kao zarobljenice na maču? 27Zašto si potajno pobjegao, u bludnju me zaveo i nisi me obavijestio? Otpratio bih te s veseljem i pjesmom, uz bubnje i lire. 28Nisi mi dopustio ni da izljubim svoje kćeri i svoju unučad! Zbilja si ludo postupio. 29U mojoj je ruci da s tobom loše postupim. Ali Bog tvoga oca noćas mi reče: 'Pazi da protiv Jakova ne poduzmeš ništa, ni dobro ni zlo!' 30Sada dobro, otišao si jer si čeznuo za svojim očinskim domom; ali zašto si mi kumire pokrao?"
    31Jakov odgovori Labanu: "Strepio sam od pomisli da bi mi mogao silom oteti svoje kćeri. 32A kumire svoje u koga nađeš, onaj neka pogine! Ovdje pred našom braćom kaži što je tvoga pri meni i nosi!" Jakov nije znao da ih je Rahela prisvojila. 33Tako Laban uđe u šator Jakovljev, pa u šator Lein, onda u šator dviju sluškinja, ali ništa ne nađe. Izišavši iz Leina šatora, uđe u šator Rahelin. 34A Rahela bijaše uzela kumire i stavila ih u sjedalo svoje deve, a onda na njih sjela. Laban je premetao po svemu šatoru, ali ih ne nađe. 35Ona je, naime, rekla svome ocu: "Neka se moj gospodar ne ljuti što ne mogu pred njim ustati jer imam ono što je red kod žena." I tako je pretraživao, ali kumira nije našao.
    36Sad se Jakov ražesti i zađe u prepirku s Labanom. Otvoreno Jakov reče Labanu: "Kakvo je moje zlodjelo, koja li je moja krivnja da me progoniš? 37Eto si premetnuo sve moje stvari, pa kakav si predmet našao od svega svog kućanstva? Položi ga tu pred moj i svoj rod pa neka oni budu suci među nama dvojicom. 38Za ovih dvadeset godina što sam ih s tobom proveo ni tvoje ovce ni tvoje koze nisu se jalovile niti sam ja jeo ovnova iz tvoga stada. 39Ono što bi zvijer razdrla, tebi nisam donosio, nego bih od svoga gubitak nadoknadio. Ti si to od mene tražio, bilo da je nestalo danju ili da je nestalo noću. 40Često sam danju skapavao od žeđi, a obnoć od studeni. San je bježao od mojih očiju. 41Od ovih dvadeset godina što sam ih proveo u tvojoj kući četrnaest sam ti godina služio za tvoje dvije kćeri, a šest godina za tvoju stoku, jer si mi mijenjao zaradu deset puta. 42Da sa mnom nije bio Bog moga oca, Bog Abrahamov, Strah Izakov, otpravio bi me praznih ruku. Ali je Bog gledao moju nevolju i trud mojih ruku te je sinoć dosudio."
Ugovor između Labana i Jakova
    43Nato Laban odgovori Jakovu: "Kćeri su moje kćeri; djeca su moja djeca; stada su moja stada, sve što gledaš moje je. Ali što danas mogu učiniti ovim svojim kćerima ili djeci koju su rodile? 44Pa dobro, hajde da ti i ja napravimo ugovor, tako da bude svjedok između mene i tebe."
    45Nato Jakov uzme jedan kamen pa ga uspravi kao stup, 46a onda reče svojim ljudima: "Skupite kamenja!" Tako oni nakupe kamenja i nabace gomilu. Tu su na gomili blagovali. 47Laban je nazva "Jegar sahaduta", a Jakov je nazva "Gal-ed". 48Onda Laban izjavi: "Neka ova gomila danas bude svjedok između mene i tebe!" Stoga je nazvana Gal-ed, 49ali i Mispa, jer je rekao. "Neka Jahve bude na vidu i tebi i meni kad jedan drugog ne budemo gledali. 50Ako budeš loše postupao prema mojim kćerima, ili ako uzmeš druge žene uz moje kćeri, sve da nitko drugi ne bude s nama, znaj da će Bog biti svjedok između mene i tebe."
    51Potom Laban reče Jakovu: "Ovdje je, evo, gomila; ovdje je stup koji sam uspravio između sebe i tebe: 52ova gomila i ovaj stup neka budu jamac da ja u zloj namjeri neću ići na te iza ove gomile i da ti nećeš ići na me iza ove gomile i ovog stupa. 53Neka Bog Abrahamov i Bog Nahorov budu naši suci!" Jakov se zakune Bogom - Strahom svoga oca Izaka. 54Poslije toga Jakov prinese žrtvu na Glavici i pozva svoje ljude da blaguju. Poslije objeda proveli su noć na Glavici.
Post 32.
. Ranim se jutrom Laban digne, izljubi svoje sinove i svoje kćeri te ih blagoslovi; onda se zaputi natrag u svoje mjesto. 2Jakov je putovao svojim putem, kad mu u susret izađu anđeli Božji. 3Kad ih Jakov opazi, reče: "Ovo je Božje taborište!" Zato nazva ono mjesto Mahanajim.
Jakovljeve pripreme za susret s Ezavom
    4Jakov pošalje pred sobom glasnike svome bratu Ezavu u zemlju Seir, u Edomsku pustaru, 5i naloži im: "Ovako ćete reći mome gospodaru Ezavu: 'Sluga tvoj Jakov poručuje ti: Boravio sam kod Labana i dosad se ondje zadržao. 6Stekao sam goveda, magaradi, ovaca, sluga i sluškinja. Javljam to svome gospodaru, ne bih li našao naklonost u njegovim očima.'"
    7Glasnici se vrate Jakovu te mu reknu: "Bili smo kod tvoga brata Ezava; on sam dolazi ti u susret sa četiri stotine momaka."
    8Jakov se silno uplaši. U zabrinutosti rastavi na dva tabora ljude, stada, krda i deve što ih je sa sobom imao. 9Računao je: ako Ezav naiđe na jedan tabor i napadne ga, drugi bi se tabor mogao spasiti. 10Onda se Jakov pomoli: "O Bože oca moga Abrahama! Bože oca moga Izaka! O Jahve, koji si mi naredio: 'Vrati se u svoj rodni kraj, i ja ću ti biti dobrostiv!' 11Nisam vrijedan sve dobrote koju si tako postojano iskazivao svome sluzi. Ta samo sam sa svojim štapom nekoć prešao ovaj Jordan, a sad sam narastao u dva tabora. 12Izbavi me od šaka moga brata, od šaka Ezavovih! Inače se bojim da bi mogao doći i umlatiti i mene, i majke, i djecu. 13Ti si rekao: 'Obilnim ću te dobrima obasipati i tvoje potomstvo umnožiti poput pijeska u moru koji se ne da prebrojiti zbog množine.'"
    14Ondje provede onu noć; a onda, od onog što je imao pri ruci, pripravi dar svome bratu Ezavu: 15dvjesta koza i dvadeset jaraca, dvjesta ovaca i dvadeset ovnova; 16trideset deva dojilica s njihovim mladima; četrdeset krava i deset junaca; dvadeset magarica i deset magaraca. 17Stado po stado preda svojim slugama. Onda reče svojim slugama: "Idite preda mnom, ali držite razmak među stadima!" 18A prvom izda naredbu rekavši: "Kad te sretne moj brat Ezav pa te upita: 'Čiji si ti? Kamo ideš? Čije je ovo pred tobom?' 19odgovori: 'Tvoga sluge Jakova; ovo je dar koji šalje svome gospodaru Ezavu; on je tamo za nama.'" 20Tako je naredio i drugome, pa trećemu i svima drugima koji su išli za stadima: "Ovo i ovako reci Ezavu kad ga sretneš. 21Još mu dodaj: 'A sluga tvoj Jakov i sam je za nama.'" Mislio je naime: "Ako ga unaprijed udobrostivim darovima, a onda se s njim suočim, možda će mi oprostiti." 22Tako darovi krenu naprijed, dok je on ostao one noći u taborištu.
Borba s Bogom
    23One noći on ustane, uzme svoje obje žene, obje svoje sluškinje i svoje jedanaestero djece te prijeđe Jabok preko gaza. 24Prebacivši njih na drugu stranu toka, prebaci zatim i ostalo što bijaše njegovo. 25Jakov ostane sam.
    I neki se čovjek rvao s njim dok nije zora svanula. 26Videći da ga ne može svladati, ugane mu bedro pri zglobu, tako da se Jakovu kuk iščašio dok su se rvali. 27Potom reče: "Pusti me jer zora sviće!" Ali on odgovori: "Neću te pustiti dok me ne blagosloviš." 28Nato ga onaj zapita: "Kako ti je ime?" Odgovori: "Jakov." 29Onaj reče. "Više se nećeš zvati Jakov nego Izrael, jer si se hrabro borio i s Bogom i s ljudima i nadvladao si." 30Onda zapita Jakov: "Reci mi svoje ime!" Odgovori onaj: "Za moje me ime ne smiješ pitati!" I tu ga blagoslovi.
    31Onom mjestu Jakov nadjene ime Penuel jer - reče - "Vidjeh Boga licem u lice, i na životu ostadoh." 32Sunce je nad njim bilo ogranulo kad je prošao Penuel. Hramao je zbog kuka. 33Zato Izraelci do današnjeg dana ne jedu kukovnu tetivu što se nalazi na bedrenom zglobu, budući da je Jakovljev bedreni zglob bio iščašen u kukovnoj tetivi.
Susret Jakova i Ezava
Post 33.
Jakov podiže oči i opazi gdje dolazi Ezav i s njime četiri stotine ljudi. Onda on podijeli svoju djecu među Leu, Rahelu i dvije sluškinje; 2postavi sluškinje i njihovu djecu na čelo; iza njih Leu i njezinu djecu; a Rahelu i Josipa straga. 3Sam prođe naprijed, nakloni se do zemlje sedam puta dok se ne primače svome bratu. 4Ezav mu potrča u susret. Zagrli ga padnuvši mu oko vrata, poljubi ga i zaplaka. 5Onda podiže oči i vidje žene i djecu. "Tko su ovi s tobom?" - zapita. On odgovori: "Djeca kojom je Bog obdario tvoga slugu." 6Potom naprijed stupe sluškinje sa svojom djecom te se duboko naklone. 7Naprijed stupi i Lea sa svojom djecom te se duboko nakloni. Najposlije stupe naprijed Josip i Rahela te se duboko naklone.
    8Ezav upita: "Što kaniš sa svom ovom povorkom što sam je sreo?" Odgovori: "Naći naklonost svoga gospodara." 9Ezav odgovori: "Ja imam dosta, brate moj. Neka ostane tebi što je tvoje." 10A Jakov reče: "Nemoj tako! Ako sam našao naklonost u tvojim očima, primi dar iz moje ruke; jer meni je, što si me ljubezno primio, kao da gledam lice Božje. 11Zato prihvati moj dar što sam ti ga donio; Bog mi je bio sklon te imam svega." Kako ga je uporno nagovarao, Ezav prihvati.
    12"Pođimo na put", reče Ezav, "i ja ću s tobom putovati." 13Ali mu on odvrati: "Zna moj gospodar da su djeca nejaka. Osim toga, valja mi se brinuti o ovcama i kravama koje doje: ako bi se tjerale prebrzo samo jednog dana, sve bi pocrkale. 14Neka moj gospodar ide ispred svoga sluge, a ja ću ići polako, uz korak marve pred sobom i uz korak djece, dok ne stignem k svome gospodaru u Seir." 15Onda reče Ezav: "Da ti barem ostavim nekoliko ljudi koji se sa mnom nalaze." Ali on odgovori: "Čemu to? Neka ja samo nađem milost u očima svoga gospodara!" 16Tako se Ezav onog dana zaputi natrag u Seir, 17dok je Jakov otišao u Sukot, gdje sebi sagradi kuću, a svom blagu podigne staje. Stoga je onom mjestu dano ime Sukot.
    18Došavši tako iz Padan Arama, Jakov sretno stigne u grad Šekem, koji se nalazi u zemlji kanaanskoj, i postavi svoj šator pred gradom. 19A komad zemlje na kojoj je postavio svoj šator kupi od sinova Hamora, Šekemova oca, za stotinu kesita. 20Tu podiže žrtvenik i nazva ga "El, Bog Izraelov".
Osramoćena Dina
Post 34.
Dina, kći koju je Lea rodila Jakovu, iziđe da posjeti neke žene onoga kraja. 2Opazi je Hivijac Šekem, sin Hamora, poglavice kraja, pa je pograbi i na silu s njom leže. 3Njegovo srce prione za Dinu, Jakovljevu kćer, i on se u djevojku zaljubi. Nastojao je pridobiti djevojčino srce. 4Šekem je govorio i svom ocu Hamoru: "Onu mi djevojku uzmi za ženu!" 5Jakov sazna da je Šekem obeščastio njegovu kćer Dinu. Ali kako su njegovi sinovi bili uz blago na polju, Jakov nije poduzimao ništa dok oni ne dođu.
    6Uto dođe k Jakovu Šekemov otac Hamor da se s njim sporazumije, 7upravo kad su se Jakovljevi sinovi vraćali iz polja. Kad su čuli vijest, ljudi su bili ojađeni i vrlo ljuti. Što je Šekem učinio - legavši s Jakovljevom kćeri - u Izraelu je bila sramota. To se nije smjelo trpjeti. 8Hamor im reče. "Moj se sin Šekem svom dušom zaljubio u vašu kćer. Dajte mu je za ženu! 9Oprijateljite se s nama: dajite nam svoje kćeri, a naše kćeri uzimajte sebi! 10Tako možete živjeti među nama; zemlja je pred vama da se naselite, u njoj se slobodno krećete i stječete imovinu!" 11Potom Šekem reče njezinu ocu i njezinoj braći: "Da nađem milost u vašim očima, dat ću vam što zatražite. 12Tražite od mene koliko hoćete: sve što god zapitate dat ću, samo mi dajte djevojku za ženu."
    13Jakovljevi sinovi odgovore Šekemu i njegovu ocu Hamoru - govorili su s prijevarom jer je obeščastio njihovu sestru Dinu - 14te im rekoše: "Ne možemo pristati da svoju sestru damo čovjeku koji nije obrezan, jer bi to za nas bila sramota. 15Jedino ćemo je dati ako postanete kao i mi, ako obrežete sve svoje muškarce. 16Onda vam možemo davati svoje kćeri i uzimati vaše sebi, s vama se naseliti i biti jedan rod. 17A ako ne pristajete na obrezanje, uzet ćemo svoju kćer i otići." 18Hamoru i Šekemu, Hamorovu sinu, njihov se zahtjev učini povoljan. 19Mladić nije časio da zahtjev izvrši, jer je čeznuo za Jakovljevom kćeri; a bio je najuvaženiji od svih u očevu domu.
    20Tako Hamor i njegov sin Šekem dođu u svoje gradsko vijeće i obrate se svojim sugrađanima ovako: 21"Ovaj je svijet prijazan; neka se među nama u zemlji nasele; neka se po njoj slobodno kreću; ima dosta prostora u zemlji za njih; možemo uzimati njihove kćeri sebi za žene, a njima davati svoje. 22No ljudi će pristati da među nama žive i s nama budu jedan rod samo ako se svi naši muškarci obrežu kao što su oni obrezani. 23Zar tako ne bi stoka koju su stekli, sve njihovo blago - bilo naše? Pristanimo, pa neka se među nama nasele!"
    24Svi odrasli muškarci koji imaju pravo izaći na gradska vrata poslušaše Hamora i njegova sina Šekema, pa bude obrezan svaki muškarac - svaki koji ima pravo izaći na gradska vrata.
Osveta Šimuna i Levija
    25A trećega dana, dok su oni još bili u bolovima, dva Jakovljeva sina, Šimun i Levi, Dinina braća, pograbe svaki svoj mač i nesmetano dođu u grad te poubijaju sve muškarce. 26Sasijeku mačem Hamora i njegova sina Šekema, uzmu Dinu iz Šekemove kuće i odu. 27Ostali Jakovljevi sinovi dođu na ubijene i opustoše grad što je njihova sestra bila obeščašćena. 28Što je bilo krupne i sitne stoke i magaradi, u gradu i u polju, otjeraju; 29opljačkaju sva njihova dobra, a svu im djecu i žene - sve što je bilo po kućama - odvedu u roblje.
    30Jakov reče Šimunu i Leviju: "Uveli ste me u nepriliku omrazivši me stanovnicima zemlje, Kanaancima i Perižanima. Ako se ujedine protiv mene i napadnu me, dok je nas ovako malo na broj, istrijebit će me s mojim domom." 31Oni odgovore: "Zar da prema našoj sestri postupaju kao prema kakvoj bludnici?"
Jakov u Betelu
Post 35.
Bog reče Jakovu: "Ustani, idi gore u Betel te ondje ostani! Načini ondje žrtvenik Bogu koji ti se objavio kad si bježao od svoga brata Ezava!"
    2I Jakov reče svojoj obitelji i svima koji bijahu s njime: "Odbacite tuđe kumire koji se nalaze u vašoj sredini; očistite se i preobucite. 3Idemo gore u Betel; ondje ću načiniti žrtvenik Bogu, koji me uslišao kad sam bio u nevolji i sa mnom bio na putu kojim sam hodio." 4Oni predaju Jakovu sve tuđe kumire što su ih imali i naušnice što su bile o njihovim ušima, pa ih Jakov zakopa pod hrast kod Šekema. 5Kad su se zaputili, strah od Boga spopadne okolišna mjesta, tako da nisu išli u potjeru za Jakovljevim sinovima.
    6Jakov stigne u Luz, to jest Betel, u zemlji kanaanskoj, i sav puk što je bio s njim. 7Ondje sagradi žrtvenik i mjesto nazva El Betel, jer mu se ondje Bog objavio kad on bježaše pred svojim bratom Ezavom. 8Tada umre Rebekina dojilja Debora te je sahraniše pod Betelom, pod hrastom, koji se otad zove "Tužni hrast".
    9Bog se opet objavi Jakovu kad je stigao iz Padan Arama, te ga blagoslovi. 10Bog mu reče: "Ime ti je Jakov, ali se odsad nećeš zvati Jakov nego će Izrael biti tvoje ime." Tako ga prozva Izraelom.
    11Onda mu Bog reče: "Ja sam El Šadaj - Bog Svesilni! Budi rodan i množi se! Od tebe poteći će narod, mnoštvo naroda, i kraljevi iz tvog će izaći krila. 12Zemlju što je dadoh Abrahamu i Izaku tebi predajem; i potomstvu tvojem poslije tebe zemlju ću ovu dati."
    13A onda Bog ode od njega gore.
    14Na mjestu gdje je Bog s njim govorio Jakov uspravi stup, stup od kamena; na njemu prinese žrtvu i izli ulja. 15A mjesto gdje mu je Bog govorio Jakov nazva Betel.
Benjaminovo rođenje i smrt Rahelina
    16Potom odu iz Betela. Još bijaše malo puta do Efrate, a Rahela se nađe pri porođaju. Napali je teški trudovi. 17Kad su joj porođajni bolovi bili najteži, reče joj babica: "Ne boj se jer ti je i ovo sin!" 18Kad se rastavljala s dušom - jer umiraše Rahela - nadjenu sinu ime Ben Oni; ali ga otac prozva Benjamin. 19Tako umrije Rahela. Sahrane je na putu u Efratu, to jest Betlehem. 20A na njezinu grobu Jakov podigne spomenik - onaj što je na Rahelinu grobu do danas.
Kratke bilješke o Jakovljevoj obitelji
    21Izrael krenu dalje te razape svoj šator s onu stranu Migdal-Edera. 22Dok je Izrael boravio u onom kraju, ode Ruben i legne s Bilhom, priležnicom svoga oca. Sazna za to Izrael.
    Izrael je imao dvanaest sinova. 23S Leom: Rubena, koji je Jakovljev prvorođenac, Šimuna, Levija, Judu, Jisakara i Zebuluna; 24s Rahelom: Josipa i Benjamina; 25s Bilhom, Rahelinom sluškinjom: Dana i Naftalija; 26sa Zilpom, sluškinjom Leinom: Gada i Ašera. To su Jakovljevi sinovi što su mu se rodili u Padan Aramu.
    27Jakov dođe k svome ocu Izaku u Mamru u Kirjat Arbu, to je Hebron - gdje su boravili Abraham i Izak kao pridošlice. 28Kad je Izaku bilo sto i osamdeset godina, umrije. 29Izak izdahne i umre, starac i godinama zasićen, te bude pridružen svojim precima. Sahrane ga njegovi sinovi, Ezav i Jakov.
Rodoslovlje Edomaca
Post 36.
Ovo su potomci Ezava, koji se zvao i Edom. 2Ezav je uzeo sebi žene od kanaanskih djevojaka: Adu, kćer Hetita Elona; Oholibamu, kćer Ane, unuku Sibeona Horijca; 3i Basematu, kćer Jišmaelovu, sestru Nebajotovu. 4Ada Ezavu rodi Elifaza, a Basemata rodi Reuela, 5Oholibama rodi Jeuša, Jalama i Koraha. To su Ezavovi sinovi koji se rodiše u zemlji kanaanskoj.
    6Ezav uzme svoje žene, svoje sinove, svoje kćeri, svu čeljad svoga doma; svoju stoku - krupnu i sitnu; svu imovinu što ju je namakao u zemlji kanaanskoj, pa ode u zemlju seirsku, daleko od svog brata Jakova. 7Njihov se, naime, posjed jako uvećao te nisu mogli ostati zajedno: kraj u kojem su boravili nije ih mogao izdržavati zbog njihova blaga. 8Tako se Ezav - Edom nazvani - naseli u brdskom kraju Seiru.
    9Ovo je, dakle, potomstvo Ezava, praoca Edomaca, u brdskom kraju Seiru.
    10Ovo su imena Ezavovih sinova: Elifaz, sin Ezavove žene Ade; Reuel, sin Ezavove žene Basemate.
    11Elifazovi su sinovi bili: Teman, Omar, Sefo, Gatam i Kenaz. 12Timna je bila inoča Ezavova sina Elifaza; ona je Elifazu rodila Amaleka. To su potomci Ezavove žene Ade.
    13A ovo su sinovi Reuelovi: Nahat, Zerah, Šama i Miza. Oni su bili sinovi Ezavove žene Basemate.
    14A ovo su opet sinovi Ezavove žene Oholibame, Anine kćeri, unuke Sibeonove; ona je Ezavu rodila Jeuša, Jalama i Koraha.
    15Ovo su rodovske glave Ezavovih potomaka.
    Potomci Ezavova prvorođenca Elifaza: knez Teman, knez Omar, knez Sefo, knez Kenaz, 16knez Korah, knez Gatam i knez Amalek. To su rodovski glavari Elifazovi u zemlji edomskoj; to su potomci Adini. 17A ovo su potomci Ezavova sina Reuela: knez Nahat, knez Zerah, knez Šama i knez Miza. To su rodovski glavari Reuelovi u zemlji edomskoj; to su potomci Ezavove žene Basemate.
    18A ovo su potomci Ezavove žene Oholibame: knez Jeuš, knez Jalam i knez Korah. To su rodovski glavari Ezavove žene Oholibame, kćeri Anine.
    19To su bili sinovi Ezava-Edoma, njihovi knezovi.
    20A ovo su sinovi Seira Horijca, žitelji one zemlje: Lotan, Šobal, Sibeon, Ana, 21Dišon, Eser i Dišan. To su koljenovići Horijci, sinovi Seirovi, u zemlji edomskoj.
    22Lotanovi sinovi bili su: Hori i Hemam; a sestra Lotanova bila je Timna. 23Ovo su bili sinovi Šobalovi: Alvan, Manahat, Ebal, Šefo i Onam. 24Sinovi Sibeonovi bijahu Aja i Ana. Ana je onaj koji je našao vruća vrela u pustari dok je čuvao magarad svoga oca Sibeona. 25Ovo su bila djeca Ane: sin Dišon i Anina kći Oholibama. 26Ovo su bili sinovi Dišonovi: Hemdan, Ešban, Jitran i Keran. 27Ovo su bili sinovi Eserovi: Bilhan, Zaavan i Akan. 28A sinovi Dišanovi bili su: Uz i Aran.
    29Ovo su knezovi Horijaca: knez Lotan, knez Šobal, knez Sibeon, knez Ana, 30knez Dišon, knez Eser i knez Dišan. To su bili knezovi Horijaca, glavar za glavarom, u zemlji seirskoj.
    31Evo kraljeva koji su kraljevali u edomskoj zemlji prije nego je zavladao kralj sinova Izraelovih. 32Beorov sin Bela vladao je u Edomu; njegov se grad zvao Dinhaba. 33Kad je umro Bela, na njegovo se mjesto zakraljio Jobab, sin Zeraha iz Bosre. 34Kad je umro Jobab, zakraljio se na njegovo mjesto Hušam iz temanske zemlje. 35Kad je umro Hušam, zakraljio se na njegovo mjesto Bedadov sin Hadad, koji je potukao Midjance na Moapskom polju. Ime je njegovu gradu bilo Avit. 36Kad je umro Hadad, zakraljio se na njegovo mjesto Samla iz Masreke. 37Kad je umro Samla, zakraljio se na njegovo mjesto Šaul iz Rehobota na Rijeci. 38Kad umrije Šaul, zavlada Baal Hanan, Akborov sin. 39Kad je umro Baal Hanan, Akborov sin, vladaše Hadad. Ime je njegovu gradu bilo Pai. Žena mu se zvala Mehetabela. Bila je kći Matredova, iz Me Zahaba.
    40Ovo su imena Ezavovih knezova s njihovim nazivima po rodovima i smještaju: knez Timna, knez Alva, knez Jetet, 41knez Oholibama, knez Ela, knez Pinon, 42knez Kenaz, knez Teman, knez Mibzar, 43knez Magdiel i knez Iram. To su bili knezovi edomski, prema njihovim naseljima u zemlji koju su zaposjeli. To je Ezav, praotac Edomaca.
4. POVIJEST JOSIPA I NJEGOVE BRAĆE
Josip prodan u Egipat
Post 37.
A Jakov se bijaše nastanio u zemlji gdje je njegov otac boravio kao pridošlica - u zemlji kanaanskoj.
    2Evo nasljedstva Jakovljeva.
    Kao mladić, u dobi od sedamnaest godina, Josip je čuvao stada sa svojom braćom, sinovima Bilhe i Zilpe, koje bijahu žene njegova oca. Josip je ocu svome donosio zle glasove o njima.
    3Izrael je volio Josipa više nego ijednog svoga sina jer je bio dijete njegove staračke dobi; i on mu napravi kićenu haljinu. 4Kako njegova braća opaze da ga njihov otac voli više od svih drugih svojih sinova, zamrze ga toliko da mu nisu mogli ni prijaznu riječ progovoriti.
    5Jednom Josip usni san i kaza ga svojoj braći, a oni ga zbog toga još više zamrze. 6"Poslušajte", reče im, "san što sam ga usnio! 7Pomislite! Vezali smo nasred polja snopove, kadli se najednom moj snop uspravi i stade uzgor. Uto se vaši snopovi okupe okolo i duboko se poklone mom snopu." 8Njegova ga braća upitaše: "Kaniš li nad nama zakraljevati? Hoćeš li nam biti gospodar?" I još ga više zamrze zbog njegova pričanja o snovima. 9Usni on još jedan san te ga ispriča svojoj braći: "Još sam jedan san usnuo. Pazite! Sunce, mjesec i jedanaest zvijezda duboko mi se klanjahu!" 10Kad je to ispričao svome ocu, ukori ga otac i reče mu: "Što znači taj san što si ga usnuo? Zar ćemo doći ja, tvoja majka i tvoja braća pa ti se do zemlje klanjati?" 11I dok su braća od zavisti bila ljuta na nj, njegov je otac razmišljao o svemu.
    12Jednom njegova braća odu čuvati očeva stada blizu Šekema. 13Izrael reče Josipu: "Tvoja braća čuvaju stada kod Šekema, pa hajde da te pošaljem k njima." On mu odgovori: "Dobro, idem." 14Potom će mu otac: "Hajde i vidi kako su ti braća i stoka pa mi javi." Tako ga otpremi iz doline Hebrona, i on stigne u Šekem.
    15Neki čovjek nađe ga gdje luta poljem pa ga upita: "Što tražiš?" 16"Tražim braću", odgovori. "Možeš li mi kazati gdje čuvaju stada?" 17A čovjek reče: "Odavde su otišli. Čuo sam ih gdje govore: 'Hajdemo u Dotan.'" Tako Josip ode za svojom braćom i nađe ih u Dotanu.
    18Oni ga opaze izdaleka; prije nego im se približio, počnu se dogovarati da ga ubiju. 19I jedan drugom reče: "Eno stiže onaj sanjar! 20Hajde da ga sad ubijemo i bacimo u kakvu čatrnju! Možemo kazati da ga je proždrla divlja zvijer. Vidjet ćemo što će biti od njegovih snova!"
    21Ali kad je to čuo Ruben, pokuša da ga izbavi iz njihovih šaka. I reče: "Nemojmo oduzimati njegova života! 22Ne prolijevajte krvi" - dalje je govorio Ruben. "Bacite ga u čatrnju u pustari; ali ne dižite na nj ruke!" Htio ga je tako izbaviti iz njihovih šaka i odvesti ocu. 23Ali kad je Josip stigao braći, oni s Josipa svuku njegovu haljinu, haljinu kićenu što je bila na njemu; 24pograbe ga i bace u čatrnju. Čatrnja je bila prazna; nije bilo u njoj vode. 25Potom sjednu da ručaju.
    Kako podignu svoje oči, opaze povorku Jišmaelaca gdje dolazi iz Gileada. Deve su im nosile mirodije, balzam i mirisavu smolu da ih preprodaju u Egipat. 26Tada reče Juda svojoj braći: "Što ćemo postići ako ubijemo svog brata a krv njegovu sakrijemo? 27Hajde da ga prodamo Jišmaelcima; ali ne dižimo na nj ruke. Ta on je naš brat, naše meso." Braća ga poslušaju.
    28Uto naiđu ljudi, midjanski trgovci. Braća izvuku Josipa iz čatrnje i prodaju ga za dvadeset srebrnika Jišmaelcima, a oni Josipa dovedu u Egipat.
    29Kad se Ruben vratio k čatrnji i vidio da Josipa nema u čatrnji, razdere svoju odjeću. 30A kad se vratio svojoj braći, povika: "Dječaka nema! Kamo ću ja sad?"
    31A oni uzmu Josipovu haljinu, zakolju jedno kozle i haljinu zamoče u krv. 32Kićenu haljinu otpreme ocu i poruče: "Ovo smo našli; gledaj je li ovo haljina tvoga sina ili nije." 33Prepozna je on pa reče: "Haljina je moga sina! Divlja ga je zvijer rastrgla! Na komade je Josip rastrgan!" 34I razdere Jakov svoje haljine, stavi pokorničku kostrijet oko bokova i dugo vremena oplakivaše svoga sina. 35Svi su ga njegovi sinovi i sve njegove kćeri nastojali utješiti, ali se on ne mogaše utješiti. Govorio je: "Ne, sići ću k svome sinu u Šeol tugujući!" Tako ga je oplakivao njegov otac.
    36A Midjanci ga prodaju u Egipat Potifaru, dvoraninu faraonovu, zapovjedniku straže.
Juda i Tamara
Post 38.
Otprilike u to vrijeme Juda ode od svoje braće te okrenu nekom Adulamcu komu ime bijaše Hira. 2Tu Juda zapazi kćer jednog Kanaanca - zvao se Šua - i njome se oženi. Priđe njoj 3te ona zače i rodi sina, komu dade ime Er. 4Opet ona zače, rodi sina i dade mu ime Onan. 5Još jednog sina rodi te mu nadjene ime Šela. Nalazila se u Kezibu kad je njega rodila.
    6Juda oženi svoga prvorođenca Era djevojkom kojoj bijaše ime Tamara. 7Ali Judin prvorođenac Er uvrijedi Jahvu i Jahve ga pogubi. 8Tada reče Juda Onanu: "Priđi k udovici svoga brata, izvrši prema njoj djeversku dužnost i tako očuvaj lozu svome bratu!" 9Ali Onan, znajući da se sjeme neće računati kao njegovo, ispuštaše ga na zemlju kad god bi prišao bratovoj udovici, tako da ne dade potomstva svome bratu. 10To što je činio uvrijedilo je Jahvu, pa i njega pogubi. 11Onda Juda reče svojoj nevjesti Tamari: "Ostani kao udovica u domu svoga oca dok poodraste moj sin Šela." Bojao se, naime, da bi i on mogao umrijeti kao i njegova braća. I tako Tamara ode da živi u očevu domu.
    12Dugo vremena poslije toga umre Šuina kći, Judina žena. Kad je prošlo vrijeme žalosti, Juda ode, zajedno sa svojim prijateljem Adulamcem Hirom, u Timnu da striže svoje ovce. 13Obavijeste Tamaru: "Eno ti je svekar", rekoše joj, "na putu u Timnu da striže ovce." 14Ona svuče udovičko ruho, navuče koprenu i zamota se pa sjede na ulazu u Enajim, što je na putu k Timni. Vidjela je, naime, da je Šela odrastao, ali nju još ne udaše za nj.
    15Kad je Juda opazi, pomisli da je bludnica, jer je bila pokrila lice. 16Svrati se on k njoj i reče: "Daj da ti priđem!" Nije znao da mu je nevjesta. A ona odgovori: "Što ćeš mi dati da uđeš k meni?" 17"Spremit ću ti jedno kozle od svoga stada", odgovori. "Treba da ostaviš jamčevinu dok ga ne pošalješ." 18A on zapita: "Kakvu jamčevinu da ti ostavim?" Ona odgovori: "Svoj pečatnjak o vrpci i štap što ti je u ruci." Dade joj jedno i drugo, a onda priđe k njoj i ona po njem zače. 19Potom ona ustade i ode; skide sa sebe koprenu i opet se odjenu u svoje udovičko ruho.
    20Uto Juda pošalje kozle po svom prijatelju Adulamcu da iskupi jamčevinu iz ruku žene, ali je nije mogao naći. 21Upita ljude u mjestu: "Gdje je bludnica što se nalazila uz put u Enajim?" Oni mu odgovore: "Ovdje nije nikad bilo bludnice." 22Tako se on vrati k Judi pa reče: "Nisam je mogao naći. Osim toga, ljudi mi u mjestu rekoše da ondje nije nikad bilo bludnice." 23Onda reče Juda: "Da ne ostanemo za ruglo, neka ih drži! Slao sam joj, eto, ovo kozle, ali je ti nisi našao."
    24Otprilike poslije tri mjeseca donesoše vijest Judi: "Tvoja nevjesta Tamara odala se bludništvu; čak je u bludničenju i začela." "Izvedite je", naredi Juda, "pa neka se spali!" 25Dok su je izvodili, ona poruči svekru: "Začela sam po čovjeku čije je ovo." Još doda: "Vidi čiji je ovaj pečatnjak o vrpci i ovaj štap!" 26Juda ih prepozna pa reče: "Ona je pravednija nego ja, koji joj nisam dao svoga sina Šelu." Ali više s njom nije imao posla.
    27Kad joj je došlo vrijeme da rodi, pokaže se da nosi blizance. 28Dok je rađala, jedan od njih pruži ruku van. Nato babica priveže za njegovu ruku crven konac govoreći: "Ovaj je izišao prvi." 29Ali baš tada on uvuče ruku te iziđe njegov brat. A ona reče: "Kakav li proder napravi!" Stoga mu nadjenu ime Peres. 30Poslije iziđe njegov brat koji je oko ruke imao crveni konac. Njemu dadoše ime Zerah.
Josipova kušnja
Post 39.
Josipa dovedoše u Egipat. Tu ga od Jišmaelaca koji su ga onamo doveli kupi Egipćanin Potifar, dvoranin faraonov i zapovjednik njegove tjelesne straže. 2Jahve je bio s Josipom, zato je u svemu imao sreću: Egipćanin ga uzme k sebi u kuću. 3Vidje njegov gospodar da je Jahve s njim i da svemu što mu ruka poduzme Jahve daje uspjeh; 4zavolje on Josipa, uze ga za dvoranina i postavi ga za upravitelja svoga doma i povjeri mu sav svoj imetak. 5I otkad mu je povjerio upravu svoga doma i svega svog imetka, blagoslovi Jahve dom Egipćaninov zbog Josipa: blagoslov Jahvin bijaše na svemu što je imao - u kući i u polju. 6I tako sve svoje prepusti brizi Josipovoj te se više ni za što nije brinuo, osim za jelo što je jeo. A Josip je bio mladić stasit i naočit.
    7Poslije nekog vremena žena njegova gospodara zagleda se u Josipa i reče mu: "Legni sa mnom!" 8On se oprije i reče ženi svoga gospodara: "Gledaj! Otkako sam ja ovdje, moj se gospodar ne brine ni za što u kući; sve što ima meni je povjerio. 9On u ovoj kući nema više vlasti negoli ja i ništa mi ne krati, osim tebe, jer si njegova žena. Pa kako bih ja mogao učiniti tako veliku opačinu i sagriješiti protiv Boga!" 10Iako je Josipa salijetala iz dana u dan, on nije pristajao da uz nju legne; nije joj prilazio.
    11Jednog dana Josip uđe u kuću na posao. Kako nikog od služinčadi nije bilo u kući, 12ona ga uhvati za ogrtač i reče: "Legni sa mnom!" Ali on ostavi svoj ogrtač u njezinoj ruci, otrže se i pobježe van. 13Vidjevši ona da je u njezinoj ruci ostavio ogrtač i pobjegao van, 14zovne svoje sluge te im reče: "Gledajte! Trebalo je da nam dovede jednog Hebrejca da se s nama poigrava. Taj k meni dođe da sa mnom legne, ali sam ja na sav glas zaviknula. 15A čim je čuo kako vičem, ostavi svoj ogrtač pokraj mene i pobježe van."
    16Uza se je držala njegov ogrtač dok mu je gospodar došao kući. 17Onda i njemu kaza istu priču: "Onaj sluga Hebrejac koga si nam doveo dođe k meni da sa mnom ljubaka! 18Ali čim je čuo kako vičem, ostavi svoj ogrtač pokraj mene i pobježe van." 19Kad je njegov gospodar čuo pripovijest svoje žene koja reče: "Eto, tako sa mnom tvoj sluga", razgnjevi se. 20Gospodar pograbi Josipa i baci ga u tamnicu - tamo gdje su bili zatvoreni kraljevi utamničenici. I osta u tamnici.
    21Ali je Jahve bio s njim, iskaza naklonost Josipu te on nađe milost u očima upravitelja tamnice. 22Tako upravitelj tamnice preda u Josipove ruke sve utamničenike koji su se nalazili u tamnici; i ondje se ništa nije radilo bez njega. 23Budući da je Jahve bio s njim, upravitelj tamnice nije nadgledao ništa što je Josipu bilo povjereno: Jahve bijaše s njim, i što god bi poduzeo, Jahve bi to okrunio uspjehom.
Josip tumači sne faraonovih slugu
Post 40.
Poslije toga peharnik se i pekar egipatskog kralja ogriješe o svoga gospodara, kralja egipatskog. 2Faraon se razljuti na svoja dva dvoranina, glavnog peharnika i glavnog pekara, 3te ih stavi u zatvor, u zgradu zapovjednika tjelesne straže - u istu tamnicu gdje je i Josip bio zatvoren. 4Zapovjednik tjelesne straže odredi Josipa da ih poslužuje.
    Pošto su proveli u zatvoru neko vrijeme, 5obojica njih - peharnik i pekar egipatskog kralja, utamničenici - usnu san jedne te iste noći. Svaki je usnuo svoj san; i svaki je san imao svoje značenje. 6Kad je Josip ujutro došao k njima, opazi da su neraspoloženi. 7Upita faraonove dvorane koji su bili s njim u zatvoru u zgradi njegova gospodara: "Zašto ste danas tako potišteni?" 8Odgovore mu: "Sne smo usnuli, ali nikog nema da nam ih protumači." Josip im reče: "Zar tumačenje ne spada na Boga? Dajte, pričajte mi!"
    9Onda je glavni peharnik ispripovjedio Josipu svoj san: "Sanjao sam da je preda mnom lozov trs. 10Na trsu bile tri mladice. I tek što je propupao, procvjeta i na njegovim grozdovima sazru bobe. 11Kako sam u ruci držao faraonov pehar, uzmem grožđa, istiještim ga u faraonov pehar, a onda stavim pehar u faraonovu ruku." 12Josip mu reče: "Ovo ti je značenje: tri mladice tri su dana. 13Poslije tri dana faraon će te pomilovati i vratiti na tvoje mjesto; opet ćeš stavljati pehar faraonu u ruku, kao i prije, dok si mu bio peharnik. 14Kada ti bude opet dobro, sjeti se da sam i ja bio s tobom, pa mi učini ovu uslugu: spomeni me faraonu i pokušaj me izvesti iz ove kuće. 15Jer, zbilja, bio sam silom odveden iz zemlje Hebreja; ni ovdje nisam ništa skrivio, a baciše me u tamnicu."
    16Kad je glavni pekar vidio kako je Josip dao dobro tumačenje, reče mu: "Usnuh da su mi na glavi tri bijele košare. 17U najgornjoj bilo svakovrsna peciva što ga pekar pripravlja faraonu, ali su ptice jele iz košare povrh moje glave." 18Josip odgovori: "Ovo je značenje: tri košare tri su dana. 19Poslije tri dana faraon će uzdići tvoju glavu i o drvo te objesiti te će ptice jesti meso s tebe."
    20I zaista, trećega dana, kad je faraon priredio gozbu za sve svoje službenike - bio mu je rođendan - iz sredine svojih službenika izluči glavnog peharnika i glavnog pekara. 21Vrati glavnog peharnika u peharničku službu te je i dalje stavljao pehar u faraonovu ruku, 22a glavnog pekara objesi, kako je Josip protumačio. 23Ipak se glavni peharnik nije sjetio Josipa - zaboravio je na nj.
Faraonovi sni
Post 41.
Poslije dvije godine usnu faraon da stoji pokraj Nila. 2Iz Nila iziđe sedam krava, lijepih i debelih; pasle su po šašu. 3Ali odmah poslije njih iz Nila iziđe sedam drugih krava, ružnih i mršavih, te stanu uz one krave na obali Nila. 4Ružne i mršave krave požderu ono sedam lijepih i pretilih, i uto se faraon probudi.
    5Opet zaspi te usnu drugi san: sedam punih i jedrih klasova izraste na jednoj stabljici. 6Ali, eto, poslije njih uzraste sedam klasova šturih, istočnjakom opaljenih. 7Šturi klasovi proždru sedam jedrih i punih klasova. I faraon se probudi, i gle: bio je to san.
    8Ujutro faraon bijaše uznemiren u duši, pa pozva sve čarobnjake i sve mudrace egipatske: ispriča im faraon svoje sne, ali mu ih nitko nije mogao protumačiti. 9Onda progovori faraonov glavni peharnik: "Moram danas spomenuti jedan svoj propust. 10Jednom, kad se faraon razljutio na svoje službenike, mene i glavnog pekara stavio je u zatvor u zgradi glavnog upravitelja. 11Usnusmo san iste noći, i ja i on, ali je svaki od nas usnuo san drugog značenja. 12Onda je s nama bio neki mladi Hebrej, sluga zapovjednika straže. Ispričasmo njemu svoje sne, a on nam ih protumači: kaza svakom značenje njegova sna. 13Kako nam ih je protumačio, tako nam se i dogodilo: mene vratiše na moje mjesto, a onoga objesiše."
    14Faraon odmah pošalje po Josipa; izvuku ga brže-bolje iz tamnice; ošišaju mu kosu, obuku novo odijelo i on stupi pred faraona. 15Onda faraon reče Josipu: "Usnuo sam san, a nitko ga ne može protumačiti. Čuo sam o tebi da možeš protumačiti san čim ga čuješ." 16"Ništa ja ne mogu", odgovori Josip faraonu, "nego će Bog dati pravi odgovor faraonu."
    17Onda je faraon pripovjedao Josipu: "U svom snu stojim na obali Nila. 18I gle! Iz Nila iziđe sedam debelih i lijepih krava. Pasle su po šašu. 19Poslije njih izađe drugih sedam krava. Bile su mršave, vrlo ružne i koštunjave. Još nikad ne vidjeh onako ružnih krava u svoj zemlji egipatskoj! 20I sedam mršavih i ružnih krava proždru prvih sedam debelih krava. 21Pa iako su ih progutale, nije se vidjelo da im je što u trbuhu: bile su ružne kao i prije. Uto se probudim. 22Zatim sam u snu vidio kako na jednoj stabljici uzraste sedam punih i lijepih klasova. 23Ali poslije njih uzraste sedam klasova zgrčenih, šturih, istočnjakom opaljenih. 24I šturi klasovi proždru sedam jedrih klasova. Kazao sam ovo i vračarima, ali nema nikoga da mi razjasni."
    25Onda Josip reče faraonu: "Faraonov je san samo jedan: Bog javlja faraonu što kani učiniti. 26Sedam lijepih krava, to je sedam godina; sedam lijepih klasova opet je sedam godina. Tako je samo jedan san. 27Sedam mršavih i ružnih krava poslije njih, a tako i sedam praznih, istočnjakom opaljenih klasova, označuje sedam gladnih godina. 28To je ono što sam već faraonu rekao: Bog objavljuje faraonu što kani učiniti. 29Dolazi, evo, sedam godina velikog obilja svoj zemlji egipatskoj. 30A poslije njih nastat će sedam gladnih godina, kada će se zaboraviti sve obilje u zemlji egipatskoj. 31Kako glad bude harala zemljom, neće se ni znati da je u zemlji bilo obilje - zbog gladi koja će doći - jer će biti vrlo velika. 32A što se faraonov san ponovio, znači da se Bog na to zaista odlučio i da će to uskoro provesti. 33Zato neka faraon izabere sposobna i mudra čovjeka te ga postavi nad zemljom egipatskom. 34Nadalje, neka se faraon pobrine da postavi nadglednika u zemlji koji će kupiti petinu sve žetve u zemlji egipatskoj za sedam godina obilja. 35Neka skupljaju od svakog žita za sedam dobrih godina što dolaze; neka s ovlaštenjem faraonovim sabiru žito za hranu i pohranjuju ga po gradovima. 36Neka zalihe služe za hranu u zemlji za sedam godina gladi što će snaći zemlju egipatsku, tako da za gladi zemlja ne propadne."
Josip uzvišen
    37Svidje se odgovor faraonu i svim njegovim službenicima. 38Zato faraon reče svojim službenicima: "Zar bismo mogli naći drugoga kao što je on, čovjeka koji bi bio tako obdaren duhom Božjim?" 39A onda faraon reče Josipu: "Otkako je sve to Bog tebi otkrio, nikoga nema sposobna i mudra kao što si ti. 40Ti ćeš biti upravitelj moga dvora: sav će se moj narod pokoravati tvojim naredbama. Jedino prijestoljem ja ću biti veći od tebe. 41Postavljam te, evo," reče faraon Josipu, "nad svom zemljom egipatskom." 42Poslije toga skine faraon sa svoje ruke pečatni prsten i stavi ga Josipu na ruku. Zatim zaodjene Josipa odjećom od najljepše tkanine, a o vrat mu objesi zlatan lanac. 43Vozio se on u kolima kao njegov zamjenik, a pred njim klicahu: "Abrek! Na koljena!" Tako ga postavi nad svu zemlju egipatsku. 44Još faraon reče Josipu: "Premda sam ja faraon, neće nitko dići svoje ruke ni noge bez tvog odobrenja u svoj zemlji egipatskoj." 45Faraon nazva Josipa "Safenat Paneah", a za ženu mu dade Asenatu, kćer Poti-Fere, svećenika u Onu. I Josip postade poznat po zemlji egipatskoj.
    46Josipu je bilo trideset godina kad je stupio u službu faraona, kralja egipatskog. A otišavši Josip ispred faraona, putovao je po svoj zemlji egipatskoj. 47Za sedam rodnih godina zemlja je rađala u obilju; 48on je - u tih sedam godina što ih je egipatska zemlja uživala - kupio od različite ljetine i hranu pohranjivao u gradove, smještajući u svakom gradu urod iz okolnih polja. 49Tako Josip nagomila mnogo žita, kao pijeska u moru, pa ga prestade i mjeriti jer mu mjere ne bijaše.
Josipovi sinovi
    50Dok još ne nasta gladna godina, Josip imade dva sina koje mu rodi Asenata, kći Poti-Fere, svećenika u Onu. 51Prvorođencu Josip nadjenu ime Manaše, "jer Bog je", reče, "dao te sam zaboravio svoje teškoće i svoj očinski dom." 52Drugomu nadjenu ime Efrajim, "jer Bog me", reče, "učinio rodnim u zemlji moje nevolje."
    53Sedam godina obilja koje je uživala zemlja egipatska dođe kraju, 54a primače se sedam gladnih godina, kako je Josip prorekao. U svim zemljama bijaše glad, a u svoj zemlji egipatskoj bijaše kruha. 55A kad je i sva zemlja egipatska osjetila glad, puk zavapi faraonu za kruh; a faraon reče Egipćanima: "Idite k Josipu i što god vam rekne, činite!" 56Kad se glad proširi po svoj zemlji, Josip rastvori skladišta te je Egipćane opskrbljivao žitom, jer je glad postala žestoka i u zemlji egipatskoj. 57Sav je svijet išao u Egipat k Josipu da kupuje žita, jer je strašna glad vladala po svem svijetu.
Josipova braća dolaze u Egipat
Post 42.
Kad je Jakov čuo da u Egiptu ima žita, reče svojim sinovima: "Što tu zurite jedan u drugoga? 2Čujem da ima žita u Egiptu. Otiđite dolje te nam ga odande nabavite da ostanemo na životu i ne pomremo." 3Tako desetero Josipove braće siđe da nabavi žita iz Egipta. 4Benjamina, Josipova pravog brata, Jakov ne posla s ostalima. "Da ga ne bi zadesila kakva nesreća", govorio je. 5Među onima koji su išli nabavljati žito, jer u zemlji kanaanskoj vladaše glad, bijahu i sinovi Izraelovi.
    6Josip je bio namjesnik u zemlji; on je dijelio žito svemu svijetu. Dođu tako i Josipova braća i poklone mu se licem do zemlje. 7Josip prepozna braću čim ih ugleda, ali se prema njima vladao kao stranac i oštro im govorio. Zapita ih: "Odakle dolazite?" Odgovore: "Iz zemlje kanaanske došli smo da kupimo hrane." 8Iako je Josip prepoznao svoju braću, oni njega nisu prepoznali. 9Josip se sjeti snova što ih je o njima sanjao. I reče im: "Vi ste uhode! Došli ste da izvidite slaba mjesta ove zemlje." 10Oni mu odgovore: "Ne, gospodaru! Tvoje su sluge došle da nabave hrane. 11Svi smo sinovi jednog oca; pošteni smo ljudi; sluge tvoje nikad nisu bile uhode." 12On će im opet: "Ne, nego ste došli da izvidite slaba mjesta ove zemlje." 13Nato oni uzvrate: "Nas, tvojih slugu, bijaše dvanaestero braće - sinovi jednog oca, u zemlji kanaanskoj; najmlađi je sad s ocem, a jednoga više nema." 14No Josip im dobaci: "Onako kako sam vam već rekao: vi ste uhode! 15Ovako ću vas iskušati: odavde, tako mi faraona, nećete izići ako vaš najmlađi brat ne dođe ovamo! 16Pošaljite jednoga između sebe da vam dovede brata, a vi ostali u zatvor! Tako ću iskušati vaše riječi i vidjeti je li u vas istina ili nije. Inače, tako mi faraona, vi ste uhode!" 17Potom ih baci u zatvor na tri dana.
    18Treći im dan reče Josip: "Izvršite to, i ostat ćete na životu, jer sam ja čovjek bogobojazan. 19Ako ste pošteni, neka jedan od vas ostane u zatvoru, a vi ostali idite i nosite žito svojim izgladnjelim domovima. 20Poslije toga dovedite mi svoga najmlađeg brata, tako da se obistine vaše riječi te da ne izginete." Oni pristanu. 21Zatim je jedan drugom govorio : "Jao nama! Stiže nas kazna zbog našega brata; gledali smo njegovu muku dok nas je molio za milost, ali ga nismo uslišali. Stoga nas je ova nevolja snašla." 22Ruben im odvrati: "Zar vam nisam govorio: Ne ogrešujte se o mladića! Ali vi niste slušali. Sad se traži račun za njegovu krv." 23Nisu znali da ih Josip razumije, jer su se s njim razgovarali preko tumača. 24On se od njih udalji te zaplaka. Opet se vrati i razgovaraše s njima. Onda izdvoji Šimuna između njih i naredi da bude svezan na njihove oči.
Povratak Jakovljevih sinova u Kanaan
    25Potom Josip zapovjedi da im vreće napune žitom; da svakome njegov novac metnu u vreću i da im daju poputninu. Tako im učine. 26Tada oni natovare žito na svoje magarce i krenu odande. 27Kad na prenoćištu jedan od njih otvori svoju vreću da nahrani magarca, opazi svoj novac ozgo u vreći. 28"Moj je novac vraćen!" - povika braći. - "Evo ga u mojoj vreći!" Zadrhta srce u njima. Zgledaše se, uplašeni, i rekoše: "Što nam ovo Bog uradi!"
    29Došavši k svome ocu Jakovu u zemlju kanaansku, kazaše mu sve što ih je snašlo. 30"Čovjek koji je gospodar one zemlje", rekoše, "oštro nam je govorio i optužio nas kao uhode. 31Pošteni smo ljudi, kazasmo mu, i nikad nismo bili uhode. 32Bilo nas je dvanaestero braće, sinovi istog oca, ali jednoga više nema, dok se najmlađi sad nalazi s našim ocem u zemlji kanaanskoj. 33Ali čovjek koji je gospodar one zemlje reče nam: 'Ovim ću doznati da ste pošteni ljudi: ostavite jednoga brata kod mene, a vi ostali uzmite što vam treba za izgladnjele domove, pa idite. 34Onda mi dovedite svoga najmlađeg brata, tako da znam da niste uhode, nego pošteni ljudi. Poslije toga vratit ću vam vašeg brata, i vi ćete se moći slobodno kretati u ovoj zemlji.'"
    35Kako su praznili svoje vreće, svaki nađe u vreći svoju kesu. Opazivši to, zapadoše u strah - i oni i njihov otac. 36"Mene vi ostavljate bez djece!" - reče im njihov otac. - "Josipa je nestalo, Šimuna nema, a sad biste odveli i Benjamina. Sve se to na me svaljuje!"
    37Onda Ruben reče svome ocu: "Ubij moja dva sina ako ti ga ja natrag ne dovedem! Predaj ga u moje ruke, i ja ću ti ga vratiti!" 38"Moj sin neće s vama!" - uzvrati on. - "Njegov je pravi brat već mrtav, a on je ostao sam. Ako bi ga na putu na koji ćete poći snašla nesreća, u tuzi biste otpravili moju sijedu glavu dolje u Šeol."
Drugi dolazak Jakovljevih sinova u Egipat
Post 43.
Strašna glad pritisla zemlju. 2Kad su pojeli hranu koju bijahu donijeli iz Egipta, njihov im otac reče: "Idite opet i nabavite nam malo hrane." 3Nato će mu Juda: "Onaj nam je čovjek jasno rekao: 'Ne smijete preda me ako vaš brat ne bude s vama.' 4Ako si, dakle, voljan s nama poslati našega brata, mi ćemo otići dolje i kupit ćemo ti žita. 5Ali ako njega ne pustiš s nama, onda mi tamo i ne idemo, jer nam je onaj zaprijetio: 'Ne smijete preda me ako vaš brat ne bude s vama.'" 6"Zašto ste mi", zapita Izrael, "nanijeli jad rekavši onom čovjeku da imate još jednoga brata?" 7Oni odgovore: "Čovjek nas je neprestano zapitkivao o nama i o našoj obitelji: 'Je li vam još živ otac? Imate li još kojega brata?' Mi smo mu odgovarali na pitanja. Kako smo mogli znati da će reći : 'Dovedite svoga brata!'"
    8Potom Juda reče svome ocu Izraelu: "Pusti dječaka sa mnom pa da se dignemo i krenemo; tako ćemo preživjeti, a ne pomrijeti, i mi, i ti, i naša djeca. 9Ja za nj jamčim; mene drži odgovornim za nj. Ako ga tebi ne vratim i preda te ga ne dovedem, bit ću ti kriv svega vijeka. 10Ta da nismo toliko oklijevali, mogli smo se već i dvaput vratiti."
    11Njihov otac Izrael reče im: "Kad je tako, neka bude, ali učinite ovo: metnite u torbe najbiranijih proizvoda ove zemlje i ponesite na dar onom čovjeku: nešto balzama, nešto meda i mirodija, mirisne smole, pa lješnjaka i badema. 12Sa sobom uzmite dvostruko novaca, jer treba vratiti novac koji ste našli u grlima svojih vreća. Možda je ono bila zabuna. 13Uzmite svoga brata pa se opet zaputite onom čovjeku. 14Neka Bog Svemogući, El Šadaj, potakne onog čovjeka na milosrđe prema nama te vam pusti i drugoga brata i Benjamina. A ja, moram li bez djece ostati, neka ostanem."
    15Uzmu ljudi darove; uzmu sa sobom dvostruko novaca, povedu Benjamina te siđu u Egipat i stupe pred Josipa. 16Kad Josip ugleda s njima Benjamina, reče upravitelju svoga kućanstva: "Odvedi ljude u kuću, zakolji jedno živinče i pripremi, jer će ovi ljudi blagovati sa mnom o podne!" 17Čovjek učini kako je Josip rekao i povede ljude u Josipov dom.
    18Ljudi se pobojaše kad su bili povedeni u dom Josipov te rekoše: "Zbog novca koji se našao u našim vrećama prvi put vode nas unutra tako da nas napadnu i zajedno s našom magaradi uzmu za robove." 19Stoga se primaknu upravitelju Josipova doma te mu, na ulazu u kuću, reknu: 20"Oprosti, gospodaru! Mi smo i prije jednom dolazili da nabavimo hrane; 21i kad smo stigli na prenoćište i otvorili svoje vreće, a to novac svakoga od nas ozgo u njegovoj vreći, naš novac, ista svota. Sad smo ga donijeli sa sobom. 22A ponijeli smo i drugog novca da kupimo hrane. Mi ne znamo tko nam je stavio novac u naše vreće." 23"Budite mirni", reče im on. "Ne bojte se! Bog vaš i Bog vašega oca stavio je blago u vaše vreće. Vaš je novac k meni stigao." Potom im izvede Šimuna.
    24Čovjek zatim uvede ljude u Josipovu kuću; dade im vode da operu noge, a njihovoj magaradi baci piće. 25Potom priprave oni svoje darove za dolazak Josipov o podne, jer su čuli da će ondje ručati.
    26Kad je Josip došao u kuću, dadu mu darove koje su sa sobom donijeli i do zemlje mu se poklone. 27Upita ih on za zdravlje te će dalje: "A je li dobro vaš stari otac o kome ste mi govorili? Je li još dobra zdravlja?" 28"Sluga tvoj, otac naš, dobro je i još je dobra zdravlja", odgovore i duboko se naklone iskazujući poštovanje. 29Podigavši svoje oči, Josip opazi svoga brata Benjamina - sina svoje majke - te upita: "Je li ovo vaš najmlađi brat o kome ste mi govorili?" Onda nastavi: "Bog ti bio milostiv, sine moj!" 30Josip se poslije toga požuri van jer mu se srce uzbudilo zbog brata; bilo mu je da zaplače. Uđe u jednu sobu i tu se isplaka. 31Onda opere lice, ponovo se javi i, svladavajući se, naredi: "Poslužite ručak!" 32Staviše njemu napose, njima napose, a napose opet Egipćanima koji su s njim jeli. Egipćani ne bi mogli jesti s Hebrejima, jer bi to Egipćanima bilo odvratno. 33I kad posjedaše pred njim, najstariji prema starosti svojoj, a najmlađi prema mladosti svojoj, samo se zgledahu. 34I naređivaše on da jela ispred njega nose njima, a obrok Benjaminov bijaše pet puta veći od svih ostalih. I pili su i gostili se s njim.
Posljednja kušnja
Post 44.
Onda Josip naredi upravitelju svoga kućanstva: "Napuni vreće ovih ljudi hranom koliko mogu ponijeti, a novac svakog stavi u grlo njegove vreće. 2A moj pehar - onaj od srebra - stavi u grlo vreće najmlađega, zajedno s njegovim novcem za žito." On učini kako mu je Josip naredio.
    3Kad je svanulo, otpreme ljude i njihove magarce. 4Tek što su izišli iz grada - nisu bili odmakli daleko - kad Josip reče upravitelju svoga kućanstva: "Na noge! Pođi za onim ljudima! Kad ih stigneš, kaži im: 'Zašto uzvraćate zlo za dobro? 5Zar iz onog pehara ne pije moj gospodar i ne čita iz njega proricanje? Zlo ste učinili!'"
    6Stigavši ih, ponovi im te riječi. 7Oni odgovore: "Zašto nam gospodar govori tako? Daleko bilo od slugu tvojih da učine takvo što! 8Čak i novac koji smo našli u svojim vrećama donijeli smo ti natrag iz zemlje kanaanske. Kako bismo onda mogli ukrasti srebra ili zlata iz kuće tvoga gospodara! 9Onaj u koga se od tvojih slugu nađe, neka se usmrti, a mi drugi postat ćemo robovi tvome gospodaru." 10"Premda je ono što predlažeš pravo", preuzme on, "ipak će samo onaj u koga se ukradeno pronađe biti moj rob, a ostali bit ćete slobodni."
    11Brže spustiše vreće na zemlju i svaki svoju otvori. 12On je pretraživao, počevši s najstarijim i završivši s najmlađim. Pehar se nađe u Benjaminovoj vreći. 13Nato oni razdru svoje haljine; svaki ponovo natovari svoga magarca i vrate se u grad.
    14Kad su Juda i njegova braća ponovo stupili u Josipov dom, još je on bio ondje. Bace se preda nj na zemlju. 15Onda im Josip reče: "Kakvo je to djelo što ste ga učinili? Zar ne znate da se čovjek kao što sam ja bavi proricanjem?" 16Nato Juda odgovori: "Što bismo mogli reći svome gospodaru? Što možemo kazati, čime li se opravdati? Bog je otkrio zlodjelo tvojih slugu. Evo nas za robove svome gospodaru - jednako nas kao i onog u koga se našao pehar." 17"Daleko od mene da učinim tako!" - odgovori. "Nego, onaj u koga se našao pehar bit će moj rob, a vi drugi pođite mirno k svome ocu!"
Judino posredovanje
    18Onda mu se Juda primače i reče: "Gospodaru moj, molim te, dopusti sluzi svojem da rekne riječ ušima gospodara svojega i neka se tvoja srdžba ne razlijeva na tvog slugu. Ta ti si ravan faraonu. 19Pitao je moj gospodar svoje sluge: 'Imate li oca ili još kojega brata?' 20Svome smo gospodaru odgovorili: 'Imamo stara oca; on još ima jednog sina, rođena u njegovoj staračkoj dobi. Taj je najmlađi. Njegov je pravi brat umro, tako da je on jedini ostao od svoje majke. Njegov ga otac osobito voli.' 21Potom si rekao svojim slugama: 'Dovedite mi ga ovamo da ga vide moje oči?' 22A mi smo odgovorili svome gospodaru: 'Dječak ne može ostaviti oca; kad bi ga ostavio, njegov bi otac umro.' 23Nato si rekao svojim slugama: 'Ako vaš najmlađi brat s vama ne dođe ovamo, više ne smijete preda me.' 24Kad smo se vratili tvome sluzi, ocu mome, kazali smo mu riječi moga gospodara. 25Naš nam je otac rekao: 'Idite opet i nabavite nam malo hrane!' 26Odgovorili smo: 'Ne možemo onamo. Samo ako s nama pođe naš najmlađi brat, sići ćemo, jer ne smijemo pred onoga čovjeka ako ne bude s nama naš najmlađi brat.' 27Tvoj sluga, otac moj, odvrati nam: 'Kako znate, žena mi je rodila dva sina. 28Jedan je nestao, te sam zaključio: sigurno je rastrgan! Odonda ga više nisam vidio. 29Ako i ovoga od mene odvedete pa ga kakva nesreća snađe, moju ćete sijedu glavu s tugom strovaliti dolje u Šeol.' 30Ako sad dođem k tvome sluzi, ocu svome, a mladić - čiji je život tako povezan s njegovim - ne bude s nama, 31on će svisnuti kad vidi da dječaka nema s nama; tako će tvoje sluge strovaliti u tuzi sijedu glavu tvoga sluge, oca našega, dolje u Šeol. 32Jer tvoj je sluga zajamčio ocu svome za dječaka, rekavši: 'Ako ti ga ne vratim, bit ću kriv svome ocu svega vijeka.' 33Zato, molim te, neka tvoj sluga ostane kao rob mome gospodaru, a dječak neka ide natrag s braćom. 34Jer, kako mogu k svome ocu ako dječaka nema sa mnom! Ne bih mogao gledati jad što bi snašao moga oca."
Josip se očituje braći
Post 45.
Josip se više nije mogo svladavati pred onima koji su ga okruživali pa povika: "Neka svi odstupe!" Tako nitko nije ostao s Josipom kad se očitovao svojoj braći. 2Briznuo je u glasan plač, da su ga i Egipćani mogli čuti. Doznalo se za to i na faraonovu dvoru.
    3"Ja sam Josip", reče Josip svojoj braći. "Otac mi je, dakle, još na životu!" Ali mu braća nisu mogla odgovoriti, toliko se zapanjiše pred njim. 4Onda će opet Josip svojoj braći: "Primaknite se k meni!" Kad su se primakli, nastavi: "Ja sam Josip, vaš brat; onaj koga ste prodali u Egipat. 5Ali se nemojte uznemirivati i prekoravati što ste me ovamo prodali; jer Bog je onaj koji me pred vama poslao da vas održi u životu. 6Dvije su već godine što je glad došla na zemlju, a još pet godina neće biti ni oranja ni žetve u zemlji. 7Zato me Bog poslao pred vama da vam se sačuva ostatak na zemlji te da vam život spasi velikim izbavljenjem. 8Tako niste vi mene poslali ovamo nego Bog; on me postavio faraonu za oca, gospodara nad svim njegovim domom i vladaocem nad svom zemljom egipatskom.
    9Žurite se k mome ocu te mu recite: 'Ovo ti poručuje tvoj sin Josip: Bog me postavio gospodarem nad svim Egiptom; siđi k meni bez oklijevanja. 10Nastanit ćeš se u kraju Gošenu. Tako ćeš biti blizu mene: ti, tvoja djeca, tvoja unučad, tvoje ovce i goveda i sve što je tvoje. 11Ondje ću se za te brinuti, jer će glad potrajati još pet godina. Tako nećeš oskudijevati ni ti, ni tvoja obitelj, niti itko tvoj.' 12Ta svojim očima možete vidjeti, kao što vidi i moj brat Benjamin, da vam to moja usta govore. 13Pripovjedite ocu o mome visokom položaju u Egiptu i sve što ste vidjeli; i brzo mi ovamo oca dovedite!"
    14Potom zagrli brata Benjamina te zaplaka; a plakao je i Benjamin obisnuvši mu oko vrata. 15Izljubi zatim svu svoju braću, u naručju im se rasplaka. Poslije toga njegova braća zađu s njim u razgovor.
Faraon doziva Izraela u Egipat
    16Glas se pročuje u faraonovu dvoru: "Stigla Josipova braća!" Bilo je to drago faraonu i njegovim dvoranima. 17Onda faraon reče Josipu: "Kaži svojoj braći neka učine ovo: 'Natovarite svoje živine i odmah se uputite u zemlju kanaansku. 18Uzmite svoga oca i svoje obitelji i k meni dođite! Ja ću vam dati najbolju zemlju u Egiptu te ćete uživati od obilja ove zemlje.' 19A naredi i ovo: 'Ovako učinite: Iz zemlje egipatske potjerajte kola za svoju djecu i svoje žene, uzmite oca i dođite. 20Neka vam se oči ne rastužuju za vašim stvarima, jer sve što je u Egiptu najbolje bit će vaše.'"
    21Sinovi Izraelovi tako učine. Po faraonovoj zapovijedi Josip im dade kola i popudbinu. 22Svakom od njih dade nove haljine, a Benjaminu dade tri stotine srebrnika i petore haljine. 23Isto tako pošalje svome ocu: deset magaraca natovarenih najboljim plodovima egipatskim i deset magarica natovarenih žitom, kruhom i namirnicama ocu za put. 24Isprativši svoju braću na put, reče im: "Nemojte se putem svađati!"
    25I tako oni odoše iz Egipta i stigoše u zemlju kanaansku, k svome ocu Jakovu. 26Kad mu rekoše: "Josip je živ i čak vlada nad svom zemljom egipatskom!", njegovo se srce skameni jer im nije mogao vjerovati. 27Ali kad mu ispripovjediše sve što im je Josip rekao i kad vidje kola što ih je Josip poslao da ga prevezu, duh njihova oca Jakova oživje. 28"Dosta", reče Izrael. "Sin moj Josip još je živ! Moram poći i vidjeti ga prije nego umrem."
Jakov odlazi u Egipat
Post 46.
Tako Izrael krene na put sa svim što bijaše njegovo i stigne u Beer Šebu te prinese žrtvu Bogu svoga oca Izaka. 2U noćnom viđenju zovne Bog Izraela: "Jakove! Jakove!" On odgovori: "Evo me!" 3"Ja sam Bog, Bog tvoga oca. Ne boj se sići u Egipat, jer ću ondje od tebe proizvesti velik narod. 4Ja ću sići u Egipat s tobom i sam ću te vratiti ovamo; a Josip će ti svojom rukom oči zaklopiti."
    5I Jakov krene iz Beer Šebe. Sinovi Izraelovi postave svoga oca Jakova, svoju djecu i svoje žene u kola što ih je faraon poslao da ga prevezu.
    6Uzmu sa sobom svoje blago i dobra što ih bijahu stekli u zemlji kanaanskoj te stignu Jakov i sve njegovo potomstvo u Egipat. 7Sa sobom je u Egipat poveo svoje sinove i unuke, svoje kćeri i kćeri svojih sinova, sve svoje potomstvo.
    8Ovo su imena Izraelaca - Jakova i njegovih potomaka - koji su stigli u Egipat: Jakovljev prvorođenac Ruben. 9Rubenovi sinovi: Henok, Falu, Hesron i Karmi. 10Sinovi Šimunovi: Jemuel, Jamin, Ohad, Jakin, Sohar i Šaul, sin Kanaanke. 11Sinovi Levijevi: Geršon, Kehat i Merari. 12Sinovi Judini: Er, Onan, Šela, Peres i Zerah. Er i Onan umrli su u zemlji kanaanskoj. Peresovi sinovi bili su Hesron i Hamul. 13Sinovi Jisakarovi: Tola, Fuva, Jašub i Šimron. 14Sinovi Zebulunovi: Sered, Elon i Jahleel. 15To su sinovi koje je Lea imala s Jakovom u Padan Aramu i još kćerka Dina. U svemu je, dakle, imao sinova i kćeri trideset i troje.
    16Sinovi Gadovi: Sifjon, Hagi, Šuni, Esbon, Eri, Arodi i Areli. 17Sinovi Ašerovi: Jimna, Jišva, Jišvi, Berija i sestra im Serah. Sinovi Berijini: Heber i Malkiel. 18To su bili potomci Zilpe, koju je Laban darovao svojoj kćeri Lei. Ona je tako rodila Jakovu šesnaest duša.
    19Sinovi Jakovljeve žene Rahele: Josip i Benjamin. 20Josipu su se u egipatskoj zemlji rodili Manaše i Efrajim. Rodila mu ih je kći onskog svećenika Poti-Fere. 21Sinovi Benjaminovi: Bela, Beker, Ašbel, Gera, Naaman, Ehi, Roš, Mupim, Hupim i Ard. 22To su bili potomci Rahelini koje je rodila Jakovu - u svemu njih četrnaest.
    23Danov je sin Hušim. 24Sinovi Naftalijevi: Jahseel, Guni, Jeser i Šilem. 25To su bili potomci Bilhe, koju je Laban dao svojoj kćeri Raheli. Ona je Jakovu rodila sedam potomaka.
    26Tako je sve Jakovljeve čeljadi što je od njega poteklo i u Egipat doselilo - ne uključujući žena Jakovljevih sinova - u svemu šezdeset i šest osoba. 27I k tome dva sina Josipova što su mu se rodila u Egiptu. Prema tome, sve čeljadi Jakovljeva doma što se naseli u Egiptu bijaše sedamdeset duša.
    28Izrael posla Judu naprijed k Josipu da se pred njim pojavi u Gošenu. Kad stignu u gošenski kraj, 29Josip upregne svoja kola i zaputi se u Gošen - u susret svome ocu Izraelu. Stupivši preda nj, pade mu oko vrata i dugo je tako plakao. 30Onda Izrael reče Josipu: "Sada, pošto sam rođenim očima vidio da si još živ, mogu umrijeti."
    31Zatim Josip reče svojoj braći i očevoj obitelji: "Otići ću i obavijestiti faraona; reći ću mu: 'Moja braća i obitelj moga oca, koji su bili u zemlji kanaanskoj, došli su k meni. 32Oni su ljudi pastiri, uvijek su se bavili stočarstvom; dotjerali su sa sobom svoja stada i sve što im pripada.' 33Tako, kad vas faraon pozove i zapita: 'Čime se bavite?' 34odgovorite: 'Ljudi smo, sluge tvoje, koji se od početka do sad bavimo stočarstvom; i mi i naši preci', tako da se možete naseliti u gošenskom kraju. Svi su, naime, pastiri Egipćanima mrski."
Jakov pred faraonom
Post 47.
Ode, dakle, Josip te obavijesti faraona: "Moj otac i moja braća stigoše sa svojim ovcama i govedima i sa svime što imaju iz zemlje kanaanske, i eno ih u gošenskom kraju." 2I uzevši petoricu između svoje braće, uvede ih faraonu. 3Onda faraon zapita njegovu braću: "Čime se bavite?" Odgovore faraonu: "Tvoje su sluge stočari, baš kao što su bili naši preci. 4Došli smo da potražimo kratak boravak u ovoj zemlji", rekoše faraonu, "jer je nestalo paše za stada tvojih slugu, strašna glad pritište kanaansku zemlju. Dopusti da se tvoje sluge nastane u gošenskom kraju." 5aFaraon reče Josipu: 6b"Neka se, dakle, nastane u gošenskom kraju. A ako znaš da među njima ima prikladnih, postavi ih za nadglednike moga osobnog blaga."
    5bTako, kad Jakov i njegovi sinovi stigoše u Egipat i kad faraon, kralj egipatski, to ču, reče Josipu: "Budući da su tvoj otac i tvoja braća došli k tebi, 6aegipatska ti je zemlja na raspolaganju: smjesti svoga oca i svoju braću u najboljem kraju."
    7Josip onda dovede svoga oca Jakova faraonu. Jakov blagoslovi faraona. 8A faraon upita Jakova: "Koliko ti je godina?" 9Jakov odgovori faraonu: "Godina moga lutalačkog življenja ima stotina i trideset. Malo ih je i nesretne su bile godine moga života; ne dostižu brojem godine življenja na zemlji mojih otaca." 10Poslije toga Jakov se oprosti s faraonom i ode od njega.
    11Tako Josip nastani svoga oca i svoju braću davši im u vlasništvo najljepši kraj egipatske zemlje, u kraju Ramsesovu, kako je faraon naredio.
    12A Josip opskrbi hranom svoga oca, svoju braću i svu očevu obitelj sve do najmanjega.
    13Nigdje nije bilo hrane jer je pritisla strašna glad: izmuči ona i zemlju egipatsku i zemlju kanaansku. 14Josip pobra sav novac što se nalazio u zemlji egipatskoj i zemlji kanaanskoj u zamjenu za žito koje se prodavalo i odnese novac u faraonov dvor.
    15Kad je nestalo novca u zemlji egipatskoj i zemlji kanaanskoj, svi Egipćani dođu k Josipu te mu reknu: "Daj nam kruha! Zašto da pomremo pred tvojim očima? Novca više nema." 16Josip odgovori: "Predajte svoju stoku pa ću vam dati žita u zamjenu za stoku kad je novca nestalo." 17Tako su oni dovodili svoju stoku Josipu, a Josip im davaše kruh u zamjenu za konje, za sitnu i krupnu stoku i za magarad. Tako ih je one godine opskrbljivao kruhom u zamjenu za sve njihovo blago.
    18Kad je ona godina prošla, dođu k njemu i druge godine te mu reknu: "Ne možemo sakriti od svoga gospodara: novca je nestalo, blaga su već ustupljena gospodaru; drugo ništa ne preostaje da gospodaru ustupimo nego sebe i svoje oranice. 19Zašto da uništimo na tvoje oči i sebe i svoje zemlje? Uzmi i nas i naše zemlje u zakup za kruh, i tako ćemo zajedno sa svojom zemljom postati faraonovi kmetovi; daj sjemena da preživimo: da ne izginemo i da nam oranice ne postanu pustoš!"
    20Tako Josip steče faraonu u posjed sve egipatske oranice, jer je svaki Egipćanin, kako ih pritisnu glad, prodao svoje njive. Tako je zemlja postala faraonovo vlasništvo, 21a narod od jednog kraja Egipta do drugoga njegovim robljem. 22Jedino nije preuzeo svećeničkih imanja, jer je faraon davao svećenicima određeni dio, i tako su živjeli od prihoda što im ga je faraon davao. Stoga nisu prodali svojih imanja.
    23Onda Josip reče svijetu: "Budući da sam danas za faraona prekupio i vas i vašu zemlju, evo vam sjeme pa zasijte zemlju. 24A kad bude pobiranje ljetine, faraonu ćete davati jednu petinu, dok će četiri petine ostajati vama: za zasijavanje polja, za hranu vama i onima koji su u vašim domovima i za hranu vašoj djeci." 25Oni odgovore: "Život si nam spasio! Mi smo zahvalni svome gospodaru što možemo biti faraonovi robovi." 26Tako Josip napravi za Egipat zemljišni zakon koji i danas vrijedi: petina pripada faraonu; jedino svećenička imanja nisu prešla faraonu.
Jakovljeva posljednja želja
    27Izraelci se nastaniše u zemlji egipatskoj, u kraju gošenskom; u njem stekoše vlasništvo; bijahu rodni i broj im se veoma umnoži. 28U zemlji egipatskoj poživje Jakov sedamnaest godina. Tako je duljina Jakovljeva života iznosila sto četrdeset i sedam godina. 29A kad se približi vrijeme Izraelu da umre, pozva svoga sina Josipa te mu reče: "Ako mi želiš ugoditi, stavi svoju ruku pod moje stegno kao jamstvo svoje odanosti meni: nemoj me sahraniti u Egiptu! 30Kad legnem dolje sa svojim ocima, prenesi me iz Egipta gore i sahrani me u njihovu grobnicu!" "Učinit ću kako si rekao", odgovori. 31"Zakuni mi se!" - reče. I on mu se zakle. Tada se Izrael duboko prignu na uzglavlju.
Jakov blagoslivlja Josipove sinove Efrajima i Manašea
Post 48.
Poslije nekog vremena jave Josipu: "Eno ti je otac obolio." Nato on uzme sa sobom svoja dva sina, Manašea i Efrajima. 2Kad Jakovu rekoše: "Evo ti je došao sin Josip", Izrael skupi svoje snage i sjede na postelju. 3Reče Jakov Josipu: "Bog Svemožni, El Šadaj, objavi mi se u Luzu, u zemlji kanaanskoj; blagoslov mi dade, 4a potom mi reče: 'Učinit ću te rodnim i mnogobrojnim, učinit ću da postaneš skup naroda, a tvome potomstvu poslije tebe dat ću ovu zemlju u posjed zauvijek.' 5Sad, oba tvoja sina što su ti se rodila u zemlji egipatskoj, prije nego sam ja stigao k tebi u Egipat, neka budu moji - Efrajim i Manaše neka budu moji kao i Ruben i Šimun! 6A djeca što su ti se rodila poslije njih neka ostanu tvoja; a u svom nasljedstvu neka se zovu po imenu svoje braće.
    7Kad sam se, naime, vraćao iz Padana, na moju žalost, tvoja majka Rahela umrije na putovanju u kanaansku zemlju, tek u maloj udaljenosti od Efrate. Sahranio sam je ondje uz put u Efratu, sadašnji Betlehem."
    8Opazivši Izrael Josipove sinove, zapita: "Tko su ovi?" 9Josip odgovori svome ocu: "Sinovi su to moji koje mi je Bog dao ovdje." "Dovedi mi ih da ih blagoslovim", reče. 10Izraelu oči oslabile od starosti, nije vidio. Zato mu privede sinove, a on ih poljubi i zagrli. 11Potom Izrael reče Josipu: "Nisam očekivao da ću još ikada vidjeti tvoje lice; kad, evo, Bog mi dade da vidim i tvoje potomke." 12Josip ih tada skine s njegovih koljena i duboko se, sve do zemlje, nakloni.
    13Nato ih uze Josip obojicu - Efrajima svojom desnicom, Izraelu nalijevo, a Manašea svojom ljevicom, Izraelu nadesno - te ih k njemu primače. 14Ali Izrael ispruži svoju desnicu i stavi je na Efrajimovu glavu, premda je bio mlađi, a svoju ljevicu na glavu Manašeovu - tako je držao ruke unakrst - iako je Manaše bio prvorođenac. 15Tako je davao svoj blagoslov Josipu govoreći:
    "Bog, čijim su putovima hodili
        oci moji Abraham i Izak,
    Bog, koji mi je pastir bio
        otkako postah pa do danas,16anđeo koji me od svakog zla
            izbavljao -
        djecu ovu neka blagoslovi!
    Neka se ime moje
        i mojih pređa Abrahama i Izaka
        po njima spominje!
    U mnoštva se mnogobrojna
        po zemlji razmnožili!"
    17Kad je Josip vidio da je njegov otac položio desnicu na Efrajimovu glavu, njegovim se očima to učini krivo; zato posegne za rukom svoga oca da je pomakne s Efrajimove glave na glavu Manašeovu. 18"Ne tako, oče moj," reče Josip svome ocu, "jer ovo je prvorođenac; zato stavi desnicu na njegovu glavu!" 19Ali njegov otac to odbije rekavši: "Znam ja, sine moj, znam; i od njega će postati narod i bit će velik. Ali njegov mlađi brat bit će veći od njega, a njegovo će potomstvo biti mnoštvo."
    20Onoga ih, dakle, dana blagoslovi rekavši:
    "Vama nek' se Izrael blagoslivlja govoreći:
    Kao što je Efrajimu i Manašeu, nek' i tebi Bog učini!"
    Tako stavi Efrajima pred Manašea.
    21Poslije Izrael reče Josipu: "Ja ću, evo, naskoro umrijeti; no Bog će biti s vama i opet vas dovesti u zemlju vaših otaca. 22A tebi ostavljam Šekem, nešto više nego tvojoj braći, što sam ga svojim mačem i lukom osvojio od Amorejaca."
Jakovljeva oporuka
Post 49.
Jakov zatim sazva svoje sinove te reče: "Skupite se da vam kažem što će vas snaći u kasnije vrijeme:2Okupite se, čujte, sinovi Jakovljevi,
        čujte oca svoga Izraela!3Ti Rubene, moj prvorođenče,
        snaga ti si moja,
        prvenac moje muškosti.
    Ističeš, se ponosom,
        snagom se ističeš,4no, poput vode nabujao,
        nećeš više imati prvenstva,
    jer na ležaj oca svog se pope,
        moj tad oskvrnu krevet.5Šimun i Levi braća su prava!
        Mačevi im oruđe nasilja.6Na njihova vijećanja ja ne silazio,
        u njihovim zborovima
            udjela ne imao!
    U srdžbi su svojoj ljude ubijali;
        u obijesti bikove sakatili.7Prokleta im srdžba,
        jer je prežestoka!
    Prokleta im obijest,
        jer je preokrutna!
    Razdijelit ću ih po Jakovu,
        Izraelom raspršiti.8Judo! Tvoja braća slavit će te;
        svagda ti je šaka na šiji dušmana,
        sinci oca tvoga tebi će se klanjat.9Judo, laviću mali!
        Plijenom si se, sine, udebljao;
    poput lava, poput lavice
            legao potrbuške!
        Tko bi ga dražiti smio?10Od Jude žezlo se kraljevsko,
        ni palica vladalačka od nogu
            njegovih
        udaljiti neće
    dok ne dođe onaj kome pripada -
        kome će se narodi pokoriti.11Svog magarca za lozu privezuje,
        mlado magarice svoje za čokot.
    U vinu on kupa svoju odjeću
        svoju halju u krvi od grožđa.12Oči su mu od vina mutne,
        zubi bjelji od mlijeka.13Zebulun će stanovati uz obalu
            morsku,
        luka spasa bit će brodarima,
        uz bok njegov Sidon će ležati.14Jisakar je koščat magarac
        polegao među ogradama.15Vidje da je odmor ugodan,
        a zemlja lijepa,
    te leđa svoja pod teret podmetnu
        i na tlaku pristade.16Dan će narod svoj suditi
        kao svako pleme Izraelovo.17Nek' Dan zmija bude na putu,
        guja pokraj staze
    što će konja za zglob ujesti,
        i njegov konjik nauznak će pasti.18U spas tvoj se, Jahve, uzdam!19Gada će pljačkat razbojnici,
        pljačkom će im za petama biti.20U Ašera bit će hrane,
        poslastica za kraljeve.21Naftali je košuta lakonoga
        koja krasnu lanad mladi.22Josip je stablo plodno,
        plodno stablo kraj izvora,
        grane svoje grana preko zida.23Strijelci njega saletjeli,
        strijeljali ga, opljačkali.24Ali luk mu čvrst ostaje,
        mišice mu ojačale,
    rukom Jakog Jakovljeva,
        imenom Pastira, Stijene Izraela,25Bogom, Ocem tvojim, koji ti pomaže,
        Svesilnim koji te blagoslivlje
    blagoslovom ozgo sa nebesa,
        blagoslovom ozdo iz dubina,
        blagoslovom iz svih prsa,
            iz svih utroba!26Blagoslovom klasja i cvjetova,
        blagoslovom drevnih brda,
        želja vječnih brežuljaka -
    nek' se oni spuste na Josipa,
        između braće posvećenog!27Benjamin je vuk grabežljivi,
        lovinu on jutrom jede,
        a navečer plijen dijeli."
    28Sve su to Izraelova plemena - dvanaest ih na broj - i to im je otac rekao kad ih je blagoslivljao; svakoga je od njih blagoslovio njegovim blagoslovom.
Posljednje upute i smrt Jakovljeva
    29Poslije toga im dade ovu naredbu: "Naskoro ću se pridružiti svojim precima. Sahranite me kraj mojih otaca, 30u spilji što se nalazi na polju Efrona, Hetita, u spilji na polju Makpeli, nasuprot Mamri, u zemlji kanaanskoj. To je ona koju je Abraham kupio s poljem od Hetita Efrona za mjesto sahranjivanja. 31Ondje je sahranjen Abraham i njegova žena Sara; sahranjeni su ondje Izak i njegova žena Rebeka; ondje sam ja sahranio Leu. 32Polje i spilja na njemu kupljeni su od Hetita."
    33Kad je Jakov tako naputio svoje sinove, povuče noge natrag na postelju te izdahnu - pridruži se svojim precima.
Jakovljev pogreb
Post 50.
Josip se baci na oca, suzama mu oblije lice, izljubi ga. 2Poslije toga Josip naredi liječnicima koji su se nalazili u njegovoj službi da mu oca balzamiraju, i oni balzamiraše Izraela. 3Trebalo je četrdeset dana: toliko, naime, traje balzamiranje. Sedamdeset su ga dana Egipćani oplakivali. 4A kad je prošlo vrijeme oplakivanja, Josip reče onima u dvoru faraonovu: "Učinite mi milost i prenesite faraonu ovo: 5Moj me otac zakleo govoreći: 'Kad umrem, sahrani me u grob koji sam sebi pripravio u zemlji kanaanskoj!' Dopusti mi da odem gore i sahranim oca, a onda ću se vratiti." 6Faraon odgovori: "Otiđi gore i sahrani svoga oca kako si mu se zakleo."
    7Tako Josip ode da sahrani oca. S njim su pošli i svi faraonovi službenici - odličnici njegova dvora i svi dostojanstvenici egipatske zemlje; 8sva Josipova obitelj, njegova braća i očeva porodica. Jedino su u gošenskom kraju ostala njihova djeca, njihove ovce i goveda. 9S njim su išla i kola i konjanici: bila je to vrlo duga povorka.
    10Stigavši u Goren Haatad, s onu stranu Jordana, održaše ondje veliko i svečano naricanje. Josip održa sedmodnevnu žalost za ocem. 11Kad su stanovnici te zemlje, Kanaanci, vidjeli tugovanje u Goren Haatadu, rekoše: "To ti je svečano naricanje Egipćana!" Zato nazovu to mjesto Abel-Misrajim. Nalazi se s onu stranu Jordana.
    12Jakovljevi sinovi učine kako im je naredio otac: 13odnesu ga u zemlju kanaansku te ga sahrane u spilji na polju Makpeli kod Mamre, polju što ga je Abraham kupio od Hetita Efrona za sahranjivanje.
    14Pošto je sahranio svoga oca, Josip se vrati u Egipat - on, njegova braća i svi koji su s njim išli da mu oca pokopaju.
Od smrti Jakovljeve do smrti Josipove
    15Kad su Josipova braća vidjela da im je otac umro, rekoše: "Što ako je Josip na nas ljut i pokuša uzvratiti nam za sve zlo koje smo mi njemu nanijeli?" 16Stoga poruče Josipu ovako: "Pred svoju smrt tvoj je otac naredio: 17'Ovako recite Josipu: Oprosti braći svojoj zlo i grijeh što su onako okrutno prema tebi postupili.' Oprosti, dakle, uvredu slugama Boga svoga oca!" Na te riječi Josip brizne u plač.
    18Tada sama njegova braća dođu k njemu, bace se preda nj te mu reknu: "Evo nas k tebi da budemo tvoji robovi!" 19Josip im odvrati: "Ne bojte se! Ta zar sam ja namjesto Boga! 20Osim toga, iako ste vi namjeravali da meni naudite, Bog je bio ono okrenuo na dobro: da učini što se danas zbiva - da spasi život velikom narodu. 21Zato se ne bojte! Ja ću se brinuti za vas i za vašu djecu."
    Tako ih je smirio ljubeznim riječima.
    22Josip ostane u Egiptu zajedno s rodom svojim i očevim. Poživje Josip stotinu i deset godina. 23Tako je Josip gledao Efrajimovu djecu do trećeg koljena; a rađala se djeca i Makiru, Manašeovu sinu, na Josipovim koljenima. 24Napokon reče Josip svojoj braći: "Ja ću, evo, naskoro umrijeti. Ali će se Bog, zacijelo, sjetiti vas i odvesti vas iz ove zemlje u zemlju što ju je pod zakletvom obećao Abrahamu, Izaku i Jakovu." 25Tada Josip zakune Izraelove sinove: "Bog će se vas doista sjetiti, i tada ponesite moje kosti odavde!"
    26Josip umrije kad mu bijaše sto i deset godina; balzamiraše ga i u Egiptu položiše u lijes.
Knjiga Izlaska (Izl.)
I. OSLOBOĐENJE IZ EGIPTA
1. IZRAEL U EGIPTU
Nevolje Hebreja u Egiptu
Izl 1.
Ovo su imena Izraelovih sinova koji su s Jakovom sišli u Egipat, svaki sa svojim domom: 2Ruben, Šimun, Levi i Juda; 3Jisakar, Zebulun i Benjamin; 4Dan i Naftali; Gad i Ašer. 5U svemu Jakovljevih potomaka bijaše sedamdeset duša. A Josip je već bio u Egiptu.
    6I umre Josip, a pomru i sva njegova braća i sav onaj naraštaj. 7Ali su Izraelci bili rodni, namnožili se i silno ojačali, tako da su napučili zemlju.
    8Uto u Egiptu zavlada novi kralj koji nije poznavao Josipa. 9I reče on svome puku: "Eto, sinovi su Izraelovi postali narod brojan i moćniji od nas. 10Hajde, postupimo mudro s njima: spriječimo im porast, da se u slučaju rata ne pridruže našim neprijateljima, da ne udare na nas i napokon ne odu iz zemlje."
    11I postaviše nad njima nadglednike da ih tlače teškim radovima. Tako su faraonu sagradili gradove-skladišta: Pitom i Ramses. 12Ali što su ih više tlačili, oni se još više množili, napredovali i širili se, tako da su Egipćani strahovali od Izraelaca.
    13I Egipćani se okrutno obore na Izraelce. 14Ogorčavali su im život teškim radovima: pravljenjem meljte i opeke, različitim poljskim poslovima i svakovrsnim naporima koje im nemilosrdno nametahu.
    15Egipatski se kralj obrati i na hebrejske babice, od kojih jednoj bijaše ime Šifra, a drugoj Pua, pa im naredi: 16"Kad u porodu pomažete Hebrejkama, dobro pogledajte oba kamena sjedala: ako je muško dijete, ubijte ga; ako je žensko, neka živi. 17Ali su se babice bojale Boga i nisu činile kako im je naredio egipatski kralj, nego su ostavljale na životu mušku djecu. 18Stoga egipatski kralj pozove babice pa im rekne: "Zašto ste tako radile i na životu ostavljale mušku djecu?" 19Nato babice odgovore faraonu: "Hebrejke nisu kao egipatske žene. One su životne. Prije nego babica dođe k njima, one već rode." 20Bog je to babicama za dobro primio. Narod se množio i silno porastao. 21A kako su se babice bojale Boga, on ih obdari potomstvom.
    22Onda faraon izda naredbu svemu svome narodu: "Svako muško dijete koje se rodi Hebrejima bacite u Rijeku! Na životu ostavite samo žensku djecu."
2. MOJSIJEVA  MLADOST I POZIV
Rođenje Mojsijevo
Izl 2.
Neki čovjek od Levijeva koljena ode i oženi se djevojkom Levijkom. 2Žena zače i rodi sina. Vidjevši kako je krasan, krila ga je tri mjeseca. 3Kad ga nije mogla više sakrivati, nabavi košaricu od papirusove trstike, oblijepi je smolom i paklinom, u nju stavi dijete i položi ga u trstiku na obali Rijeke. 4Njegova sestra stane podalje da vidi što će s njime biti.
    5Faraonova kći siđe k Rijeci da se kupa, dok su njezine sluškinje šetale uz obalu Rijeke. Opazi ona košaricu u trstici, pa pošalje sluškinju da je donese. 6Otvori je i pogleda, a to u njoj dijete! Muško čedo. Plakalo je. Njoj se sažali na nj. "Bit će to hebrejsko dijete", reče. 7Onda njegova sestra rekne faraonovoj kćeri: "Hoćeš li da ti potražim dojilju među Hebrejkama da ti dijete doji?" 8"Idi!" - odgovori joj faraonova kći. Tako djevojka ode i pozove djetetovu majku. 9"Uzmi ovo dijete", rekne joj faraonova kći, "i odgoji mi ga, a ja ću te plaćati." Tako žena uzme dijete i othrani ga. 10Kad je dijete odraslo, ona ga odvede faraonovoj kćeri, koja ga posini. Nadjene mu ime Mojsije, "jer sam ga", reče, "iz vode izvadila".
Mojsije bježi u zemlju Midjan
    11Jednog dana, kad je Mojsije već odrastao, dođe među svoj narod i vidje njegove muke. Spazi tada kako neki Egipćanin tuče jednoga Hebrejca - brata njegova. 12Okrene se tamo-amo i, vidjevši da nikoga nema, ubije Egipćanina i zatrpa ga u pijesak. 13Izađe on i sutradan te zateče dva Hebrejca kako se tuku. "Zašto tučeš svoga druga?" - rekne napadaču. 14Ovaj odvrati: "Tko te postavi za starješinu i suca našega? Kaniš li ubiti i mene kako si ubio onog Egipćanina?" Mojsije se uplaši pa će u sebi: "Tako! Ipak se saznalo." 15Kad je faraon to dočuo, htjede Mojsija pogubiti. Zato Mojsije pobjegne od faraona i skloni se u midjansku zemlju. Ondje sjedne kraj nekog studenca.
    16Midjanski je svećenik imao sedam kćeri. Dođu one da zahvate vode i naliju pojila, da napoje stado svoga oca. 17Ali dođu i pastiri te ih potjeraju. Mojsije ustane, obrani ih i stado im napoji. 18Kad su se vratile svome ocu Reuelu, on ih zapita: "Kako ste se danas tako brzo vratile?" 19One odgovore: "Neki Egipćanin obrani nas od pastira i još nam zahvati vode i stado nam napoji." 20"Gdje je?" - zapita on svoje kćeri. "Zašto ste ostavile toga čovjeka? Pozovite ga na objed." 21Mojsije pristane da ostane kod toga čovjeka. On oženi Mojsija svojom kćeri Siporom. 22A kad ona rodi sina, on mu nadjene ime Geršon, "jer sam", reče, "stranac u tuđoj zemlji".
Bog poziva Mojsija za vođu hebrejskom narodu
    23Poslije mnogo vremena umre egipatski kralj. Izraelci su još stenjali u ropstvu. Vapili su, a njihov vapaj za pomoć sred ropstva uzlazio je k Bogu. 24Bog je čuo njihovo zapomaganje i sjetio se svoga Saveza s Abrahamom, Izakom i Jakovom. 25I pogleda Bog na Izraelce i zauze se za njih.
Gorući grm
Izl 3.
Mojsije pasao ovce svoga tasta Jitra, midjanskoga svećenika. Goneći tako stado po pustari, dođe do Horeba, brda Božjega. 2Anđeo mu se Jahvin ukaže u rasplamtjeloj vatri iz jednog grma. On se zagleda: grm sav u plamenu, a ipak ne izgara. 3"Hajde da priđem," reče Mojsije, "i promotrim ovaj čudni prizor: zašto grm ne sagorijeva." 4Kad je Jahve vidio kako prilazi da razmotri, iz grma ga Bog zovne: "Mojsije! Mojsije!" "Evo me!" - javi se. 5"Ne prilazi ovamo!" - reče. "Izuj obuću s nogu! Jer mjesto na kojem stojiš sveto je tlo. 6Ja sam", nastavi, "Bog tvoga oca; Bog Abrahamov, Bog Izakov, Bog Jakovljev." Mojsije zakloni lice: bojao se u Boga gledati.
Poziv Mojsijev
    7"Vidio sam jade svoga naroda u Egiptu", nastavi Jahve, "i čuo mu tužbu na tlačitelje njegove. Znane su mi muke njegove. 8Zato sam sišao da ga izbavim iz šaka egipatskih i odvedem ga iz te zemlje u dobru i prostranu zemlju - u zemlju kojom teče med i mlijeko: u postojbinu Kanaanaca, Hetita, Amorejaca, Perižana, Hivijaca i Jebusejaca. 9Vapaji sinova Izraelovih dopriješe do mene. I sam vidjeh kako ih Egipćani tlače. 10Zato, hajde! Ja te šaljem faraonu da izbaviš narod moj, Izraelce, iz Egipta." 11"Tko sam ja da se uputim faraonu", odgovori Mojsije Bogu, "i izvedem Izraelce iz Egipta!" 12"Ja ću biti s tobom", nastavi. "I ovo će ti biti znak da sam te ja poslao: kad izvedeš narod iz Egipta, Bogu ćete iskazati štovanje na ovome brdu."
Bog objavljuje svoje ime
    13Nato Mojsije reče Bogu: "Ako dođem k Izraelcima pa im kažem: 'Bog otaca vaših poslao me k vama', i oni me zapitaju: 'Kako mu je ime?' - što ću im odgovoriti?" 14"Ja sam koji jesam", reče Bog Mojsiju. Onda nastavi: "Ovako kaži Izraelcima: 'Ja jesam' posla me k vama." 15Dalje je Bog Mojsiju rekao: "Kaži Izraelcima ovako: 'Jahve, Bog vaših otaca, Bog Abrahamov, Bog Izakov i Bog Jakovljev, poslao me k vama.' To mi je ime dovijeka, tako će me zvati od koljena do koljena."
Mojsijevo poslanje
    16"Idi, skupi starješine Izraelaca pa im kaži: 'Jahve, Bog otaca - Bog Abrahamov, Izakov i Jakovljev - objavio mi se i rekao mi: Pohodio sam vas i razabrao što vam se čini u Egiptu. 17Odlučio sam vas izvesti iz egipatske bijede u zemlju Kanaanaca, Hetita, Amorejaca, Perižana, Hivijaca i Jebusejaca - u zemlju kojom teče med i mlijeko!' 18Oni će te poslušati. Onda pođi sa starješinama Izraelaca k egipatskom kralju i reci mu: 'Objavio nam se Jahve, Bog Hebreja. Pusti nas da odemo tri dana hoda u pustinju, da ondje prinesemo žrtvu Jahvi, Bogu svojemu.' 19Znam ja da vas egipatski kralj neće pustiti ako ne bude natjeran teškom šakom. 20Zato ću ja pružiti svoju šaku i pritisnuti Egipat svakovrsnim čudesima što ću ih u njemu izvesti. Poslije će vas pustiti. 21Dobro ću raspoložiti Egipćane prema ovome narodu, pa kad pođete, nećete poći praznih ruku. 22Svaka će žena zatražiti od svoje susjede i stanarke u svojoj kući nakita srebrnog i zlatnog i odjeće. To stavite na svoje sinove i kćeri. Tako ćete oplijeniti Egipćane."
Čudesni znaci Mojsijeva poslanstva
Izl 4.
Mojsije uzvrati: "Ali ako mi ne povjeruju i ne poslušaju me, nego mi reknu: 'Jahve ti se nije objavio?'" 2"Što ti je to u ruci?" - zapita ga Jahve. "Štap", odgovori. 3"Baci ga na zemlju!" - naredi mu Jahve. On ga baci na zemlju, a štap se pretvori u zmiju. Mojsije pred njom uzmače. 4Onda Jahve reče Mojsiju: "Pruži ruku i uhvati je za rep." I on seže rukom i uhvati je za rep, a ona opet postade štap u njegovoj ruci. 5"Tako moraju vjerovati da se Jahve, Bog njihovih otaca, Bog Abrahamov, Bog Izakov i Bog Jakovljev, tebi objavio."
    6Još mu Jahve rekne: "Uvuci ruku u njedra." On uvuče ruku u njedra. Kad ju je izvukao, gle - ruka mu gubava, bijela kao snijeg. 7"Stavi opet ruku u njedra!" - naredi mu Jahve. On opet ruku u njedra. Kad ju je iz njedara izvukao, gle - opet je bila kao i ostali dio tijela. 8"Ako ti ne povjeruju i ne prihvate poruku prvoga znamenja, povjerovat će poruci drugoga znamenja. 9A ako ih oba ova znamenja ne uvjere pa ti ne povjeruju, zahvati vode iz Rijeke i prolij je po suhu. Voda što je budeš iz Rijeke uzeo na suhu će se u krv pretvoriti."
Aron - tumač Mojsijev
    10"Oprosti, Gospodine!" - nastavi Mojsije Jahvi. "Ja nikad nisam bio čovjek rječit; ni prije ni sada kad govoriš svome sluzi. Ja sam u govoru spor, a na jeziku težak." 11"Tko je dao čovjeku usta?" - reče mu Jahve. "Tko ga čini nijemim i gluhim; tko li mu vid daje ili ga osljepljuje? Zar to nisam ja, Jahve! 12Idi, dakle! Ja ću biti s tobom kad budeš govorio i kazivat ću ti što ćeš govoriti."
    13"Oprosti, Gospodine", opet će Mojsije, "ne bi li poslao koga drugoga!"
    14Razljuti se Jahve na Mojsija i reče: "Zar Aron, Levijevac, nije tvoj brat? Znam da je on vrlo rječit. Evo, baš ti izlazi u susret. Kad te vidi, obradovat će se u srcu. 15Ti govori njemu i u njegova usta stavljaj riječi. Ja ću biti i s tobom i s njime dok budete govorili; kazivat ću obojici što ćete raditi. 16Neka on mjesto tebe govori narodu. Tako, on će tebi biti mjesto usta, a ti ćeš njemu biti mjesto Boga. 17Uzmi ovaj štap u ruku. Njim izvodi znamenja."
Mojsijev povratak u Egipat
    18Zatim se Mojsije vrati svome tastu Jitru te mu reče: "Pusti me da se vratim braći u Egipat da vidim jesu li još na životu." "Pođi u miru!" - reče Jitro Mojsiju.
    19I Jahve reče Mojsiju u Midjanu: "Vrati se u Egipat, jer su pomrli svi ljudi koji su tražili tvoj život." 20Tako Mojsije posadi na magarca svoju ženu i sinove i ode u zemlju egipatsku. A u ruku Mojsije uze Božji štap. 21Jahve opet reče Mojsiju: "Kad se vratiš u Egipat, pobrini se da pred faraonom izvedeš sva čudesa za koja sam ti dao moć, premda ću ja tvrdim učiniti njegovo srce, tako te neće pustiti narod da ode. 22Tada reci faraonu: 'Ovako kaže Jahve: Izrael je moj prvorođenac. 23Tražim od tebe da mi pustiš sina da mi iskaže štovanje. Ako odbiješ da ga pustiš, ja ću ubiti tvoga prvorođenca.'"
Obrezanje Mojsijeva sina
    24Kad se na putu Mojsije zaustavi da prenoći, navali na nj Jahve da ga ubije. 25Ali Sipora pograbi oštar kremen, obreza svoga sina i kožicom se dotakne Mojsijevih nogu: "Zaista si mi ti krvav muž", reče. 26I Jahve ga pusti. Ona je to zbog obrezanja rekla "krvav muž".
Susret s Aronom
    27Onda rekne Jahve Aronu: "Zaputi se prema pustinji, u susret Mojsiju!" On ode i s njim se sastane na Božjem brdu. Poljubi ga. 28Mojsije pripovjedi Aronu sve što mu je Jahve povjerio i sva znamenja koja mu je naredio da ih učini. 29Sad odu Mojsije i Aron i skupe sve starješine Izraelaca. 30Aron izloži sve što je Jahve govorio Mojsiju, a Mojsije izvede znamenja naočigled naroda.
    31Narod je bio uvjeren, i pošto čuše da je Jahve pohodio Izraelce i pogledao na njihove jade, popadaše ničice i pokloniše se.
Prvi susret s faraonom
Izl 5.
Poslije toga odu Mojsije i Aron pa reknu faraonu: "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Pusti narod moj da ode i u moju čast slavi svetkovinu.'" 2"Tko je taj Jahve da ga ja poslušam", odvrati faraon, "i pustim Izraelce? Ja toga Jahvu ne znam niti ću pustiti Izraelce." 3"Bog Hebreja objavio nam se", rekoše. "Zato nas pusti da odemo tri dana hoda u pustinju i prinesemo žrtvu Jahvi, Bogu svome, da se na nas ne obori pomorom ili mačem." 4Nato im odvrati egipatski kralj: "Mojsije i Arone, zašto odvraćate svijet od njegovih dužnosti? Idite na svoj posao. 5Sad kad se svjetina tako umnožila", nastavi faraon, "vi biste ih od posla odvratili?"
Nove nevolje Hebreja
    6Istoga dana izda faraon naredbu nadglednicima i bilježnicima: 7"Ne pribavljajte više ovome narodu slame kao do sada. Neka idu sami i sebi je skupljaju. 8A zahtijevajte od njih istu količinu opeke koju su pravili i dosad. Ne smanjujte je! Lijenčine su. Zato viču: 'Hajdemo prinijeti žrtvu Bogu svome!' 9Navalite poslove na taj svijet: neka rade, da ne obraćaju pažnje klevetama!"
    10Sad dođu nadglednici naroda i njegovi bilježnici te svijetu objave: "Ovako poručuje faraon: 'Neću vam više nabavljati slame. 11Vi sami morate ići i tražiti je gdje god je možete naći. Ali zato neću smanjiti vaš posao.'" 12Stoga se narod raziđe po svoj zemlji egipatskoj da skuplja strnjiku namjesto slame. 13A nadglednici ih gonili: "Morate svakoga dana svršiti jednako posla kao i onda dok ste slamu dobivali." 14A bilježnike koje faraonovi nadglednici bijahu postavili nad Izraelcima tukli su i korili: "Zašto niste ni jučer ni danas napravili opeke koliko i prije?"
Žalbe hebrejskih bilježnika
    15Onda bilježnici Izraelaca odu i potuže se faraonu: "Zašto ovako postupaš sa svojim slugama? 16Tvoje sluge više ne dobivaju slame, a ipak se od nas traži: napravite opeku? Čak i tuku tvoje sluge, a kriv je tvoj narod!" 17"Lijenčine ste vi! Lijenčine!" - odgovori faraon. "Stoga i kažete: 'Hajdemo da prinesemo žrtvu Jahvi!' 18Nosite se na posao! Slama vam se neće davati, ali morate praviti određene količine opeke."
Narod okrivljuje Mojsija i Arona
    19Bilježnici Izraelaca nađu se na muci zbog naredbe: "Svakodnevnu količinu opeke ne smijete smanjiti!" 20Otišavši od faraona, naiđu na Mojsija i Arona, koji su ih čekali. 21"Neka vas Jahve ima na oku i sudi vam!" - dobace im. "Omrazili ste nas kod faraona i njegovih dvorana; dali ste im mač u ruke da nas pobiju." 22Mojsije se vrati Jahvi i reče: "Zašto, Gospodine, nanosiš štetu svome puku? Zašto si me poslao? 23Otkad sam ja stupio pred faraona i progovorio mu u tvoje ime, on još gore postupa s ovim narodom. A ti ništa ne poduzimaš da izbaviš svoj narod."
Novo obećanje oslobođenja
Izl 6.
Jahve reče Mojsiju: "Naskoro ćeš vidjeti kako ću ja s faraonom! Pod jakom rukom pustit će ih da odu; pod jakom rukom sam će ih iz svoje zemlje istjerati." 2Još reče Bog Mojsiju: "Ja sam Jahve. 3Abrahamu, Izaku i Jakovu objavljivao sam se kao El Šadaj. Ali njima se nisam očitovao pod svojim imenom - Jahve. 4I sklopio sam svoj Savez s njima da ću im dati kanaansku zemlju, zemlju gdje su živjeli kao pridošlice. 5A sada, pošto sam čuo uzdisaje Izraelaca koje Egipćani drže u ropstvu, sjetih se svoga Saveza. 6Kaži, dakle, Izraelcima da sam ja Jahve; da ću vas izbaviti od tereta što su vam ga Egipćani nametnuli. Oslobodit ću vas od ropstva u kojem vas drže; izbavit ću vas udarajući jako i kažnjavajući strogo. 7Za svoj ću vas narod uzeti i bit ću vašim Bogom. Tada ćete znati da sam vas ja, Jahve, vaš Bog, izbavio od egipatske tlake. 8Dovest ću vas u zemlju za koju sam se zakleo da ću je dati Abrahamu, Izaku i Jakovu i dat ću vam je u baštinu, ja, Jahve." 9Mojsije to kazivaše Izraelcima, ali ga ne htjedoše slušati: duhovi su im bili pomućeni od teškoga ropstva.
    10Onda Jahve reče Mojsiju: 11"Idi i reci faraonu, kralju egipatskome, da otpusti Izraelce iz svoje zemlje." 12Mojsije prozbori Jahvi: "Kad me Izraelci nisu slušali, kako će me, spora u govoru, saslušati faraon!" 13Ali je Jahve govorio Mojsiju i Aronu i slao ih sad k Izraelcima, a sad k faraonu, kralju egipatskome, da pusti Izraelce iz Egipta.
Mojsijevo i Aronovo rodoslovlje
    14Ovo su glave njihovih domova.
    Sinovi Izraelova prvorođenca Rubena: Henok, Palu, Hesron i Karmi. To su obitelji potekle od Rubena.
    15A sinovi Šimunovi: Jemuel, Jamin, Ohad, Jakin, Sohar i Šaul, sin Kanaanke. To su obitelji potekle od Šimuna.
    16Ovo su imena Levijevih sinova s njihovim potomstvom: Geršon, Kehat i Merari. Levi je živio sto trideset i sedam godina.
    17Sinovi su Geršonovi: Libni i Šimi sa svojim obiteljima.
    18Sinovi su Kehatovi: Amram, Jishar, Hebron i Uziel. Kehat je živio sto trideset i tri godine.
    19Merarijevi su sinovi: Mahli i Muši. To su Levijeve obitelji s njihovim potomcima.
    20Amram se oženi svojom tetkom Jokebedom, koja mu rodi Arona i Mojsija. Amram je živio sto trideset i sedam godina.
    21Sinovi Jisharovi bijahu: Korah, Nefeg i Zikri.
    22A sinovi su Uzielovi: Mišael, Elsafan i Sitri.
    23Aron se oženi Elišebom, kćerkom Aminadabovom, a sestrom Nahšonovom, koja mu rodi: Nadaba, Abihua, Eleazara i Itamara.
    24Korahovi su sinovi: Asir, Elkana i Abiasaf. To su Korahovi potomci.
    25Aronov sin Eleazar oženi se jednom Putielovom kćeri, koja mu rodi Pinhasa.
    To su glave Levijevih domova prema njihovim koljenima.
    26To je onaj Aron i Mojsije kojima je Jahve zapovjedio da izvedu Izraelce iz Egipta po njihovim četama. 27To su oni isti, Mojsije i Aron, koji su govorili faraonu, kralju egipatskome, da pusti Izraelce iz Egipta.
Nastavak izvještaja o Mojsijevu poslanju
    28U dan kad je Jahve govorio s Mojsijem u egipatskoj zemlji, 29rekao mu je: "Ja sam Jahve. Izvijesti faraona, egipatskoga kralja, o svemu što ti kažem." 30Mojsije se pred Jahvom ispričavao: "Spor sam ja u govoru. Kako će me faraon poslušati?"
Izl 7.
Mojsiju je Jahve odgovorio: "Vidi! Faraonu ću te nametnuti kao božanstvo; tvoj brat Aron bit će tvoj prorok. 2Ti kazuj sve što ti naređujem, a tvoj brat Aron neka faraonu ponovi da pusti Izraelce te odu iz njegove zemlje. 3Ja ću učiniti da otvrdne srce faraonu i umnožit ću znakove i čudesa u zemlji egipatskoj. 4Kako vas faraon neće poslušati, ja ću staviti svoju ruku na Egipat: strašno kažnjavajući, izbavit ću svoje čete, narod svoj, Izraelce, iz egipatske zemlje. 5Kad pružim svoju ruku na Egipat i izvedem Izraelce iz njihove sredine, tada će Egipćani spoznati da sam ja Jahve."
    6Mojsije i Aron poslušaše: kako im je Jahve naredio, upravo tako učiniše. 7Mojsiju je bilo osamdeset, a Aronu osamdeset i tri godine kad su faraonu postavili svoje zahtjeve.
3. ČUDESNI ZNACI PRED OKORJELIM FARAONOM
Štap pretvoren u zmiju
    8Još doda Jahve Mojsiju i Aronu: 9"Kad faraon zatraži od vas da izvedete kakvo znamenje, ti reci Aronu da uzme svoj štap i baci ga pred faraona, a štap će se pretvoriti u zmiju." 10Dođu Mojsije i Aron pred faraona i učine kako im je Jahve naredio. Aron baci pred faraona i njegove službenike svoj štap, koji se pretvori u zmiju. 11Zovne faraon mudrace i vračare. I zaista, egipatski vračari svojim vračanjem učine isto: 12svaki baci svoj štap, koji se pretvori u zmiju. Ali Aronov štap proguta njihove štapove. 13Faraon bijaše tvrdokorna srca: ne htjede poslušati Mojsija i Arona, kako je Jahve i kazao.
Voda pretvorena u krv
    14Tada Jahve reče Mojsiju: "Faraonovo je srce okorjelo; odbija da pusti narod. 15Ujutro pođi k faraonu. Kad izađe k vodi, stani preda nj na obali Rijeke. Uzmi u ruku štap što se bio u zmiju pretvorio. 16Reci mu: 'Jahve, Bog Hebreja, poslao me k tebi s porukom da pustiš moj narod da mi iskaže štovanje u pustinji. Ali sve dosad ti nisi poslušao. 17Ovako Jahve poručuje: Ovim ćeš spoznati da sam ja Jahve. Gledaj! Štapom koji imam u ruci mlatnut ću po vodi u Rijeci i pretvorit će se u krv. 18Ribe će u Rijeci pocrkati; Rijeka će se usmrdjeti, i grstit će se Egipćanima piti vodu iz Rijeke.'"
    19Još Jahve reče Mojsiju: "Reci Aronu da uzme svoj štap i pruži svoju ruku povrh egipatskih voda: njihovih rijeka, njihovih prokopa, njihovih jezeraca, svih njihovih vodenih stjecišta, da se pretvore u krv; po svoj zemlji egipatskoj neka je krv, čak i u drvenim i kamenim posudama." 20Mojsije i Aron učiniše kako im je Jahve naredio. Podiže Aron svoj štap i naočigled faraona i njegovih službenika mlatnu po vodi u Rijeci. Sva se voda u Rijeci prometnu u krv. 21Ribe u Rijeci pocrkaše; Rijeka se usmrdje, tako da Egipćani nisu mogli piti vodu iz Rijeke; krv bijaše po svoj zemlji egipatskoj. 22Ali egipatski vračari svojim vračanjem učiniše isto. Tako faraon ostade tvrdokorna srca: nije htio poslušati Mojsija i Arona, kako je Jahve i kazao. 23Faraon se okrenu i ode u svoj dvor, ne uzimajući ni to k srcu. 24Svi su Egipćani počeli kopati oko Rijeke tražeći pitke vode jer nisu mogli piti vode iz Rijeke.
Žabe
    25Kad je prošlo sedam dana kako je Jahve udario po Rijeci, 26opet Jahve reče Mojsiju: "Pođi k faraonu i reci mu: 'Ovako govori Jahve: Pusti moj narod da ode i štovanje mi iskaže. 27Ako odbiješ da ih pustiš, svu ću ti zemlju kazniti žabama. 28Rijeka će vrvjeti žabama. One će izići i prodrijeti u tvoj dvor, u ložnicu, u tvoju postelju, u kuće tvojih službenika i tvoga naroda, pod sačeve i naćve tvoje. 29Po tebi, po tvome narodu i svim tvojim službenicima skakat će žabe.'"
Izl 8.
Onda Jahve reče Mojsiju: "Reci Aronu neka ispruži svoju ruku sa štapom povrh rijeka, prokopa i jezeraca i učini da žabe navale na egipatsku zemlju." 2Aron pruži svoju ruku povrh egipatskih voda, i žabe iziđoše i prekriše zemlju egipatsku. 3Ali i vračari učiniše tako svojim vračanjem, te žabe navališe na egipatsku zemlju.
    4Zovne sad faraon Mojsija i Arona i rekne: "Molite Jahvu da ukloni žabe od mene i moga puka, a ja ću pustiti narod da prinese žrtvu Jahvi." 5Mojsije uzvrati faraonu: "Dostoj se odrediti mi kad hoćeš da molim za te, za tvoje službenike i za tvoj narod da se žabe odstrane od tebe i tvojih domova i ostanu samo u Rijeci." 6"Sutra", reče. "Neka bude kako kažeš", odvrati Mojsije, "da znaš kako nitko nije kao Jahve, Bog naš. 7Žabe će otići od tebe, od tvojih službenika i tvoga naroda; ostat će samo u Rijeci."
    8Mojsije i Aron odu od faraona, a onda Mojsije zazva Jahvu zbog žaba kojima je kaznio faraona. 9I Jahve usliša Mojsija, te žabe pocrkaju po kućama, dvorištima i njivama. 10Na hrpe su ih zgrtali, zemlja se njima usmrdjela. 11Kad je faraon vidio da je nastupilo olakšanje, srce mu otvrdnu te ne posluša Mojsija i Arona, kako je Jahve i kazao.
Komarci
    12Onda će opet Jahve Mojsiju: "Reci Aronu neka zamahne svojim štapom i udari po prahu na tlu neka se pretvori u komarce po svoj zemlji egipatskoj." 13I učine tako: zamahne Aron rukom i štapom te udari po prahu na tlu. Komarci navale na ljude i životinje. Sav prah na tlu pretvori se u komarce po svoj zemlji egipatskoj. 14Vračari pokušaše da svojim vračanjem stvore komarce, ali nisu mogli. Ljudi i životinje postanu plijenom komaraca. 15Tada vračari reknu faraonu: "To je prst Božji!" Ali je faraonovo srce bilo okorjelo, pa nije poslušao Mojsija i Arona, kako je Jahve i kazao.
Obadi
    16Onda Jahve reče Mojsiju: "Podrani ujutro, iziđi pred faraona kad krene k vodi, i reci mu: 'Ovako poručuje Jahve: Pusti moj narod da ode i da mi štovanje iskaže. 17Ako ne pustiš moga naroda, pripustit ću obade na te, na tvoje službenike, na tvoj puk i tvoje domove. Egipatski domovi i samo tlo na kojem stoje vrvjet će od obada. 18Ali ću toga dana izuzeti gošenski kraj, u kojem živi moj narod, te se ondje obadi neće pojaviti, tako da znaš da sam ja Jahve u središtu zemlje. 19Tu ću razliku napraviti između svoga i tvoga naroda. To će znamenje biti sutra.'" 20I učini Jahve tako. Rojevi obada nalete u faraonov dvor, na domove njegovih službenika i po svoj zemlji egipatskoj. Zemlja nastrada od obada.
    21Sad faraon pozove Mojsija i Arona pa im rekne: "Idite, prinesite žrtvu svome Bogu, ali u ovoj zemlji." 22"Ne dolikuje da tako učinimo", odgovori Mojsije. "Žrtve koje mi prinosimo Jahvi, Bogu svome, za Egipćane su svetogrđe. Kad bismo, dakle, na njihove oči prinosili žrtve koje su Egipćanima svetogrdne, zar nas ne bi kamenovali? 23Zato moramo u pustinju tri dana hoda te prinijeti žrtvu Jahvi, Bogu svome, kako nam je zapovjedio." 24"Pustit ću vas da odete u pustinju", odgovori faraon, "i prinesete žrtvu Jahvi, svome Bogu, ali ne odlazite predaleko. Molite za me!" 25Nato odvrati Mojsije: "Čim odem od tebe, zazvat ću Jahvu da sutra nestane obada s faraona, njegovih službenika i njegova puka. Ali neka faraon više ne vara! Neka pusti narod da ide i prinese žrtvu Jahvi."
    26Tako Mojsije ode od faraona i pomoli se Jahvi. 27I Jahve učini kako je Mojsije tražio: s faraona, s njegovih službenika i s njegova puka nestane obada - ni jedan jedini nije ostao. 28Ali opet ukruti faraon srce svoje i ne dopusti narodu da ode.
Pomor stoke
Izl 9.
Tada Jahve reče Mojsiju: "Idi k faraonu i reci mu: 'Ovako poručuje Jahve, Bog Hebreja: Pusti moj narod da ode i da mi štovanje iskaže. 2Ako ga ne pustiš, nego ga i dalje budeš zadržavao, 3ruka Jahvina udarit će strašnim pomorom po tvome blagu što je u polju: po konjima, magaradi, devama, krupnoj i sitnoj stoci. 4Razlikovat će Jahve stoku Izraelaca od stoke Egipćana, tako da ništa što pripada Izraelcima neće stradati.'" 5Jahve je odredio i vrijeme, rekavši: "Sutra će Jahve izvesti ovo u zemlji." 6Sutradan Jahve tako i učini. Sva stoka Egipćana ugine, a od stoke Izraelaca nije uginulo ni jedno grlo. 7Faraon je istraživao i uvjerio se da od izraelske stoke nije uginulo ni jedno grlo. Ali je srce faraonovo ipak otvrdlo i nije pustio naroda.
Čirevi
    8Reče Jahve Mojsiju i Aronu: "Zagrabite pune pregršti pepela iz peći, pa neka ga Mojsije pred faraonovim očima baci prema nebu. 9Od toga će nastati sitna prašina po svoj zemlji egipatskoj, i na ljudima će i na životinjama izazivati otekline i stvarati čireve s kraja na kraj Egipta." 10Tako oni uzeše pepela iz peći i dođoše pred faraona. Onda Mojsije rasu pepeo prema nebu, a otekline s čirevima prekriše ljude i životinje. 11Ni čarobnjaci se nisu mogli pojaviti pred Mojsijem, jer su i čarobnjaci, kao i ostali Egipćani, bili prekriveni čirevima. 12Ali je Jahve otvrdnuo srce faraonu, pa on ne posluša Mojsija i Arona, kako je Jahve Mojsiju i rekao.
Tuča
    13Tada Jahve reče Mojsiju: "Podrani ujutro, iziđi pred faraona i reci mu: 'Ovako poručuje Jahve, Bog Hebreja: Pusti narod da ode i da mi štovanje iskaže. 14Ako ih ne pustiš, sva zla svoja navalit ću ovaj put na te, na tvoje službenike i tvoj puk, tako da spoznaš da nema nikoga na svoj zemlji kao što sam ja. 15Da sam ruku svoju spustio i udario tebe i tvoj puk pomorom, nestalo bi te sa zemlje. 16Poštedio sam te da ti pokažem svoju moć i da se hvali moje ime po svoj zemlji. 17Ali se ti previše uzdižeš nad mojim narodom i priječiš mu da ode. 18Sutra u ovo doba pustit ću tuču tako strašnu kakve u Egiptu još nije bilo otkad je postao do sada. 19Zato naredi da pod krov utjeraju tvoje blago i sve što je vani, na otvorenu. Sve što se nađe u polju, bilo čovjek bilo živinče, ne bude li uvedeno unutra, poginut će kad tuča zaspe po njima.'"
    20Faraonovi službenici, koji su se pobojali Jahvina govora, utjeraju svoje sluge i svoje blago unutra. 21Oni koji nisu marili za Jahvinu prijetnju ostave vani i svoje sluge i stoku.
    22Onda rekne Jahve Mojsiju: "Pruži ruku prema nebu da udari tuča po svoj zemlji egipatskoj: po ljudima, životinjama i svemu bilju u zemlji egipatskoj."
    23Mojsije diže svoj štap prema nebu. Jahve zagrmje i pusti tuču i munje sastavi sa zemljom. Sipao je Jahve tuču po zemlji Egipćana. 24Tuča je mlatila, kroz nju munje parale. Strahota se takva nije oborila na zemlju egipatsku otkako su ljudi u njoj. 25Tuča pobi po svem Egiptu sve što je ostalo vani, ljude i životinje; uništi sve bilje po poljima i sva stabla poljska polomi. 26Samo u gošenskom kraju, gdje su živjeli Izraelci, nije bilo tuče.
    27Faraon posla po Mojsija i Arona pa im reče: "Ovaj put priznajem da sam kriv. Jahve ima pravo, a ja i moj narod krivo. 28Molite Jahvu da ustavi gromove i tuču, a ja ću vas pustiti da idete. Nećete više dugo ostati." 29"Kad iziđem iz grada", reče mu Mojsije, "dići ću ruke prema Jahvi, pa će gromovi prestati, a ni tuče više neće biti, tako da znaš da zemlja pripada Jahvi. 30Ali ni ti ni tvoji dvorani, znam ja, još se ne bojite Boga Jahve." 31I tako propade lan i ječam: jer ječam bijaše u klasu, a lan u cvatu. 32Pšenica i raž nisu nastradali jer su ozima žita.
    33Otišavši od faraona, Mojsije iziđe iz grada i podigne ruke prema Jahvi. Prestane grmljavina i tuča, a ni kiša više nije padala na zemlju. 34Kad je faraon vidio da je prestala grmljavina, tuča i kiša, opet padne u grijeh: i on i njegovi službenici opet otvrdnu srcem. 35Otvrdnu srce faraonu i ne pusti on Izraelce, kako je Jahve i prorekao preko Mojsija.
Skakavci
Izl 10.
Reče Jahve Mojsiju: "Idi k faraonu. Učinio sam da njemu i njegovim službenicima otvrdne srce da izvedem svoja znamenja među njima; 2da možeš pripovjedati svome sinu i svome unuku što sam učinio Egipćanima i kakva sam znamenja izvodio među njima, kako biste znali da sam ja Jahve." 3Tako Mojsije i Aron odu k faraonu i kažu mu: "Ovako poručuje Jahve, Bog Hebreja: 'Dokle ćeš odbijati da se preda mnom poniziš? Pusti moj narod da mi iskaže štovanje. 4Jer ako ne pustiš moga naroda, sutra ću navesti skakavce na tvoju zemlju. 5Tako će prekriti površinu da se zemlja od njih neće vidjeti. Pojest će ono što vam je iza tuče ostalo; i ogolit će vam sva stabla što po polju rastu. 6Ispunit će ti sav dvor, kuće tvojih službenika i domove svih ostalih Egipćana - takvo što ne vidješe ni tvoji očevi ni očevi tvojih očeva u ovoj zemlji od svojih vremena do danas.'" Okrene se i ode od faraona. 7"Dokle će nam ovaj čovjek biti stupica?" - rekoše faraonu njegovi službenici. - "Pusti te ljude neka idu i iskažu štovanje Jahvi, svome Bogu! Zar ne vidiš kako Egipat srlja u propast?"
    8Dovedu Mojsija i Arona natrag k faraonu, a on im reče: "Idite! Iskažite štovanje Jahvi, svome Bogu! A tko će sve ići?" 9"Svi idemo", odgovori Mojsije, "i mlado i staro. Odlazimo sa svojim sinovima i svojim kćerima; sa svojom krupnom i sitnom stokom, jer moramo održati svečanost Jahvi." 10"Jahve bio s vama isto kao što i ja pustio da s vama pođu i djeca!" - odgovori im. "Očito se vidi da vam nakana nije čista. 11Nećemo tako! Nego muškarci neka odu i štovanje iskažu Jahvi. To ste i tražili." I otjeraju ih od faraona.
    12Tada reče Jahve Mojsiju: "Pruži ruku povrh zemlje egipatske da navale skakavci na egipatsku zemlju i pojedu sve bilje što još ostade nakon tuče!" 13Tako Mojsije podigne svoj štap povrh egipatske zemlje, a Jahve navrati istočni vjetar po zemlji; puhao je toga cijelog dana i cijele noći. A kad je jutro svanulo, vjetar nanio skakavce.
    14Oni se razlete po svoj egipatskoj zemlji i padnu po svim krajevima Egipta u silnoj gustoći: toliko ih mnoštvo nikad prije nije bilo niti će kada biti. 15Pokriju sve tlo, tako da se od njih zacrnjelo. Pojedu sve bilje u polju i sve plodove sa stabala što su bili ostali iza tuče. Ništa se više nije zelenjelo: ni stabla ni poljska trava u svem Egiptu.
    16Brže-bolje dozva faraon Mojsija i Arona pa im reče: "Sagriješio sam protiv Jahve, vašega Boga, i vas! 17Oprostite mi uvredu još samo ovaj put i molite Jahvu, Boga svoga, da samo otkloni od mene ovaj smrtonosni bič!" 18Kad je Mojsije otišao od faraona, zazva Jahvu 19i Jahve promijeni vjetar u veoma jak zapadnjak, koji pothvati skakavce i odnese prema Crvenome moru. Ni jedan jedini skakavac nije ostao ni u kojem kraju Egipta. 20Ali je Jahve otvrdnuo srce faraonu i ne pusti on Izraelaca.
Tama
    21"Pruži ruku prema nebu", rekne Jahve Mojsiju, "pa neka se tmina spusti na egipatsku zemlju, tmina koja će se moći opipati." 22Mojsije pruži ruku prema nebu i spusti se gusta tmina na svu zemlju egipatsku: tri je dana trajala. 23Tri dana nisu ljudi jedan drugoga mogli vidjeti i nitko se sa svoga mjesta nije micao. A u mjestima gdje su Izraelci živjeli sjala svjetlost.
    24Pozva onda faraon Mojsija i reče: "Idi i štovanje iskaži Jahvi! Ali vaša stoka, krupna i sitna, neka ostane ovdje. Vaša djeca neka idu s vama!" 25"Ti nas sam moraš opskrbiti prinosima i žrtvama paljenicama koje ćemo prinijeti Jahvi, Bogu svojemu", odgovori Mojsije. 26"Zato ćemo sa sobom potjerati i svoja stada. Ni papak neće ostati ovdje. Od njih nam valja izabrati za žrtvovanje Jahvi, Bogu našemu, a ne znamo, dok onamo ne stignemo, što moramo Jahvi prinijeti."
    27Jahve otvrdne faraonu srce i on ne pristane da odu. 28"Odlazi!" - vikne faraon na Mojsija. "I da mi više na oči ne dolaziš! Onoga dana kad mi se opet pojaviš na oči, zaglavit ćeš!" 29"Dobro si kazao!" - uzvrati Mojsije. "Lica tvoga više neću vidjeti!"
4. IZLAZAK IZ EGIPTA
Najava smrti prvorođenaca
Izl 11.
"Još ću samo jednom nedaćom udariti faraona i Egipat", reče Jahve Mojsiju. "Poslije toga pustit će vas odavde. I više: sam će vas odavde potjerati. 2Kaži svijetu neka svaki čovjek ište od svoga susjeda i svaka žena od svoje susjede srebrnih i zlatnih dragocjenosti." 3Jahve učini te Egipćani bijahu naklonjeni narodu. Sam Mojsije postane vrlo uvažen u egipatskoj zemlji, u očima faraonovih službenika i u očima naroda.
    4A onda Mojsije navijesti: "Ovako poručuje Jahve: 'O ponoći proći ću Egiptom. 5Svaki će prvorođenac u egipatskoj zemlji umrijeti, od prvorođenca faraonova, koji bi imao sjediti na njegovu prijestolju, do prvorođenca ropkinje koja se nalazi uz mlinski kamen; a uginut će i sve prvine od stoke. 6U svoj će zemlji egipatskoj nastati veliki jauk, kakva nije bilo niti će kad poslije biti. 7Među Izraelcima ni pas neće zalajati na živo stvorenje: ni na čovjeka ni na životinju.' Po tome ćete znati da Jahve luči Izraelca od Egipćanina. 8Onda će svi ovi tvoji dvorani k meni doći, preda me se baciti i vikati: Nosi se i ti i sav puk koji za tobom ide! Poslije toga ću otići." I gnjevan ode od faraona.
    9"Neće vas faraon poslušati", reče Jahve Mojsiju, "a to da bi se umnožila moja znamenja u zemlji egipatskoj."
    10Mojsije i Aron izveli su sva ta znamenja pred faraonom, ali je Jahve okorio srce faraonu, tako te on nije puštao Izraelaca da odu iz njegove zemlje.
Pasha
Izl 12.
Jahve reče Mojsiju i Aronu u zemlji egipatskoj: 2"Ovaj mjesec neka vam bude početak mjesecima; neka vam bude prvi mjesec u godini. 3Ovo objavite svoj zajednici izraelskoj: Desetog dana ovoga mjeseca neka svatko za obitelj pribavi jedno živinče. Tako, jedno na obitelj. 4Ako je obitelj premalena da ga potroši, neka se ona priključi svome susjedu, najbližoj kući, prema broju osoba. Podijelite živinče prema tome koliko koja osoba može pojesti. 5Živinče neka bude bez mane, od jedne godine i muško. Možete izabrati bilo janje bilo kozle. 6Čuvajte ga do četrnaestoga dana ovoga mjeseca. A onda neka ga sva izraelska zajednica zakolje kad se spusti suton. 7Neka uzmu krvi i poškrope oba dovratnika i nadvratnik kuće u kojoj se bude blagovalo. 8Meso, pečeno na vatri, neka se pojede te iste noći sa beskvasnim kruhom i gorkim zeljem. 9Da ništa sirovo ili na vodi skuhano od njega niste jeli, nego na vatri pečeno: s glavom, nogama i ponutricom. 10Ništa od njega ne smijete ostaviti za sutradan: što bi god do jutra ostalo, morate na vatri spaliti. 11A ovako ga blagujte: opasanih bokova, s obućom na nogama i sa štapom u ruci. Jedite ga žurno: to je Jahvina pasha. 12Te ću, naime, noći ja proći egipatskom zemljom i pobiti sve prvorođence u zemlji egipatskoj - i čovjeka i životinju. Ja, Jahve, kaznit ću i sva egipatska božanstva. 13Krv neka označuje kuće u kojima vi budete. Gdje god spazim krv, proći ću vas; tako ćete vi izbjeći biču zatornomu kad se oborim na zemlju egipatsku."
Blagdan beskvasnih kruhova
    14"Taj dan neka vam bude spomen-dan. Slavite ga kao blagdan u čast Jahvi. Svetkujte ga po trajnoj uredbi od koljena do koljena. 15Sedam dana jedite beskvasan kruh. Prvoga već dana uklonite kvasac iz svojih kuća. Jer, tko bi god od prvoga do sedmoga dana jeo ukvasan kruh, taj se ima iskorijeniti između Izraelaca. 16Prvoga dana držite sveto zborovanje, a tako i sedmoga dana. Nikakva posla tih dana nemojte raditi. Jedino jelo, što kome treba, možete pripraviti. 17Držite blagdan beskvasnog kruha! Toga sam, naime, dana izveo vaše čete iz zemlje egipatske. Držite zato taj dan kao blagdan od koljena do koljena: to je vječna naredba. 18Od večeri četrnaestoga dana prvoga mjeseca pa do večeri dvadeset prvoga dana toga mjeseca jedite beskvasan kruh. 19Sedam dana ne smije biti kvasca u vašim domovima. Tko bi god jeo bilo što ukvasano, taj neka se ukloni iz izraelske zajednice, bio stranac ili domorodac. 20Ništa ukvasano ne smijete jesti: u svim svojim prebivalištima jedite nekvasan kruh."
Propisi o Pashi
    21Zatim sazva Mojsije sve starješine Izraelaca te im reče: "Idite i pribavite janje za svoje obitelji i žrtvujte Pashu. 22Onda uzmite kitu izopa, zamočite je u krv što je u zdjeli i poškropite krvlju iz zdjele nadvratnik i oba dovratnika. Neka nitko ne izlazi preko kućnih vrata do jutra. 23Kad Jahve bude prolazio da pobije Egipćane, zapazit će krv na nadvratniku i na oba dovratnika, pa će mimoići ta vrata i neće dopustiti da Zatornik uđe u vaše kuće da hara. 24Ovu uredbu držite u svim vremenima kao zakon za se i djecu svoju. 25I kad dođete u zemlju koju će vam Jahve dati kako je obećao, vršite ovaj obred. 26Kad vas vaša djeca zapitaju: Što vam taj obred označuje? 27odgovorite im: Ovo je pashalna žrtva u čast Jahvi koji je prolazio mimo kuće Izraelaca kad je usmrćivao Egipćane, a naše kuće pošteđivao." Tada narod popada ničice i pokloni se.
    28Potom Izraelci odu i poslušaju: kako je Jahve Mojsiju i Aronu naredio, tako i učine.
Smrt prvorođenaca
    29U ponoći Jahve pobije sve prvorođence po zemlji egipatskoj: od prvorođenca faraonova, koji je imao sjediti na prijestolju, do prvorođenca sužnja u tamnici, a tako i sve prvine od stoke. 30Noću ustane faraon, on pa svi njegovi dvorani i svi Egipćani, jer se strašan jauk razlijegao Egiptom: ne bijaše kuće u kojoj nije ležao mrtvac. 31Faraon pozva u noći Mojsija i Arona te im reče: "Ustajte i odlazite od moga naroda i vi i vaši Izraelci! Idite! Odajte štovanje Jahvi, kako ste tražili. 32Pokupite svoju i sitnu i krupnu stoku, kako ste zahtijevali: idite pa i mene blagoslovite!" 33Egipćani nagonili narod da brže ide iz zemlje, "jer izgibosmo svi", govorahu oni. 34Tako narod ponese svoje još neukislo tijesto; naćve, uvijene u ogrtače, ponesoše na ramenima.
    35I učiniše Izraelci kako im je Mojsije bio rekao: zatražiše od Egipćana srebrnine, i zlatnine, i odjeće. 36Jahve je učinio te Egipćani bijahu naklonjeni narodu pa davahu. Tako su Egipćane oplijenili.
Izlazak Izraelaca
    37Pođu tako Izraelci iz Ramsesa prema Sukotu. Bilo je oko šest stotina tisuća pješaka, osim žena i djece. 38A mnogo i drugoga svijeta pođe s njima, i mnoga stoka, krupna i sitna. 39Ispeku beskvasne prevrte od tijesta što su ga iz Egipta ponijeli: nije se bilo ukvasalo. A kako su bili tjerani iz Egipta, nisu mogli odgađati, i tako nisu sebi spremili poputninu. 40Vrijeme što su ga Izraelci proveli u Egiptu iznosilo je četiri stotine i trideset godina. 41I kad se navrši četiri stotine i trideset godina - točno onoga dana - sve čete Jahvine iziđoše iz zemlje egipatske. 42Ona noć koju je Jahve probdio da njih izbavi iz Egipta, odonda je svima Izraelcima, u sve naraštaje njihove, noć bdjenja u čast Jahvi.
Propisi o Pashi
    43Reče Jahve Mojsiju i Aronu: "Neka je ovo pravilo za pashalnu žrtvu: ni jedan stranac ne smije od nje jesti! 44Svaki rob, kupljen novcem i obrezan, može je jesti. 45Ni gost ni najamnik ne smiju je jesti! 46Blagujte je u jednoj te istoj kući; iz kuće ne smijete iznositi mesa niti na žrtvi smijete koju kost slomiti. 47Sva zajednica Izraelaca neka je prikazuje! 48Ako bi stranac koji među vama boravi htio svetkovati Pashu u čast Jahvi, svi se njegovi muški moraju obrezati. Tek tada neka pristupi i slavi je, jer je tada kao i domorodac zemlje. Ali neobrezani ne smije od nje jesti. 49Neka vrijedi isto pravilo za domoroca i pridošlicu koji među vama boravi." 50Svi Izraelci poslušaju: kako je Jahve naredio Mojsiju i Aronu, tako su i učinili. 51Toga istog dana izbavio je Jahve Izraelce u njihovim četama iz zemlje egipatske.
Zakon o prvorođencima
Izl 13.
Jahve reče Mojsiju: 2"Meni posvetite svakoga prvorođenca! Prvenci materina krila kod Izraelaca, i od ljudi i od životinja, meni pripadaju!"
Propis o beskvasnim hljebovima
    3A onda Mojsije reče narodu: "Sjećajte se ovoga dana u koji ste izbavljeni iz Egipta, iz kuće ropstva, jer vas Jahve izbavi odande svojom jakom mišicom. Ukvasani kruh neka se ne jede! 4Ovoga dana mjeseca Abiba vaše je izbavljenje. 5Stoga: kad te Jahve uvede u zemlju Kanaanaca, Hetita, Amorejaca, Hivijaca i Jebusejaca, za koju se zakleo tvojim precima da će ti je dati - zemlju kojom teče med i mlijeko - ovoga mjeseca obavi ovakav obred: 6sedam dana jedi nekvasan kruh, a sedmoga dana neka se slavi svetkovina u čast Jahvi. 7Sedam dana neka se jede nekvasan kruh; ukvasanog kruha neka ne bude kod tebe; i neka se nigdje ne vidi kvasac na tvome području. 8Svome sinu toga dana objasni: to je za ono što mi je Jahve učinio kad sam se iz Egipta izbavio. 9Neka ti bude kao znak na tvojoj ruci i kao opomena na tvome čelu: da Jahvin zakon bude uvijek na tvojim ustima. Jer te rukom jakom Jahve izbavio iz Egipta. 10Ovaj propis vršite svake godine u određeno vrijeme."
Prvorođenci
    11"A kada te Jahve dovede u zemlju Kanaanaca - kako vam se zakle, tebi i tvojim ocima - i kada ti je preda, 12ustupajte Jahvi prvorođence materinjega krila, a tako i sve prvine što ih tvoja stoka dade - svako muško pripada Jahvi! 13Svaku prvinu magaradi otkupi janjetom ili jaretom. Ako je ne otkupiš, slomi joj vrat. A svakoga prvorođenca između svoje djece otkupi. 14Kad te sin tvoj sutra zapita: Što znači to? - odgovori mu: Rukom jakom izvede nas Jahve iz Egipta, iz kuće ropstva. 15Kako je faraon postao tvrdokoran pa nas nije htio pustiti, Jahve je poubijao sve prvorođence u zemlji egipatskoj: prvorođence ljudi i prvine stoke. Eto zato Jahvi žrtvujem svaku mušku prvinu materinjega krila, a svakoga prvorođenca od svojih sinova otkupljujem. 16Neka ti to bude kao znak na tvojoj ruci i kao znamenje posred čela da nas je rukom jakom Jahve izbavio iz Egipta."
5. PREKO CRVENOGA MORA
Polazak Izraelaca
    17Kad je faraon dopustio da narod ode, Bog ih nije poveo prema filistejskoj zemlji, iako je onuda bilo najbliže. Bog je, naime, rekao: "Mogao bi se narod predomisliti i vratiti u Egipat kad vidi ratovanje." 18Stoga Bog povede narod zaobilaznim putem, kroz pustinju prema Crvenome moru. Izraelci su napustili zemlju egipatsku naoružani od glave do pete. 19Mojsije ponese sa sobom Josipove kosti. Jer Josip bijaše zakleo Izraelce riječima: "Bog će se zacijelo za vas zauzeti. Tada i moje kosti odavde ponesite sa sobom!"
    20Krenuvši iz Sukota, utabore se u Etamu, na kraju pustinje. 21Jahve je išao pred njima, danju u stupu od oblaka da im put pokazuje, a noću u stupu od ognja da im svijetli. Tako su mogli putovati i danju i noću. 22I nije ispred naroda nestajao stup od oblaka danju ni stup od ognja noću.
Od Etama do Crvenoga mora
Izl 14.
Jahve reče Mojsiju: 2"Reci Izraelcima da se vrate i utabore pred Pi-Hahirotom, između Migdola i mora, nasuprot Baal-Sefonu. Utaborite se nasuprot ovome mjestu, uz more. 3Faraon će reći: 'Izraelci lutaju krajem tamo-amo; pustinja ih zatvorila.' 4Ja ću otvrdnuti faraonu srce, i on će za njima poći u potjeru. Ali ja ću se proslaviti nad faraonom i svom njegovom vojskom. Tako će Egipćani spoznati da sam ja Jahve." Izraelci tako učine.
Egipćani u potjeri za Izraelcima
    5Kad su egipatskom kralju kazali da je narod pobjegao, faraon i njegovi dvorani predomisliše se o narodu. "Što ovo učinismo!" - rekoše. "Pustismo Izraelce i više nam neće služiti." 6Zato opremi faraon svoja kola i povede svoju vojsku. 7Uze šest stotina svojih kola sve poizbor i ostala kola po Egiptu. I u svima bijahu štitonoše. 8Jahve otvrdnu srce faraonu, kralju egipatskom, te on krenu u potjeru za Izraelcima, koji su otišli uzdignute pesnice. 9Egipćani, dakle, pođu za njima u potjeru. I dok su Izraelci taborovali uz more, blizu Pi-Hahirota nasuprot Baal-Sefonu, stignu ih svi faraonovi konji pod kolima, njegovi konjanici i njegovi ratnici. 10Kako se faraon približavao, Izraelci pogledaju i opaze da su Egipćani za njima u potjeri, pa ih obuzme velik strah. I poviču Izraelci Jahvi: 11"Zar nije bilo grobova u Egiptu", reknu Mojsiju, "pa si nas izveo da pomremo u pustinji? Kakvu si nam uslugu učinio što si nas izveo iz Egipta! 12Zar ti nismo rekli baš ovo u Egiptu: Pusti nas! Služit ćemo Egipćane! Bolje nam je i njih služiti nego u pustinji poginuti." 13"Ne bojte se!" - reče Mojsije narodu. "Stojte čvrsto pa ćete vidjeti što će vam Jahve učiniti da vas danas spasi: Egipćane koje danas vidite nikad više nećete vidjeti. 14Jahve će se boriti za vas. Budite mirni!"
Prijelaz preko Crvenoga mora
    15"Zašto zapomažete prema meni?" - reče Jahve Mojsiju. "Reci Izraelcima da krenu na put. 16A ti podigni svoj štap, ispruži svoju ruku nad morem i razdijeli ga nadvoje da Izraelci mogu proći posred mora po suhu. 17Ja ću otvrdnuti srce Egipćana, i oni će poći za njima, a ja ću se onda proslaviti nad faraonom i njegovim ratnicima, njegovim kolima i konjanicima. 18Neka znaju Egipćani da sam ja Jahve kad se proslavim nad faraonom, njegovim kolima i njegovim konjanicima."
    19Anđeo Božji, koji je išao na čelu izraelskih četa, promijeni mjesto i stupi im za leđa. A i stup od oblaka pomakne se ispred njih i stade im za leđa. 20Smjesti se između vojske egipatske i vojske izraelske te postade onima oblak taman, a ovima rasvjetljivaše noć, tako te ne mogoše jedni drugima prići cijele noći. 21Mojsije je držao ruku ispruženu nad morem dok je Jahve svu noć na stranu valjao vode jakim istočnim vjetrom i more posušio. Kad su se vode razdvojile, 22Izraelci siđoše u more na osušeno dno, a vode stajahu kao bedem njima nadesno i nalijevo. 23Egipćani: svi faraonovi konji, kola i konjanici, nagnu za njima u more, u potjeru. 24Za jutarnje straže pogleda Jahve iz stupa od ognja i oblaka na egipatsku vojsku i u njoj stvori zbrku. 25Zakoči točkove njihovih kola da su se jedva naprijed micali. "Bježimo od Izraelaca!" - poviču Egipćani, "jer Jahve se za njih bori protiv Egipćana!" Tada će Jahve Mojsiju: 26"Pruži ruku nad more da se vode vrate na Egipćane, na njihova kola i konjanike." 27Mojsije pruži ruku nad more i u cik zore more se vrati u svoje korito. Kako su Egipćani, bježeći, jurili prema moru, Jahve ih strmoglavi usred voda. 28Tako vode, slijevajući se natrag, potope kola, konjanike i svu vojsku faraonovu koja bijaše pošla u potjeru za Izraelcima - u more. I ne ostade od njih ni jedan jedini. 29A Izraelci išli suhim posred mora, vode im stale kao zid zdesna i slijeva. 30Tako Jahve u onaj dan izbavi Izraela iz šaka egipatskih, i vidje Izrael pomorene Egipćane na morskome žalu. 31Osvjedoči se Izrael i o silnoj moći koju Jahve pokaza nad Egipćanima. Narod se poboja Jahve i povjerova Jahvi i njegovu sluzi Mojsiju.
Zahvala za izbavljenje
Izl 15.
Tada Mojsije s Izraelcima zapjeva ovu pjesmu Jahvi u slavu:
    "U čast Jahvi zapjevat ću,
            jer se slavom proslavio!
        Konja s konjanikom
            u more je survao.2Moja je snaga, moja pjesma - Jahve
        jer je mojim postao izbaviteljem.
    On je Bog moj, njega ja ću slaviti,
        on je Bog oca moga,
            njega ću veličati.3Jahve je ratnik hrabar,
        Jahve je ime njegovo.4Kola faraonova i vojsku mu
            u more baci;
        cvijet njegovih štitonoša
            More crveno proguta.5Valovi ih prekriše;
        poput kamena u morske potonuše
            dubine.6Desnica tvoja, Jahve, snagom se
            prodiči;
        desnica tvoja, Jahve, raskomada
            dušmana.7Veličanstvom svojim obaraš ti
            protivnike;
        puštaš svoj gnjev i on ih k'o slamu
            proždire.8Od daha iz tvojih nosnica
            vode narastoše,
        valovi se u bedem uzdigoše,
        u srcu mora dubine se stvrdnuše.9Mislio je neprijatelj: 'Gonit ću ih,
            stići,
        plijen ću podijelit', duša će moja
            sita ga biti;
        trgnut ću mač, uništit' ih rukom
            svojom.'10A ti dahom svojim dahnu,
            more se nad njima sklopi;
        k'o olovo potonuše silnoj vodi
            u bezdane.11Tko je kao ti, Jahve među
            bogovima,
        tko kao ti sija u svetosti,
        u djelima strašan, divan u čudima?12Desnicu si pružio
        i zemlja ih proguta!13Milošću svojom vodio si ovaj narod,
            tobom otkupljen,
        k svetom tvom Stanu snagom si
            ga svojom upravio.14Kada to čuše, prodrhtaše narodi;
        Filistejce muke spopadoše.15Užas je srvao edomske glavare,
        trepet je obuzeo moapske knezove
        i tresu se svi koji žive u Kanaanu.16Strah i prepast na njih se obaraju;
        snaga tvoje ruke skamenila ih je
    dok narod tvoj, Jahve, ne prođe,
        dok ne prođe narod tvoj
            koji si otkupio.17Dovest ćeš ih i posaditi na gori
            svoje baštine,
        na mjestu koje ti, Jahve, svojim
            učini Boravištem,
        Svetištem, o Jahve, tvojom rukom
            sazidanim.18Vazda i dovijeka Jahve će
            kraljevati."
    19Kad su faraonovi konji, njegova kola i konjanici sašli u more, Jahve je na njih povratio morske vode pošto su Izraelci prošli posred mora po suhu. 20Tada Aronova sestra, proročica Mirjam, uze bubanj u ruku, a sve žene pridruže joj se s bubnjem u ruci i plešući. 21Mirjam je začinjala pjesmu:
    "Zapjevajte Jahvi
        jer se slavom proslavio!
    Konja s konjanikom
        u more je survao."
II. PUTOVANJE PUSTINJOM
Prva postaja: Mara
    22Pokrene Mojsije Izraelce od Crvenog mora i pođu na put kroz pustinju Šur. Tri su dana putovali pustinjom, a vode nisu našli. 23Dođu k Mari, ali nisu mogli piti vode kod Mare jer je bila gorka. Stoga se i zove Mara. 24Narod je mrmljao na Mojsija i govorio: "Što ćemo piti?" 25A on zazva Jahvu. Jahve mu pokaže neko drvo. Baci on to drvo u vodu i voda postane slatka.
    Tu im Jahve postavi zakon i pravo i tu ih stavi u kušnju. 26Zatim reče: "Budeš li zdušno slušao glas Jahve, Boga svoga, vršeći što je pravo u njegovim očima; budeš li pružao svoje uho njegovim zapovijedima i držao njegove zakone, nikakvih bolesti koje sam pustio na Egipćane na vas neću puštati. Jer ja sam Jahve koji dajem zdravlje."
    27Zatim stignu u Elim, gdje je bilo dvanaest izvora i sedamdeset palma. Tu se, uz vodu, utabore.
Mana i prepelice
Izl 16.
Potom krenu iz Elima, i sva izraelska zajednica dođe u pustinju Sin, koja je između Elima i Sinaja, petnaestoga dana drugoga mjeseca nakon odlaska iz zemlje egipatske. 2U pustinji sva izraelska zajednica počne mrmljati protiv Mojsija i Arona. 3"Oh, da smo pomrli od ruke Jahvine u zemlji egipatskoj kad smo sjedili kod lonaca s mesom i jeli kruha do mile volje!" - rekoše im. "Izveli ste nas u ovu pustinju da sve ovo mnoštvo gladom pomorite!" 4Tada reče Jahve Mojsiju: "Učinit ću da vam daždi kruh s neba. Neka narod ide i skuplja svaki dan koliko mu za dan treba. Tako ću ih kušati i vidjeti hoće li se držati moga zakona ili neće. 5A šestoga dana, kad spreme što su nakupili, bit će dvaput onoliko koliko su skupljali za svaki dan."
    6Onda Mojsije i Aron progovore svim Izraelcima: "Večeras ćete poznati da vas je Jahve izveo iz zemlje egipatske, 7a ujutro ćete vidjeti svojim očima Jahvinu slavu, jer vas je čuo Jahve kako ste protiv njega mrmljali. Što smo mi da protiv nas mrmljate? 8Večeras će vam Jahve dati mesa da jedete", nastavi Mojsije, "a ujutro kruha do mile volje, jer je Jahve čuo vaše mrmljanje protiv njega. Što smo mi? Vi ne mrmljate protiv nas nego protiv Jahve."
    9Poslije toga rekne Mojsije Aronu: "Reci svoj izraelskoj zajednici: 'Skupite se pred Jahvu, jer je čuo vaše mrmljanje!'" 10I dok je Aron svoj izraelskoj zajednici govorio, oni se okrenu prema pustinji, i gle! u oblaku pojavi se Jahvina slava. 11Onda se Jahve oglasi Mojsiju i reče mu: 12"Čuo sam mrmljanje Izraelaca. Ovako im reci: 'Večeras ćete jesti meso, a ujutro ćete se nasititi kruha. Tada ćete poznati da sam ja Jahve, Bog vaš.'" 13I doista! Navečer se pojave prepelice i prekriju tabor. A ujutro obilna rosa sve orosila oko tabora. 14Kad se prevlaka rose digla, površinom pustinje ležao tanak sloj, nešto poput pahuljica, kao da se slana uhvatila po zemlji. 15Kad su Izraelci to vidjeli, pitali su jedan drugoga: "Što je to?" Jer nisu znali što je. Onda im Mojsije reče: "To je kruh koji vam je Jahve pribavio za hranu. 16A ovo je zapovijed koju je Jahve izdao: 'Nakupite koliko kome treba za jelo - jedan gomer po osobi, svatko prema broju članova koji su mu u šatoru.'"
    17Izraelci tako uradiše. Neki nakupe više, neki manje. 18Kad su izmjerili na gomer, pokaza se da nije ništa preteklo onome koji bijaše nakupio mnogo, a niti je nedostajalo onome koji bijaše nakupio manje: svatko je nakupio koliko mu je trebalo za jelo.
    19"Neka nitko ne ostavlja ništa za ujutro!" - rekne im Mojsije. 20Ali oni nisu poslušali Mojsija; neki ostave i za sutra. A to im se ucrva i usmrdje. Mojsije se na njih razljuti. 21Tako su skupljali svako jutro koliko je kome trebalo za jelo. I kad bi sunce ogrijalo, mana bi se rastopila.
    22Onda šestoga dana nakupiše dvostruku količinu hrane - po dva gomera na svakoga. Kad su starješine zajednice došle da izvijeste Mojsija, 23on im reče: "Ovo je zapovijed Jahvina: Sutra je dan potpunog odmora, subota Jahvi posvećena. Ispecite što želite peći; skuhajte što želite kuhati. Sve što vam preteče ostavite za sutra." 24Ostave to oni za sutra, kako je Mojsije naredio, i niti se usmrdjelo niti su se crvi pojavili. 25"Jedite to danas", reče im Mojsije, "jer je ovaj dan subota u čast Jahve; danas nećete naći mane na polju. 26Šest je dana skupljajte, a sedmoga, u subotu, neće je biti." 27Bijaše nekih koji su i sedmoga dana išli da je nakupe, ali ništa ne nađoše. 28Zato Jahve reče Mojsiju: "Dokle ćete odbijati da se pokorite mojim zapovijedima i mojim zakonima? 29Pogledajte! Zato što vam je Jahve dao subotu, daje vam hrane šestoga dana za dva dana. Neka svatko stoji gdje jest; neka nitko u sedmi dan ne izlazi iz svoga stana." 30Tako se sedmoga dana narod odmarao.
    31Dom je Izraelov tu hranu prozvao manom. Bijaše kao zrno korijandra; bijela, a imala je ukus medenog kolačića.
    32Onda rekne Mojsije: "Ovo je zapovijed koju je izdao Jahve: Napunite tim jedan gomer i čuvajte ga za svoje potomke da vide hranu kojom sam vas hranio u pustinji kad sam vas izbavio iz zemlje egipatske." 33I naredi Mojsije Aronu: "Uzmi jednu posudu; stavi u nju cio gomer mane, a onda je položi pred Jahvu da se sačuva za vaše potomke." 34Kako je Jahve naredio Mojsiju, Aron je stavi pred Svjedočanstvo na čuvanje.
    35Izraelci su se hranili manom četrdeset godina, sve dok nisu došli u naseljenu zemlju: jeli su manu do dolaska na granicu zemlje kanaanske. 36Gomer je deseti dio efe.
Voda iz pećine
Izl 17.
Sva izraelska zajednica po Jahvinoj zapovijedi krene dalje iz pustinje Sina. Utabore se kod Refidima. Tu nije bilo vode da narod pije. 2Zato narod zapodjene prepirku s Mojsijem. Vikali su: "Daj nam vode da pijemo!" A Mojsije im odgovori: "Zašto se sa mnom prepirete? Zašto kušate Jahvu?" 3Ali je narod žeđao za vodom, pa je mrmljao na Mojsija i govorio: "Zašto si nas iz Egipta izveo? Zar da nas žeđom pomoriš, nas, našu djecu i našu stoku?"
    4"Što ću s ovim narodom!" - zazivao je Mojsije Jahvu. "Još malo pa će me kamenovati." 5"Istupi pred narod!" - rekne Jahve Mojsiju. "Uzmi sa sobom nekoliko izraelskih starješina; uzmi u ruku štap kojim si udario Rijeku i pođi. 6A ja ću stajati pred tobom ondje, na pećini na Horebu. Udari po pećini: iz nje će poteći voda, pa neka se narod napije." Mojsije učini tako naočigled izraelskih starješina. 7Mjesto prozovu Masa i Meriba, zbog toga što su se Izraelci prepirali i kušali Jahvu govoreći: "Je li Jahve među nama ili nije?"
Pobjeda nad Amalečanima
    8Uto dođu Amalečani i zarate s Izraelcima kod Refidima. 9A Mojsije reče Jošui: "Odaberi momčad pa pođi i zapodjeni borbu s Amalečanima. Ja ću sutra stati na vrh brda, sa štapom Božjim u ruci." 10Jošua učini kako mu je Mojsije rekao te zađe u borbu s Amalečanima, a Mojsije, Aron i Hur uzađoše na vrh brda. 11I dok bi Mojsije držao ruke uzdignute, Izraelci bi nadjačavali; a kad bi ruke spustio, nadjačavali bi Amalečani. 12Ali Mojsiju ruke napokon klonu. Zato uzeše kamen, staviše ga poda nj i on sjede, dok mu Aron i Hur, jedan s jedne, a drugi s druge strane, držahu ruke, tako da mu izdržaše do sunčanog zalaska. 13I Jošua oštricom mača svlada Amaleka i njegov narod. 14Onda Jahve reče Mojsiju: "Zapiši ovo u knjigu na sjećanje i utuvi u uši Jošui da ću ja spomen na Amalečane sasvim izbrisati pod nebom!" 15Podiže zatim Mojsije žrtvenik i nazva ga : Jahve mi je stijeg! 16"Jer", reče, "Jahvin stijeg u ruku! Jahvin je boj protiv Amalečana od naraštaja do naraštaja!"
Jitro i Mojsije
Izl 18.
A Jitro, midjanski svećenik, tast Mojsijev, ču sve što učini Bog Mojsiju i svemu izraelskom narodu i kako Jahve izbavi Izraelce iz Egipta. 2Tada tast Mojsijev Jitro povede Siporu, Mojsijevu ženu - koju Mojsije bijaše otpustio - 3i oba njezina sina. Jednomu je bilo ime Geršon, a to će reći: "Bijah došljak u tuđoj zemlji." 4Drugi se zvao Eliezer, to jest: "Bog oca moga bio mi je u pomoći i spasio me od faraonova mača." 5Tako Mojsijev tast Jitro povede k Mojsiju u pustinju, gdje se Mojsije bio utaborio na Božjem brdu, njegove sinove i njegovu ženu. 6Poruči on Mojsiju: "Ja, tvoj tast Jitro, dolazim k tebi s tvojom ženom i s oba njezina sina." 7Izađe Mojsije u susret svome tastu; duboko mu se nakloni i zagrli ga. Pošto su se upitali za zdravlje, uđu pod šator.
    8Mojsije je onda pripovijedao svome tastu o svemu što je Jahve učinio faraonu i Egipćanima zbog Izraelaca; o svim nezgodama što su ih snašle na putu, ali ih je Jahve od njih izbavio. 9Jitro se radovao svemu dobru koje je Jahve učinio Izraelcima i što ih je oslobodio od egipatskih šaka. 10"Neka je hvaljen Jahve koji vas je izbavio od egipatskih šaka i od šaka faraonovih", reče Jitro. 11"Sada znam da je Jahve veći od svih bogova jer je izbavio narod ispod egipatske vlasti kad su s njim okrutno postupali."
    12Zatim Jitro, Mojsijev tast, prinese Bogu žrtvu paljenicu i prinos. Uto dođe Aron i sve izraelske starješine da s Mojsijevim tastom blaguju gozbu pred Bogom.
Postavljanje sudaca
13Sutradan Mojsije sjede da kroji pravdu narodu. Narod je oko njega stajao od jutra do mraka. 14Vidjevši Mojsijev tast sav trud što ga on za narod čini, rekne mu: "Što to imaš toliko s narodom? I zašto ti sam sjediš, a sav narod stoji oko tebe od jutra do mraka?" 15"Narod dolazi k meni", odgovori Mojsije, "da se s Bogom posavjetuje. 16Kad zađu u prepirku, dođu k meni. Ja onda rasudim između jednoga i drugoga; izložim im Božje zakone i odredbe." 17"Nije dobro kako radiš", odgovori Mojsiju tast. 18"I ti i taj narod s tobom potpuno ćete se iscrpsti. Taj je posao za te pretežak; sam ga ne možeš obavljati. 19Poslušaj me. Svjetovat ću te, i Bog će biti s tobom! Ti zastupaj narod pred Bogom; podastiri Bogu njihove razmirice. 20Poučavaj ih o zakonima i odredbama; svraćaj ih na put kojim moraju ići, upućuj ih na djela koja moraju vršiti. 21Onda proberi između svega puka ljude sposobne, bogobojazne i pouzdane, koji mrze mito, te ih postavi za glavare puku: tisućnike, stotnike, pedesetnike i desetnike. 22Neka sude narodu u svako doba. Sve veće slučajeve neka preda te iznose, a u manjima neka sami rasuđuju. Olakšaj sebi breme: neka ga oni s tobom nose. 23Ako tako uradiš - i Bog ti to odobri - moći ćeš izdržati, a sav ovaj narod odlazit će kući u miru."
    24Mojsije posluša savjet svoga tasta i učini sve kako ga svjetova. 25Probere Mojsije sposobnih ljudi od svih Izraelaca pa ih postavi za glavare narodu: tisućnike, stotnike, pedesetnike i desetnike. 26Oni su sudili narodu u svako doba. Teže slučajeve iznosili bi Mojsiju, a sve manje rješavali sami.
    27Zatim Mojsije otpusti svoga tasta i on ode u svoju zemlju.
III. SAVEZ NA SINAJU
1. SAVEZ I DESET ZAPOVIJEDI
Dolazak do Sinaja
Izl 19.
Tri mjeseca nakon izlaska iz zemlje egipatske, istoga dana, stignu Izraelci u Sinajsku pustinju. 2Idući od Refidima, dođu u Sinajsku pustinju i utabore se u pustinji. Postave Izraelci tabor tu pred brdom, 3a Mojsije se popne k Bogu. Jahve ga zovne s brda pa mu rekne:
Obećanje Boga Saveznika
    "Ovako kaži domu Jakovljevu, proglasi djeci Izraelovoj: 4'Vi ste vidjeli što sam učinio Egipćanima; kako sam vas nosio na orlovskim krilima i k sebi vas doveo. 5Stoga, budete li mi se vjerno pokoravali i držali moj Savez, vi ćete mi biti predraga svojina mimo sve narode - ta moj je sav svijet! - 6vi ćete mi biti kraljevstvo svećenika, narod svet.' Tim riječima oslovi Izraelce."
    7Mojsije se vrati i sazva narodne starješine te im izloži sve što mu je Jahve naredio. 8A sav narod uzvrati jednoglasno: "Vršit ćemo sve što je Jahve naredio." Onda Mojsije prenese odgovor naroda Jahvi.
Priprave za Savez
    9Nato Jahve reče Mojsiju: "Ja ću, evo, doći k tebi u gustom oblaku da narod čuje kad budem s tobom govorio i da ti zauvijek vjeruje."
    Tako je Mojsije prenio Jahvi odgovor naroda.
    10"Pođi k narodu", reče Jahve Mojsiju, "i posvećuj ga danas i sutra. Neka opere svoju odjeću; 11neka bude gotov prekosutra, jer će prekosutra sići Jahve na brdo Sinaj naočigled svega puka. 12Postavi naokolo granicu za narod i izdaj naredbu: 'Pripazite da se na brdo ne penjete; da se ni podnožja ne dotičete! Tko se god brda dotakne, smrt će ga snaći. 13Nikakva ruka neka ga se ne dotakne, nego neka bude kamenjem zasut ili strijelom ustrijeljen: bio čovjek ili živinče, neka na životu ne ostane.' Na otegnuti zvuk trube neka se na brdo penju."
    14Mojsije siđe s brda k narodu i poče posvećivati narod. Oni operu svoju odjeću. 15"Budite gotovi za prekosutra!" - rekne Mojsije narodu. "Ne primičite se ženi!"
Bogojavljenje
    16A prekosutra, u osvit dana, prolomi se grmljavina, munje zasijevaše, a gust se oblak nadvi nad brdo. Gromko zaječa truba, zadrhta sav puk koji bijaše u taboru. 17Mojsije povede puk iz tabora u susret Bogu. Stadoše na podnožju brda. 18Brdo Sinaj zavilo se u dim jer je Jahve u obliku ognja sišao na nj. Dizao se dim kao dim iz peći. Sve se brdo silno treslo. 19Zvuk trube bivao sve jači. Mojsije je govorio, a Bog mu grmljavinom odgovarao. 20Jahve siđe na Sinajsko brdo, na vrhunac, i pozva Jahve Mojsija na vrhunac brda. Mojsije se uspe.
    21Sad Jahve reče Mojsiju: "Siđi i opomeni narod da ne bi provalio prema Jahvi da ga vidi. Mnogo bi ih poginulo. 22I sami svećenici, koji dolaze blizu Jahvi, moraju se očistiti, da ih Jahve ne uništi." 23"Narod se ne može popeti na brdo Sinaj", odgovori Mojsije Jahvi, "jer si nas sam ti opomenuo: 'Postavi granice naokolo brda i proglasi ga svetim.'" 24"Siđi pa se opet popni zajedno s Aronom", odgovori mu Jahve. "Ali neka svećenici i narod ne navaljuju da se popnu prema Jahvi da ne izginu."
    25Mojsije siđe k narodu i sve mu kaza.
Deset zapovijedi
Izl 20.
Onda Bog izgovori sve ove riječi:
    2"Ja sam Jahve, Bog tvoj, koji sam te izveo iz zemlje egipatske, iz kuće ropstva.
    3Nemoj imati drugih bogova uz mene.
    4Ne pravi sebi lika ni obličja bilo čega što je gore na nebu, ili dolje na zemlji, ili u vodama pod zemljom. 5Ne klanjaj im se niti im služi. Jer ja, Jahve, Bog tvoj, Bog sam ljubomoran. Kažnjavam grijeh otaca - onih koji me mrze - na djeci do trećeg i četvrtog koljena, 6a iskazujem milosrđe tisućama koji me ljube i vrše moje zapovijedi.
    7Ne uzimaj uzalud imena Jahve, Boga svoga, jer Jahve ne oprašta onome koji uzalud izgovara ime njegovo.
    8Sjeti se da svetkuješ dan subotni. 9Šest dana radi i obavljaj sav svoj posao. 10A sedmoga je dana subota, počinak posvećen Jahvi, Bogu tvojemu. Tada nikakva posla nemoj raditi: ni ti, ni sin tvoj, ni kći tvoja, ni sluga tvoj, ni sluškinja tvoja, ni živina tvoja, niti došljak koji se nađe unutar tvojih vrata. 11Ta i Jahve je šest dana stvarao nebo, zemlju i more i sve što je u njima, a sedmoga je dana počinuo. Stoga je Jahve blagoslovio i posvetio dan subotni.
    12Poštuj oca svoga i majku svoju da imadneš dug život na zemlji koju ti da Jahve, Bog tvoj.
    13Ne ubij!
    14Ne učini preljuba!
    15Ne ukradi!
    16Ne svjedoči lažno na bližnjega svoga!
    17Ne poželi kuće bližnjega svoga! Ne poželi žene bližnjega svoga; ni sluge njegova, ni sluškinje njegove, ni vola njegova, ni magarca njegova, niti išta što je bližnjega tvoga!"
    18Sav je puk bio svjedok grmljavine i sijevanja, svi čuše zvuk trube i vidješe kako se brdo dimi: gledali su i tresli se i stajali podalje. 19Onda rekoše Mojsiju: "Ti nam govori, a mi ćemo slušati. Neka nam Bog ne govori, da ne pomremo!" 20"Ne bojte se", reče Mojsije narodu. "Bog je došao da vas samo iskuša; da strah pred njim ostane s vama te da ne griješite." 21Narod ostane podalje, a Mojsije pristupi gustom oblaku gdje se Bog nalazio.
2. KNJIGA SAVEZA
Žrtvenik
    22"Ovako reci Izraelcima", progovori Jahve Mojsiju. "Sami ste vidjeli da sam s vama govorio s neba. 23Ne pravite uza me kumira od srebra niti sebi pravite kumira od zlata. 24Načini mi žrtvenik od zemlje i na njemu mi prinosi svoje žrtve paljenice i žrtve pričesnice, svoju sitnu i svoju krupnu stoku. Na svakome mjestu koje odredim da se moje ime spominje ja ću doći k tebi da te blagoslovim. 25Ako mi budeš gradio kameni žrtvenik, nemoj ga graditi od klesanoga kamena, jer čim na nj spustiš svoje dlijeto, oskvrnit ćeš ga. 26Ne uzlazi na moj žrtvenik po stepenicama, da se ne pokaže na njemu golotinja tvoja."
Zakon o robovima
Izl 21.
"Ovo su propisi koje treba da im izložiš: 2Kad za roba kupiš jednoga Hebreja, neka služi šest godina. Sedme godine neka ode, bez otkupnine, slobodan. 3Ako dođe sam, neka sam i ode; ako li je oženjen, neka s njim ide i njegova žena. 4Ako mu gospodar nabavi ženu, pa mu ona rodi bilo sinova bilo kćeri, i žena i njezina djeca neka pripadnu njezinu gospodaru, a on neka ide sam. 5Ali ako rob otvoreno izjavi: 'Volim svoga gospodara, svoju ženu i svoju djecu, neću da budem slobodan', 6neka ga onda njegov gospodar dovede k Bogu. Kad ga dovede k vratima ili dovratku, neka mu gospodar šilom probuši uho i neka mu trajno ostane u službi. 7Kad čovjek proda svoju kćer za ropkinju, neka se ona ne oslobađa kao i muški robovi. 8Ako se ne svidi svome gospodaru, koji ju je sebi bio odredio, neka joj dopusti da se otkupi. Nema prava prodati je strancima kad joj nije bio vjeran. 9A ako je odredi svome sinu, neka s njome postupa kao i sa kćeri. 10Ako se oženi drugom, ne smije prvoj uskraćivati hrane, odjeće ili njezinih bračnih prava. 11Ne bude li joj činio ovo troje, neka je slobodna da ode bez otkupnine."
Ubojstvo
    12"Tko god udari čovjeka pa ga usmrti, neka se smrću kazni. 13Ali ako to ne učini hotimično, nego Bog pripusti da padne u njegovu šaku, odredit ću ti mjesto kamo može pobjeći. 14Tko hotimično navali na svoga bližnjega te ga podmuklo ubije, odvuci ga i s moga žrtvenika da se pogubi. 15Tko udari svoga oca ili svoju majku, neka se kazni smrću. 16Tko otme čovjeka - bilo da ga proda, bilo da ga u svojoj vlasti zadrži - neka se kazni smrću. 17Tko prokune svoga oca ili svoju majku, neka se kazni smrću."
Tučnjava
    18"Ako se ljudi posvade, pa jedan od njih udari drugoga kamenom ili šakom, ali ovaj ne pogine nego padne u postelju, 19ali poslije ustane i mogne izlaziti, makar i sa štapom, onda onome koji ga je udario neka je oprošteno, samo neka mu plati njegov gubitak vremena i pribavi mu posvemašnje izlječenje.
    20Ako tko udari batinom svoga roba ili svoju ropkinju te umru pod njegovom šakom, mora snositi osvetu. 21Ali ako rob preživi dan-dva, neka se osveta ne provodi, jer je rob njegovo vlasništvo.
    22Ako se ljudi pobiju i udare trudnu ženu te ona pobaci, ali druge štete ne bude, onda onaj koji ju je udario neka plati odštetu koju zatraži njezin muž. On neka plati kako suci odrede. 23Bude li drugog zla, neka je kazna: život za život, 24oko za oko, zub za zub, ruka za ruku, noga za nogu, 25opeklina za opeklinu, rana za ranu, modrica za modricu.
    26Udari li tko svoga roba ili svoju ropkinju u oko i upropasti ga, neka ga oslobodi zbog oka. 27Ako izbije zub svome robu - ili svojoj ropkinji - neka ga oslobodi zbog zuba."
Odšteta
    28"Kad goveče ubode čovjeka ili ženu pa ih usmrti, neka se kamenjem kamenuje. Njegovo se meso tada ne smije pojesti, a vlasniku njegovu neka je oprošteno. 29Ali ako je to goveče i prije bolo, a njegov vlasnik, iako opominjan, nije ga čuvao, pa ono usmrti čovjeka ili ženu, neka se to goveče kamenuje; a i njegov se vlasnik ima pogubiti. 30Ako se vlasniku označi otkupna cijena da svoj život iskupi, neka plati koliko mu se odredi. 31Ubode li goveče dječaka ili djevojčicu, neka se prema njemu postupi isto prema ovome pravilu. 32Ako ubode roba ili ropkinju, neka vlasnik isplati njihovu gospodaru trideset srebrnih šekela, a goveče neka se kamenuje.
    33Kad tko ostavi bunar otvoren, ili tko iskopa bunar a ne pokrije ga, pa u nj upadne goveče ili magare, vlasnik bunara ima dati naknadu: 34neka isplati vlasniku u novcu, a uginula životinja neka njemu pripadne. 35Kad nečije goveče ubode goveče drugome te ono ugine, onda neka prodaju živo goveče, a dobiveni novac neka podijele; i uginulo goveče neka među sebe podijele. 36Ali ako se zna da je to goveče i prije bolo, a njegov ga gospodar nije čuvao, onda mora nadoknaditi goveče za goveče, dok će uginulo živinče biti njegovo."
Krađa
    37"Tko ukrade goveče ili marvinče od sitne stoke, pa bilo da ga zakolje, bilo da ga proda, onda za jedno goveče neka se vrati petero goveda, a za malo marvinče četvero marvinčadi.
Izl 22.
Ako se lopov zateče gdje probija zid, pa mu se zada smrtan udarac, njegovu krv ne treba osvećivati. 2No ako je već izišlo sunce, njegovu krv treba osvetiti. Lopov mora štetu nadoknaditi. Ako nema ništa, njega za njegovu krađu treba prodati. 3Nađe li se ukradeno živinče živo u njegovu vlasništvu - goveče, magare ili koja glava sitne stoke - treba da ga plati dvostruko."
Propisi o odšteti
    4"Tko opustoši njivu ili vinograd pustivši svoju stoku da obrsti tuđe, neka nadoknadi onim što najbolje nađe na svojoj njivi i u svome vinogradu.
    5Tko zapali vatru pa ona zahvati drač te izgori žito u snopu, u klasu ili na njivi, onaj tko je vatru zapalio mora štetu nadoknaditi.
    6Kad tko položi kod znanca novac ili stvari na čuvanje, pa budu pokradene iz njegove kuće, ako se lopov pronađe, mora dvostruko platiti. 7Ako se lopov ne pronađe, vlasnik kuće neka se primakne k Bogu, da se dokaže kako on nije spustio svoje ruke na dobra svoga bližnjega.
    8Za svaki prekršaj pronevjere - radilo se o govečetu, magaretu, sitnoj stoci, odjeći ili bilo kojoj izgubljenoj stvari za koju se ustvrdi: to je ono! - treba spor iznijeti pred Boga. Onaj koga Bog proglasi krivim neka plati dvostruko drugome.
    9Kad tko povjeri svome susjedu magare, goveče, glavu sitne stoke ili bilo kakvo živinče, pa ono ugine, osakati se ili ga tko odvede a da ne bude svjedoka, 10zakletva pred Jahvom neka odluči među obojicom je li čuvar posegao za dobrom svoga bližnjega ili nije. Neka je vlasniku to dovoljno, a čuvar nije dužan da nadoknađuje. 11Nađe li se da je on ukrao, mora štetu nadoknaditi. 12Ako ga zvijer razdere, neka ga donese za dokaz, tako da za razderano ne daje odštete. 13Kad tko posudi živinu na izor od svoga susjeda, pa se ona osakati ili ugine dok joj vlasnik nije bio s njom, neka plati odštetu. 14Je li vlasnik bio s njom, odštete mu ne daje; ali ako je bila unajmljena na izor, neka dođe po svoju nadnicu."
Ćudoredni zakoni
    15"Ako tko zavede djevojku koja nije zaručena i s njom legne, neka za nju dadne ženidbenu procjenu i uzme je za ženu. 16Ako njezin otac odbije da mu je dadne, zavodnik mora odmjeriti srebra u vrijednosti ženidbene procjene za djevojku.
    17Ne dopuštaj da vračarica živi!
    18Tko bi god sa živinom legao, treba ga kazniti smrću.
    19Tko bi prinosio žrtve kojemu kumiru - osim Jahvi jedinom - neka bude izručen prokletstvu, potpuno uništen.
    20Ne tlači pridošlicu niti mu nanosi nepravde, jer ste i sami bili pridošlice u zemlji egipatskoj. 21Ne cvilite udovice i siročeta! 22Ako ih ucviliš i oni zavape k meni, sigurno ću njihove vapaje uslišati. 23Moj će se gnjev raspaliti i mačem ću vas pogubiti. Tako će vam žene ostati udovice a djeca siročad.
    24Ako uzajmiš novca kome od moga naroda, siromahu koji je kod tebe, ne postupaj prema njemu kao lihvar! Ne nameći mu kamata!
    25Uzmeš li svome susjedu ogrtač u zalog, moraš mu ga vratiti prije zalaza sunca. 26Ta to mu je jedini pokrivač kojim omata svoje tijelo i u kojem može leći. Ako k meni zavapi, uslišat ću ga jer sam ja milostiv!
    27Ne huli Boga i ne psuj glavara svoga naroda.
    28Ne oklijevaj s prinosima od svoga obilja s gumna i od svoga mladog vina! Meni daj prvorođenca od svojih sinova. 29Isto učini sa svojim govedima i sitnom stokom: sedam dana neka ostane sa svojom majkom, a osmoga dana da si ga meni dao!
    30Budite narod meni posvećen! Zato nemojte jesti mesa od životinje koju je rastrgala zvjerad nego je bacite paščadi!"
Pravednost prema bližnjemu i prema neprijatelju
Izl 23.
"Nemojte davati lažne izjave! Ne pomaži zlikovcu svjedočeći krivo! 2Ne povodi se za mnoštvom da činiš zlo; niti svjedoči u parnici stajući na stranu većine protiv pravde. 3Ne smiješ biti pristran prema siromahu u njegovoj parnici.
    4Kad nabasaš na zalutalo goveče ili magare svoga neprijatelja, moraš mu ga natrag dovesti. 5Ako opaziš magarca onoga koji te mrzi kako je pao pod svojim tovarom, nemoj ga ostaviti: zajedno s njegovim gospodarom moraš mu pomoći da se digne.
    6Ne krnji prava svome siromahu u njegovoj parnici. 7Stoj daleko od lažne optužbe; ne ubijaj nedužna i pravedna, jer ja zlikovcu ne praštam. 8Ne primaj mita, jer mito zasljepljuje i one koji najjasnije gledaju i upropašćuje pravo pravednika.
    9Ne ugnjetavaj pridošlicu! Ta znate kako je pridošlici; i sami ste bili pridošlice u zemlji egipatskoj."
Subotna godina i subota
    10"Šest godina zasijavaj svoju zemlju i njezine plodove pobiri, 11a sedme je godine pusti da počiva neobrađena. Neka se s nje hrani sirotinja tvoga naroda, a što njoj ostane, neka pojede poljska živina. Radi tako i sa svojim vinogradom i svojim maslinikom.
    12Šest dana obavljaj svoj posao, ali sedmoga dana od posala odustani, da ti otpočine vo i magarac i da odahne sin tvoje sluškinje i pridošlica.
    13Pripazite na sve što sam vam rekao. Ne spominjite imena drugih bogova. Neka se to i ne čuje iz tvojih usta."
Blagdani
    14"Triput na godinu održavaj u moju čast svetkovinu. 15Slavi Blagdan beskvasnoga kruha. U određeno vrijeme u mjesecu Abibu - jer si u njemu iz Egipta izišao - sedam dana jedi beskvasan kruh, kako sam ti naredio. Neka nitko ne stupa preda me praznih ruku! 16Onda slavi Blagdan žetve - prvina što ih donose polja koja zasijavaš. Zatim Blagdan berbe na koncu godine, kad s polja pokupiš plodove svoga truda. 17Triput na godinu neka svi tvoji muški stupe pred Gospodara Jahvu.
    18Krv žrtve koju u moju čast žrtvuješ nemoj prinositi s ukvasanim kruhom; salo od žrtve prinesene na moju svetkovinu ne ostavljaj za sutradan.
    19Donosi u kuću Jahve, svoga Boga, najbolje prvine sa svoje zemlje.
    Ne kuhaj kozleta u mlijeku njegove majke."
Upute za ulazak u zemlju kanaansku
    20"Šaljem, evo, svog anđela pred tobom da te čuva na putu i dovede te u mjesto koje sam priredio. 21Poštuj ga i slušaj! Ne buni se protiv njega, jer vam neće opraštati prekršaje: ta moje je ime u njemu. 22Ako mu se budeš vjerno pokoravao i budeš vršio sve što sam naredio, ja ću biti neprijatelj tvojim neprijateljima i protivnik tvojim protivnicima. 23Anđeo će moj ići pred tobom i dovesti te do Amorejaca, Hetita, Perižana, Kanaanaca, Hivijaca i Jebusejaca da ih uništim. 24Nemoj se klanjati njihovim kumirima niti im iskazuj štovanje; ne postupaj kako oni rade nego njihove kumire poruši i stupove im porazbijaj. 25Iskazujte štovanje Jahvi, Bogu svome, pa ću blagoslivati tvoj kruh i tvoju vodu i uklanjati od tebe bolest. 26U tvojoj zemlji neće biti pometkinje; ja ću učiniti punim broj tvojih dana.
    27Pred tobom ću odaslati stravu svoju; u metež ću baciti sav svijet među koji dospiješ i učinit ću da svi tvoji neprijatelji bježe pred tobom. 28Stršljene ću pred tobom odašiljati da ispred tebe tjeraju u bijeg Hivijce, Kanaance i Hetite. 29Neću ih otjerati ispred tebe u jednoj godini, da zemlja ne opusti i divlje se životinje ne razmnože na tvoju štetu. 30Tjerat ću ih ispred tebe malo-pomalo dok ti potomstvo ne odraste, tako da zemlju zaposjedneš. 31Postavit ću ti granicu: od Crvenoga do Filistejskoga mora, od pustinje pa do Rijeke. Predat ću, naime, stanovništvo zemlje u tvoje šake, a ti ga ispred sebe tjeraj. 32Ne pravi savez ni s njima ni s njihovim kumirima. 33Neka ne ostanu u tvojoj zemlji da te ne navode na grijeh protiv mene. Ako bi štovao njihove kumire, to bi ti bila stupica."
3. SKLAPANJE SAVEZA
Izl 24.
Potom reče Mojsiju: "Uzađi k Jahvi - ti, Aron, Nadab i Abihu i sedamdeset izraelskih starješina. Poklonite se izdaljega! 2Neka se sam Mojsije primakne k Jahvi! Oni neka se ne primiču, a puk neka se s njim ne penje."
    3Dođe Mojsije i kaza narodu sve riječi Jahvine i sve odredbe. A sav puk odgovori u jedan glas: "Sve riječi što ih Jahve reče, vršit ćemo." 4Tada Mojsije popiše sve riječi Jahvine. A ujutro podrani te podigne žrtvenik na podnožju brda i dvanaest stupova za dvanaest plemena Izraelovih. 5Zatim naloži mladim Izraelcima da prinesu žrtve paljenice i da žrtvuju Jahvi junce kao žrtve pričesnice. 6Mojsije uhvati krv; polovinu krvi ulije u posude, a polovinu izlije po žrtveniku. 7Prihvati zatim Knjigu Saveza pa je narodu glasno pročita, a narod uzvrati: "Sve što je Jahve rekao, izvršit ćemo i poslušat ćemo." 8Mojsije potom uzme krvi te poškropi narod govoreći: "Ovo je krv Saveza koji je Jahve s vama uspostavio na temelju svih ovih riječi."
    9Onda se uspne Mojsije s Aronom, Nadabom i Abihuom i sa sedamdeset starješina Izraelovih. 10Oni vidješe Boga Izraelova: podnožje njegovim nogama kao da je bilo od dragoga kamena safira, sjajem nalik na samo nebo. 11Ni ruke svoje nije pružio na izabranike Izraelaca: slobodno su Boga motrili i jeli i pili.
    12Onda Jahve reče Mojsiju: "Popni se k meni na brdo i pričekaj ondje. Dat ću ti kamene ploče sa zakonom i zapovijedima koje sam za njihovu pouku napisao." 13Ustane Mojsije i njegov pomoćnik Jošua te se Mojsije popne na brdo Božje. 14A starješinama reče: "Čekajte nas ovdje dok se ne vratimo. Eto je s vama Aron i Hur. Tko imadne kakvu razmiricu, neka se obrati na njih."
    15Zatim Mojsije uzađe na brdo, a onda oblak prekri brdo. 16Slava se Jahvina nastani na Sinajskom brdu i oblak ga obavijaše šest dana. Sedmoga dana zovne Jahve Mojsija isred oblaka. 17Slava Jahvina na vrhuncu brda bijaše očima Izraelaca kao vatra koja sažiže. Mojsije zađe u oblak i uspne se na brdo. 18Četrdeset dana i četrdeset noći boravio je Mojsije na brdu.
4. UPUTE O SVETIŠTU I BOGOSLUŽJU
Doprinosi za Svetište
Izl 25.
Jahve reče Mojsiju: 2"Reci Izraelcima da me darivaju, a vi primajte darove u moju čast od svakoga koji daje od srca. 3A primajte ove darove: zlato, srebro i tuč; 4ljubičasto, crveno i tamnocrveno predivo i prepredeni lan; 5učinjene ovnujske kože, pa fine kože; bagremovo drvo; 6ulje za svjetlo; mirodije za ulje pomazanja i miomirisno kađenje; 7oniks i drugo drago kamenje koje će se umetnuti u oplećak i naprsnik. 8Neka mi sagrade Svetište da mogu boraviti među njima. 9Pri gradnji Prebivališta i svega u njemu postupi točno prema uzorku koji ti pokažem."
Šator i njegov namještaj: Kovčeg
    10"Od bagremova drva neka naprave Kovčeg: dva i po lakta dug, lakat i po širok i lakat i po visok. 11Okuj ga čistim zlatom, okuj ga izvana i iznutra; a oko njega stavi naokolo završni pojas od zlata. 12Salij za nj četiri zlatna koluta; prikuj ih za četiri njegove noge; dva koluta s jedne strane, a dva s druge. 13Od bagremova drva napravi i motke te ih u zlato okuj. 14Onda provuci motke kroz kolutove sa strana Kovčega da se na njima Kovčeg nosi. 15Neka motke ostanu u kolutima Kovčega; neka se iz njih ne izvlače. 16Svjedočanstvo koje ću ti predati - u Kovčeg položi."
Pomirilište
    17"Pomirilište napravi također od čistoga zlata. Neka bude dugo dva i pol lakta, a široko lakat i pol. 18Skuj i dva kerubina od zlata za oba kraja Pomirilišta. 19Napravi jednoga kerubina za jedan kraj, a drugoga kerubina za drugi kraj. Pričvrsti ih na oba kraja Pomirilišta da s njim sačinjavaju jedan komad. 20Kerubini neka dignu svoja krila uvis tako da svojim krilima zaklanjaju Pomirilište. Neka budu licem okrenuti jedan prema drugome, ali tako da lica kerubina gledaju u Pomirilište. 21Stavi na Kovčeg Pomirilište, a u Kovčeg položi ploče Svjedočanstva što ću ti ih dati. 22Tu ću se ja s tobom sastajati i ozgo ću ti, iznad Pomirilišta - između ona dva kerubina što su na Kovčegu ploča Svjedočanstva - saopćavati sve zapovijedi namijenjene Izraelcima."
Stol za prinesene kruhove
    23"Napravi od bagremova drva stol dva lakta dug, lakat širok, a lakat i pol visok. 24U čisto ga zlato obloži i načini mu naokolo završni pojas od zlata. 25Naokolo mu načini obrub, podlanicu širok, a onda po obrubu stavi završni pojas od zlata. 26Nadalje, uspravi mu četiri koluta od zlata pa mu ih pričvrsti na njegova četiri nožna ugla. 27Neka su kolutovi tik pod obrubom da služe kao kvake motkama za nošenje stola. 28Motke napravi od bagremova drva i u zlato ih okuj. O njima će se stol nositi. 29Za nj onda napravi: zdjele, varjače, vrčeve i pehare za izlijevanje prinosa. Načini ih od čistoga zlata. 30Na stol svagda stavljaj pred moje lice prineseni kruh."
Svijećnjak
    31"Načini svijećnjak od čistoga zlata. Svijećnjak neka bude skovan. Njegovo podnožje, njegov stalak, njegove čaše, čaške i latice - sve neka bude od jednoga komada. 32Šest krakova neka mu izbija sa strana: tri kraka s jedne strane stalka, a tri kraka s druge strane stalka. 33Na jednome kraku neka budu tri čaše u obliku bademova cvijeta, svaka s čaškom i laticama. Tako za svih šest krakova što budu izbijali iz stalka svijećnjaka. 34Na samome svijećnjaku neka budu četiri čaše u obliku bademova cvijeta, svaka s čaškom i laticama. 35Čaška ispod dva kraka, sačinjavajući jedan komad s njime; onda čaška ispod druga dva kraka, od jednoga komada s njime, pa čaška ispod dva posljednja kraka, od jednoga komada s njime. Tako za svih šest krakova što iz stalka budu izbijali. 36Njihove čaške i njihovi krakovi sačinjavat će jedan komad s njim - sve skovano u jednome komadu od čistoga zlata. 37Napravi i sedam svjetiljaka za njih. Svjetiljke neka tako budu postavljene da osvjetljuju prostor sprijeda. 38Usekači i pepeljare za njih neka su od čistoga zlata. 39Upotrijebi talenat čistoga zlata za svijećnjak i sav njegov pribor. 40Pazi! Načini ih prema uzorku koji ti je na brdu pokazan."
Šator - Prebivalište
Izl 26.
"Prebivalište načini od deset zavjesa: od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. Na njima neka budu vezeni likovi kerubina - djelo umjetnika. 2Dužina svake zavjese neka je dvadeset i osam lakata, neka joj je širina četiri lakta. Sve zavjese neka su iste mjere. 3Pet zavjesa neka su sastavljene jedna s drugom, a drugih pet zavjesa opet jedna s drugom. 4Napravi petlje od ljubičaste vune pri rubu krajnje zavjese u sastavljenom komadu. 5Napravi pedeset petlji na rubu jednoga sastavljenog komada od zavjesa, a pedeset pri rubu drugoga. Neka su petlje načinjene jedna spram druge. 6Onda napravi pedeset kopča od zlata. Zavjese zatim kopčama sastavi jednu s drugom. Tako će Prebivalište biti jedna cjelina.
    7Načini zatim zavjese od kostrijeti za Šator povrh Prebivališta. Načini ih jedanaest. 8Neka duljina svake zavjese bude trideset lakata, a širina svake zavjese četiri lakta. Tih jedanaest zavjesa neka bude iste mjere. 9Sastavi pet zavjesa napose, a onda opet drugih šest zavjesa napose. Šestu zavjesu podvostruči na pročelju Šatora. 10Ušij pedeset petlji na rubu jednoga sastavljenog komada od zavjesa, a pedeset na rubu drugoga. 11Izradi pedeset kopča od tuča, zapni kopče za petlje da sastaviš Šator u cjelinu.
    12A kako će zavjese od Šatora pretjecati, neka se polovina zavjesa što preostane spušta na zadnjem dijelu Prebivališta. 13Od onoga što preteče na dužini šatorskih zavjesa neka po jedan lakat visi na obje strane svetoga Šatora da ga zaklanja.
    14Napokon napravi Šatoru pokrov od učinjenih i u crveno obojenih ovnujskih koža, a povrh njega pokrov od finih koža.
    15Trenice što će nauzgor stajati za Prebivalište napravi od bagremova drva. 16Svaka trenica neka bude deset lakata duga, a lakat i pol široka. 17Svaka trenica neka ima dva klina da je uspravno drže. Tako napravi na svakoj trenici za Prebivalište. 18Trenice za Prebivalište postavi: dvadeset trenica s juga, prema podnevu; 19onda pod dvadeset trenica napravi četrdeset podnožja od srebra, dva podnožja pod prvu trenicu za njezina dva klina, i tako redom, dva podnožja za dva klina svake slijedeće trenice. 20Za drugu stranu Prebivališta, sa sjevera: dvadeset trenica 21i četrdeset srebrnih podnožja, dva podnožja za dva klina prve trenice, i tako redom, dva podnožja za svaku trenicu. 22Na stražnjoj strani Prebivališta, sa zapada, postavi šest trenica. 23Napravi i dvije trenice za stražnje uglove Prebivališta. 24Neka budu rastavljene pri dnu, ali na vrhu kod prvoga koluta neka budu sastavljene. Neka tako obadvije prave dva ugla. 25Neka dakle bude osam trenica s njihovim srebrnim podnožjima: šesnaest podnožja, dva podnožja pod prvom trenicom, a dva opet podnožja pod svakom slijedećom trenicom.
    26Nadalje napravi priječnice od bagremova drva: pet njih za trenice s jedne strane Prebivališta, 27a pet priječnica s druge strane Prebivališta; onda pet priječnica za trenice Prebivališta straga prema zapadu. 28Srednja priječnica neka ide sredinom trenica s jednoga kraja na drugi. 29Trenice obloži zlatom, a i kolutove za njih, kroz koje će se priječnice provlačiti, načini od zlata. Priječnice onda obloži zlatom. 30Tako, dakle, podigni Prebivalište prema nacrtu koji ti je pokazan na brdu."
Zastor
    31"Napravi zavjesu od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. Neka su na njoj izvezeni kerubini. 32Objesi je na četiri stupa od bagremova drva, zlatom obložena, s kopčama od zlata, a na četiri podnožja od srebra. 33Objesi zavjesu za kvake. Onda unesi Kovčeg svjedočanstva tu za zavjesu. Neka ti tako zavjesa odjeljuje Svetište od Svetišta nad svetištima. 34Stavi Pomirilište na Kovčeg svjedočanstva u Svetinji nad svetinjama. 35Postavi zatim stol van pred zavjesu, a svijećnjak na južnu stranu Prebivališta, prema stolu. Stol stavi na sjevernu stranu. 36A na ulazu u Šator napravi zastorak od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana - vezom izvezen. 37Za zastorak isteši pet stupčića od bagrenova drva pa ih obloži zlatom. Kopče za njih neka budu od zlata. Salij za njih pet podnožja od tuča."
Žrtvenik za paljenice
Izl 27.
"Načini žrtvenik od bagremova drva, pet lakata dug, pet lakata širok - prava četvorina - i tri lakta visok. 2Na njegova četiri ugla načini rogove. Neka mu rogovi budu u jednome komadu s njim. I tučem ga okuj. 3Dalje, načini za žrtvenik posude za zgrtanje otpadaka: strugače, kotliće, viljuške i kadionike. Sve potrepštine za žrtvenik načini od tuča. 4Onda načini za nj rešetku od tuča, u obliku mrežice, 5a na četiri ugla mrežicu ispod izbočine žrtvenika, tako da zahvati do sredine žrtvenika. 6Napravi zatim motke za žrtvenik, motke od bagremova drva, pa ih tučem okuj. 7Neka se motke provuku kroz kolutove, tako da dođu na obje strane žrtvenika kad se nosi. 8Načini ga šuplja, od dasaka: kako ti je pokazano na brdu, onako neka je i napravljen."
Dvorište
    9"Napravi i dvorište Prebivališta. Na južnoj strani napravi zavjese od prepredenog lana, sto lakata u dužinu s te strane. 10Njihovih dvadeset stupova neka stoji na dvadeset podnožja od tuča i neka imaju kopče i šipke od srebra. 11Isto tako za sjevernu stranu načini plahte sto lakata duge. Njihovih dvadeset stupova i dvadeset podnožja od tuča, ali kopče i šipke neka su od srebra. 12Širini dvorišta sa zapadne strane trebat će zavjese pedeset lakata duge, sa deset stupova i deset podnožja. 13Širina dvorišta prema istočnoj strani neka bude pedeset lakata. 14Nadalje, zavjese s jedne strane vrata neka su petnaest lakata duge, sa svoja tri stupa i njihova tri podnožja. 15A s druge strane neka su zavjese opet petnaest lakata, sa svoja tri stupa i njihova tri podnožja. 16Za dvorišni ulaz: vezen zastor od dvadeset lakata, od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana; i sa svoja četiri stupa i njihova četiri podnožja. 17Svi stupovi naokolo dvorišta neka su povezani srebrnim šipkama. Neka su im kopče od srebra, a podnožja od tuča. 18Neka je dvorište u duljinu sto lakata, u širinu pedeset, a u visinu pet lakata. Neka su mu plahte od prepredenog lana, podnožja od tuča. 19Sve potrepštine u Prebivalištu za opću upotrebu i svi njegovi kočići, a tako i kočići u dvorištu, neka su od tuča."
Ulje za svijeće
    20"Nadalje, naredi Izraelcima da ti za svjetlo donose čistoga ulja od istupanih maslina, tako da svjetlo neprestano gori. 21Aron i njegovi sinovi neka ga postavljaju u Šator sastanka izvan zavjese što zaklanja Svjedočanstvo da gori pred Jahvom od večeri do jutra. Neka je to neopoziva naredba za izraelske naraštaje."
Svećeničko ruho
Izl 28.
"A onda dovedi k sebi između Izraelaca svoga brata Arona zajedno s njegovim sinovima: Nadabom, Abihuom, Eleazarom i Itamarom da mi služe kao svećenici. 2Napravi svome bratu Aronu sveto ruho na čast i ukras. 3Obrati se svim vještacima koje sam obdario mudrošću neka naprave haljine Aronu da bi se posvetio i vršio svećeničku službu u moju čast. 4Neka ovu odjeću naprave: naprsnik, oplećak, ogrtač, košulju resama obrubljenu, mitru i pas; neka naprave svetu odjeću za tvoga brata Arona i njegove sinove da mi služe kao svećenici. 5Stoga neka oni primaju zlato, ljubičasto, crveno i tamnocrveno predivo i prepredeni lan."
Oplećak - "efod"
    6"Oplećak neka naprave od zlata, od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i od prepredenog lana - vješto izrađen. 7Neka na njemu budu dvije poramenice, pričvršćene za njegove krajeve. 8Tkanica što bude na njemu neka je napravljena kao i on: od zlata, od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i od prepredenog lana, a neka s njim sačinjava jedan komad. 9Zatim uzmi dva draga kamena oniksa i u njih ureži imena Izraelovih sinova: 10šest njihovih imena na jednome dragom kamenu, a preostalih šest imena na drugome dragom kamenu, prema njihovu rođenju. 11Kao što rezbar dragulja urezuje pečate na prstene, tako ti ureži imena Izraelovih sinova. Oko njih navezi zlatan obrub, 12pa pričvrsti oba draga kamena za poramenice oplećka da budu spomen-dragulji na Izraelove sinove. Tako neka Aron nosi njihova imena o svoja dva ramena pred Jahvom da ih se sjeća. 13Načini zlatne okvire 14i dva lančića od čistoga zlata. Načini ih kao zasukane uzice i onda zasukane lančiće pričvrsti za okvire."
Naprsnik za presuđivanje
    15"Naprsnik za presuđivanje izradi umjetnički; izvedi to kao i posao na oplećku: od zlata, od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i od prepredenog lana. 16Neka bude četvorinast i dvostruk; jedan pedalj neka mu je duljina, a pedalj širina. 17Na njemu poredaj četiri reda dragulja. U prvome redu neka bude: rubin, topaz i alem; 18u drugome redu: smaragd, safir i ametist; 19u trećem redu: hijacint, ahat i ledac; 20a u četvrtom redu: krizolit, oniks i jaspis. Neka budu ukovani u zlatne okvire. 21Tih dragulja neka bude dvanaest, koliko i imena Izraelovih sinova. Neka budu urezani kao i pečati na prstenju, svaki s imenom jednoga od dvanaest plemena. 22Napravi za naprsnik lančiće od čistoga zlata, zasukane kao uzice. 23Zatim napravi za naprsnik dva kolutića od zlata i pričvrsti ih na dva gornja ugla naprsnika. 24Onda priveži dvije zlatne uzice za ta dva kolutića koja budu pričvršćena za uglove naprsnika. 25Druga dva kraja uzica priveži za dva okvira. Sad ih tako pričvrsti za poramenice oplećka sprijeda. 26Napravi dva kolutića od zlata pa ih pričvrsti za dva donja ugla naprsnika, uz rub iznutra koji je okrenut prema oplećku. 27Napravi još dva kolutića od zlata i pričvrsti ih za donji, prednji kraj poramenice oplećka, uz njegov šav povrh tkanice oplećka. 28Neka se naprsnik sveže za svoje kolutiće s kolutićima oplećka vrpcom od modroga grimiza, tako da naprsnik stoji iznad tkanice i da se ne može odvajati od oplećka. 29Neka tako Aron, kada god ulazi u Svetište, na svome srcu nosi imena sinova Izraelovih na naprsniku za presuđivanje da ih uvijek doziva u sjećanje pred Jahvom. 30U naprsnik za presuđivanje neka se stave i 'Urim' i 'Tumim' da i oni budu na Aronovu srcu kad bude dolazio pred Jahvu. Tako neka Aron uvijek na svom srcu pred Jahvom nosi presudu sinova Izraelovih."
Ogrtač
    31"Ogrtač za oplećak sav napravi od ljubičastog prediva. 32Prorez za glavu na njemu neka bude na sredini. Rub naokolo proreza neka bude opšiven kao ovratnik na oklopu, tako da se ogrtač ne podere. 33Na njegovu rubu sve naokolo načini šipke od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva, a između njih zvonca od zlata naokolo; 34zlatno zvonce pa šipak, zlatno zvonce pa šipak naokolo ogrtača uz rub. 35Neka budu na Aronu dok vrši službu, da se čuje kad ulazi u Svetište pred Jahvu i kad izlazi; tako neće umrijeti."
"Jahvi posvećen"
    36"Napravi potom jednu ploču od čistoga zlata i na njoj ureži, kao što se urezuje na pečatnom prstenu: 'Jahvi posvećen'. 37Za mitru je priveži modrom vrpcom da stoji s pročelja mitre. 38Neka stoji na Aronovu čelu. Tako neka Aron na se preuzme nedostatke koji bi mogli okaljati sve svete prinose što ih Izraelci posvećuju. Neka uvijek stoji na njegovu čelu da za njih stječe blagonaklonost Jahvinu. 39Košulju s resama napravi od lana, od lana napravi i mitru, a pas vezom izvezi.
    40I za Aronove sinove napravi haljine, pasove i turbane, njima na čast i ukras. 41U njih odjeni svoga brata Arona i njegove sinove; onda ih pomaži, ispuni im ruke vlašću i posveti ih da mi služe kao svećenici. 42Napravi za njih gaćice od lana da im pokriju golo tijelo. Neka sežu od bedara do stegna. 43Neka ih nosi Aron i njegovi sinovi kad ulaze u Šator sastanka ili kad se primiču žrtveniku za službu u Svetištu da ne navuku na se krivnju i umru. To neka bude vječna naredba za nj i za njegovo potomstvo poslije njega."
Posvećenje Arona i njegovih sinova
Pripreme
Izl 29.
"Ovo je obred koji ćeš obaviti na njima da ih posvetiš za moje svećenike: Uzmi jednog junca i dva ovna bez mane; 2onda beskvasnoga kruha, beskvasnih kolača zamiješenih u ulju i beskvasnih prevrta uljem namazanih. Napravi ih od bijeloga pšeničnog brašna. 3Naslaži ih u košaricu i u košarici prinesi ih s juncem i oba ovna."
Čišćenje, oblačenje i pomazanje
    4"Dovedi Arona i njegove sinove k ulazu u Šator sastanka i operi ih u vodi. 5Zatim uzmi odijelo i obuci Arona u košulju; stavi na nj ogrtač oplećka, oplećak i naprsnik i opaši ga tkanicom oplećka. 6Ustakni mu mitru na glavu; na mitru stavi sveti vijenac. 7Uzmi zatim ulja za pomazanje; izlij na njegovu glavu i pomaži ga. 8Onda dovedi njegove sinove; obuci ih u košulje; 9opaši ih u pasove i obvij im turbane. Svećeništvo neka im pripada vječnom uredbom. Tako posveti Arona i njegove sinove!"
Žrtva
    10"Dovedi zatim junca pred Šator sastanka, pa neka Aron i njegovi sinovi stave ruke juncu na glavu. 11Onda pred Jahvom, na ulazu u Šator sastanka, junca zakolji. 12Uzmi junčeve krvi i svojim je prstom stavi na rogove žrtvenika. Ostatak krvi izlij podno žrtvenika. 13Uzmi sav loj oko droba, privjesak na jetri i oba bubrega s lojem oko njih, pa spali na žrtveniku. 14Meso od junca, njegovu kožu i njegovu nečist spali na vatri izvan taborišta. To je žrtva okajnica.
    15Poslije toga uzmi jednoga ovna, pa neka Aron i njegovi sinovi stave na njegovu glavu svoje ruke. 16Onda ovna zakolji, uhvati mu krvi i zapljusni njome žrtvenik sa svih strana. 17Isijeci zatim ovna u komade, operi mu drobinu i noge i položi ih na njegove ostale dijelove i glavu. 18I onda cijeloga ovna spali na žrtveniku. Žrtva je to paljenica u čast Jahvi, miris ugodan, žrtva ognjena.
    19Uzmi onda drugoga ovna, pa neka Aron i njegovi sinovi stave svoje ruke ovnu na glavu. 20Sad ovna zakolji; uzmi mu krvi i njome namaži resicu desnoga Aronova uha, resicu desnog uha njegovim sinovima, palac na njihovoj desnoj ruci pa palac na njihovoj desnoj nozi. Ostatkom krvi zapljusni žrtvenik naokolo. 21Uzmi onda krvi što je ostala na žrtveniku i ulja za pomazanje i poškropi Arona i njegovo odijelo, njegove sinove i njihova odijela. Tako će biti posvećen on i njegovo odijelo, njegovi sinovi i odijela njegovih sinova."
Uvođenje svećenika
    22"Poslije toga uzmi s ovna loj, pretili rep, loj oko droba, privjesak s jetre, oba bubrega i loj oko njih; desno pleće - jer je to ovan prinesen za svećeničko posvećenje - 23zatim jedan okrugli kruh, jedan kolač na ulju i jednu prevrtu iz košarice beskvasnoga kruha što je pred Jahvom. 24Sve to stavi na ruke Arona i njegovih sinova i prinesi žrtvu prikaznicu pred Jahvom. 25Uzmi ih onda s njihovih ruku i spali na žrtveniku, povrh žrtve paljenice, da bude Jahvi na ugodan miris. To je paljena žrtva u čast Jahvi.
    26Zatim uzmi grudi ovna prinesena za Aronovo posvećenje i prinesi ih kao žrtvu prikaznicu pred Jahvom. Neka to bude tvoj dio. 27Posveti grudi što su bile prinesene kao žrtva prikaznica i pleće što je bilo prineseno kao žrtva podizanica od ovna prinesena za posvećenje Arona i njegovih sinova. 28Neka to bude pristojba Aronu i njegovim potomcima od Izraelaca za sva vremena. Ta to je ujam koji će Izraelci davati od svojih pričesnica - ujam koji Jahvi pripada.
    29Aronova posvećena odijela neka pripadnu njegovim sinovima poslije njega da u njima budu pomazani i posvećeni. 30Sin koji postane svećenikom mjesto njega, kad uđe u Šator sastanka da vrši službu u Svetištu, neka ih nosi sedam dana."
Sveto blagovanje
    31"Uzmi onda ovna za posvećenje i skuhaj njegovo meso na posvećenome mjestu. 32Aron i njegovi sinovi neka blaguju meso od toga ovna i kruh iz košarice na ulazu u Šator sastanka. 33Neka jedu od onoga što je poslužilo za njihovo očišćenje, da im se ruke ispune vlašću i da budu posvećeni. Nijedan svjetovnjak neka ne jede od toga jer je posvećeno. 34Ako bi ostalo što mesa od svećeničkog posvećenja ili što od onoga kruha do ujutro, spali na vatri. Ne smije se pojesti jer je posvećeno."
Posveta žrtvenika za paljenice
    35"Točno tako učini Aronu i njegovim sinovima kako sam ti naredio. Posvećuj ih sedam dana. 36Svakoga dana prinesi jednoga junca kao žrtvu okajnicu - za pomirenje. I prinesi žrtvu okajnicu za pomirenje oltara, zatim ga pomaži da bude posvećen. 37Sedam dana prinosi žrtvu pomirnicu za žrtvenik i posvećuj ga. Tako će žrtvenik postati presvet, i sve što se žrtvenika dotakne bit će posvećeno."
Svakodnevna žrtva paljenica
    38"A ovo treba da prinosiš na žrtveniku: dva janjca godinu dana stara, svaki dan bez prijekida. 39Jedno janje žrtvuj ujutro, a drugo uvečer. 40Prinesi s prvim janjetom jednu desetinu efe bijeloga brašna zamiješena u četvrtini hina istupanog ulja i žrtvu ljevanicu od četvrtine hina vina. 41Drugo janje prinesi u suton. S njim prinesi žrtvu prinosnicu s njezinom žrtvom ljevanicom kao i izjutra - na ugodan miris, žrtvu u čast Jahvi paljenu. 42Neka to bude trajna žrtva paljenica od koljena do koljena - na ulazu u Šator sastanka, pred Jahvom. Tu ću se ja s tobom sastajati da ti govorim. 43I s Izraelcima ću se tu sastajati, i moja će ih slava posvećivati. 44Ja ću posvetiti Šator sastanka i žrtvenik; posvetit ću Arona i njegove sinove da mi služe kao svećenici. 45Ja ću prebivati među Izraelcima i biti njihov Bog. 46Upoznat će oni tada da sam to ja, Jahve, Bog njihov koji ih je izbavio iz zemlje egipatske da prebivam među njima - ja, Jahve, Bog njihov."
Kadioni žrtvenik
Izl 30.
"Napravi i žrtvenik za paljenje tamjana; napravi ga od bagremova drva. 2Neka bude lakat dug, lakat širok, u pravokut, i dva lakta visok. Neka mu roščići budu od jednoga komada s njim. 3Obloži mu u čisto zlato: njegovu gornju plohu, njegove strane naokolo i njegove roščiće. Načini mu zlatan završni pojas naokolo. 4Načini mu dva zlatna koluta. Pričvrsti mu ih s dviju suprotnih strana ispod završnog pojasa. Kroz njih će se provlačiti motke za nošenje. 5Motke načini od bagremova drva i zlatom ih obloži. 6Postavi žrtvenik pred zavjesu što zastire Kovčeg Svjedočanstva - nasuprot Pomirilištu nad Svjedočanstvom - gdje ću se ja s tobom sastajati. 7Neka na njemu Aron pali miomirisni tamjan svako jutro kad priprema svjetla; 8neka ga Aron opet pali u suton kad svjetla zapaljuje, da to bude svagdašnje kadiono prinošenje pred Jahvom u sve vaše naraštaje. 9Ne prinosi na njemu ni neposvećenoga tamjana, ni paljenice, ni prinosnice, ni ljevanice! 10Jednom u godini neka Aron obavi obred pomirenja na njegovim roščićima. Krvlju žrtve koja se prinosi za grijeh, jednom na godinu, neka obavi obred pomirenja za žrtvenik. Tako činite u sve naraštaje. Jer oltar je presveta svetinja Jahvina."
Porez
    11Nadalje Jahve reče Mojsiju: 12"Kad budeš pravio popis Izraelaca prilikom novačenja, neka svatko da Jahvi otkupninu za se kad se upiše, da ih kakvo zlo ne snađe zbog novačenja. 13Tko god potpada pod novačenje, ovoliko neka dadne: pola šekela - prema hramskom šekelu, gdje je dvadeset gera u šekelu. To pola šekela neka bude kao prinos Jahvi. 14Tko god potpada pod novačenje, od dvadeset godina starosti pa naviše, neka dadne prinos Jahvi. 15Bogataš neka ne plaća više niti siromah manje od pola šekela kad daju prinos Jahvi kao otkup za se. 16Uzimaj otkupni novac od Izraelaca i određuj ga za potrebe Šatora sastanka. Neka to bude Jahvi na spomen da se sjeća Izraelaca i da im bude milostiv."
Umivaonik
    17Reče Jahve Mojsiju: 18"Napravi umivaonik od tuča i podnožje od tuča za umivanje. Postavi ga između Šatora sastanka i žrtvenika. Nalij u nj vode 19pa neka Aron i njegovi sinovi peru svoje ruke i noge vodom iz njega. 20Kad moradnu ulaziti u Šator sastanka, ili kad se moradnu primicati žrtveniku za službu da spaljuju žrtve u čast Jahvi paljene, neka se vodom operu da ne poginu. 21Neka operu ruke svoje i noge svoje da izbjegnu smrti: to je trajna naredba Aronu i njegovim potomcima u sve naraštaje."
Ulje za pomazanje
    22Još reče Jahve Mojsiju: 23"Nabavi najboljih mirodija: pet stotina šekela smirne samotoka, pola te težine - dvjesta pedeset - mirisavog cimeta, dvjesta pedeset mirisave trstike, 24pet stotina - prema hramskom šekelu - lovorike i jedan hin maslinova ulja. 25Od toga napravi posvećeno ulje za pomazanje; da bude smjesa kao da ju je pravio pomastar. Neka to bude posvećeno ulje za pomazanje. 26Time onda pomaži: Šator sastanka i Kovčeg Svjedočanstva; 27stol i sav njegov pribor; svijećnjak i sav njegov pribor; žrtvenik kadioni; 28žrtvenik za žrtve paljenice i sav njegov pribor; umivaonik i njegov stalak: 29posveti ih, i oni će tako postati posvećeni; i što god ih se dotakne, posvećeno će postati. 30Pomaži Arona i njegove sinove i posveti ih meni za svećenike. 31Onda kaži Izraelcima ovako: 'Ovo je moje posvećeno ulje za pomazanje od koljena do koljena. 32Ne smije se polijevati po tijelu običnoga čovjeka; ne smijete praviti drugoga ovakva sastava! To je posvećeno i neka vam bude sveto! 33Tko god takvo napravi, ili tko ga stavi na kojeg svjetovnjaka, neka se odstrani od svog naroda!'"
Miomirisni kad
    34Jahve još reče Mojsiju: "Nabavi mirodija: natafe, šeheleta i helebene. Od ovih mirodija i čistoga tamjana, 35sve u jednakim dijelovima, napravi tamjan za kađenje, smjesu mirodija kakvu pravi pomastar, opranu, čistu, svetu. 36Od toga nešto smrvi u prah i jedan dio stavi pred Svjedočanstvo, u Šator sastanka, gdje ću se ja s tobom sastajati. Držite ovu mirodiju presvetom! 37A miomiris koji napraviš prema ovome sastavu za svoju upotrebu ne smijete praviti. To drži za svetinju Jahvi! 38Tko sebi napravi što takvo da mu miriše, neka se iskorijeni iz svoga naroda."
Graditelji Svetišta
Izl 31.
Jahve reče Mojsiju: 2"Pozvao sam, gledaj, po imenu Besalela, sina Urijeva, od koljena Hurova iz plemena Judina. 3Napunio sam ga duhom Božjim koji mu je dao umješnost, razumijevanje i sposobnost za svakovrsne poslove: 4da zamišlja nacrte za radove od zlata, srebra i tuča; 5za rezanje dragulja, za umetanje; za rezbarije u drvu i poslove svakakve. 6Dodao sam još Oholiaba, sina Ahisamakova iz Danova plemena; vještinom sam obdario sve sposobne ljude da mognu napraviti sve što sam ti naredio: 7Šator sastanka, Kovčeg Svjedočanstva, povrh njega Pomirilište i sav namještaj Šatora; 8stol i sav njegov pribor, čisti svijećnjak sa svim njegovim priborom; 9kadioni žrtvenik, žrtvenik za žrtve paljenice i njegov pribor, onda umivaonik i njegovo podnožje; 10odijela za službu, posvećena odijela za svećenika Arona i odijela za njegove sinove, za njihovu svećeničku službu; 11pa ulje za pomazanje i miomirisni tamjan za Svetište. Sve neka načine kako sam ti naredio."
Propis o suboti
    12Jahve opet reče Mojsiju: 13"Reci Izraelcima: Subote moje morate održavati, jer subota je znak između mene i vas od naraštaja do naraštaja, da budete svjesni da vas ja, Jahve, posvećujem. 14Držite, dakle, subotu, jer je ona za vas sveta. Tko je oskvrne neka se pogubi; tko bude u njoj radio ikakav posao neka se odstrani iz svoga naroda. 15Šest dana neka se vrše poslovi, ali sedmi dan neka bude dan posvemašnjeg odmora, Jahvi posvećen. Tko bi u dan subotni obavljao kakav posao neka se pogubi. 16Stoga neka Izraelci drže subotu - svetkujući je od naraštaja do naraštaja - kao vječni savez. 17Neka je ona znak, zauvijek, između mene i Izraelaca. Ta Jahve je za šest dana sazdao nebo i zemlju, a sedmoga je dana prestao raditi i odahnuo."
Mojsije prima ploče Saveza
    18Kad Jahve svrši svoj razgovor s Mojsijem na Sinajskom brdu, dade mu dvije ploče Svjedočanstva, ploče kamene, ispisane prstom Božjim.
5. OTPAD IZRAELACA I OBNOVA SAVEZA
Zlatno tele
Izl 32.
A narod, videći gdje Mojsije dugo ne silazi s brda, okupi se oko Arona pa mu rekne: "Ustaj! Napravi nam boga, pa neka on pred nama ide! Ne znamo što se dogodi s tim čovjekom Mojsijem koji nas izvede iz zemlje egipatske." 2"Poskidajte zlatne naušnice što vise o ušima vaših žena, vaših sinova i vaših kćeri", odgovori im Aron, "pa ih meni donesite." 3Sav svijet skine zlatne naušnice što ih je o ušima imao i donese Aronu. 4Primivši zlato iz njihovih ruku, rastopi kovinu u kalupu i načini saliveno tele. A oni poviču: "Ovo je tvoj bog, Izraele, koji te izveo iz zemlje egipatske." 5Vidjevši to Aron, sagradi pred njim žrtvenik a onda najavi: "Sutra neka se priredi svečanost u čast Jahvi!"
    6Sutradan rano ustanu i prinesu žrtve paljenice i donesu žrtve pričesnice. Onda svijet posjeda da jede i pije. Poslije toga ustade da se zabavlja.
Prijetnja Jahvina
    7"Požuri se dolje!" - progovori Jahve Mojsiju. "Narod tvoj, koji si izveo iz zemlje egipatske, pošao je naopako. 8Brzo su zašli s puta koji sam im odredio. Napravili su sebi tele od rastopljene kovine, preda nj pali ničice i žrtve mu prinijeli uz poklike: 'Ovo je tvoj bog, Izraele, koji te izveo iz zemlje egipatske!' 9Dobro vidim", reče dalje Jahve Mojsiju, "da je ovaj narod tvrde šije. 10Pusti sada neka se moj gnjev na njih raspali da ih istrijebim. Onda ću od tebe razviti velik narod."
Zagovor Mojsijev
    11Mojsije pak zapomagao pred Jahvom, Bogom svojim, i govorio: "O Jahve! Čemu da gnjevom plamtiš na svoj narod koji si izbavio iz zemlje egipatske silom velikom i rukom jakom! 12Zašto bi Egipćani morali reći: 'U zloj ih je namjeri i odveo, tako da ih smakne u brdinama i izbriše s lica zemlje!' Smiri svoj gnjev i ljutinu; odustani od zla svome narodu! 13Sjeti se Abrahama, Izaka i Izraela, slugu svojih, kojima si se samim sobom zakleo i obećao im: 'Razmnožit ću vaše potomstvo kao zvijezde na nebu i svu zemlju ovu što sam obećao dat ću vašem potomstvu i ona će zavazda biti njihova baština.'" 14I Jahve odustane da na svoj narod svali nesreću kojom mu bijaše zaprijetio.
Savez raskinut - razbijene ploče
    15Mojsije se okrene i siđe s brda. U rukama su mu bile dvije ploče Svjedočanstva, ploče ispisane na objema plohama; ispisane i s jedne i s druge strane. 16Ploče su bile djelo Božje; pismo je bilo pismo Božje u pločama urezano.
    17A Jošua ču viku naroda koji je bučio pa reče Mojsiju: "Bojna vika u taboru!" 18Mojsije mu odgovori:
        "Niti viču pobjednici,
        niti tuže pobijeđeni:
        tu ja samo pjesmu čujem."
    19Čim se približi taboru te opazi tele i kako igraju, razgnjevi se Mojsije. Baci iz ruku ploče i razbije ih na podnožju brda. 20Pograbi tele koje bijahu napravili, spali ga ognjem i u prah satre. Onda prah razbaca po vodi i natjera Izraelce da je piju. 21"Što ti je ovaj puk učinio", reče Mojsije Aronu, "da si tako velik grijeh na nj svalio?" 22"Neka se moj gospodar srdžbom ne raspaljuje", odgovori Aron. "Sam dobro znaš kako je ovaj narod na zlo sklon. 23Rekoše mi: 'Napravi nam boga pa neka pred nama ide! Ne znamo što se dogodi s tim čovjekom Mojsijem koji nas izbavi iz zemlje egipatske.' 24Na to im ja rekoh: 'Tko ima zlata, neka ga skine!' Tako mi ga dadoše, a ja ga bacih u vatru te izađe ovo tele."
Revnost levita
    25Kad je Mojsije vidio kako je narod postao razuzdan - ta Aron ih je pustio da padnu u idolopoklonstvo među svojim neprijateljima - 26stade na taborskim vratima i povika: "Tko je za Jahvu, k meni!" Svi se sinovi Levijevi okupe oko njega. 27On im reče: "Ovako govori Jahve, Bog Izraela: 'Neka svatko pripaše mač o bedro i pođe taborom od vrata do vrata pa neka ubije tko svoga brata, tko svoga prijatelja, tko svoga susjeda.'" 28Sinovi Levijevi izvršiše Mojsijev nalog, i toga dana pade naroda oko tri tisuće ljudi. 29"Danas ste se posvetili Jahvi za službu", reče Mojsije, "tko uz cijenu svoga sina, tko uz cijenu svoga brata, tako da vam danas daje blagoslov."
Mojsije ponovo zagovara
    30Sutradan reče Mojsije narodu: "Težak ste grijeh počinili. Ipak ću se Jahvi popeti. Možda za vaš grijeh oproštenje pribavim." 31Mojsije se vrati Jahvi pa reče: "Jao! Narod onaj težak je grijeh počinio napravivši sebi boga od zlata. 32Ipak im taj grijeh oprosti... Ako nećeš, onda i mene izbriši iz svoje knjige koju si napisao." 33Nato Jahve odgovori Mojsiju: "Onoga koji je protiv mene sagriješio izbrisat ću iz svoje knjige. 34Nego, idi sad! Povedi narod kamo sam ti rekao. Anđeo će moj pred tobom ići. Ali u dan kad ih pohodim, zbog njihova ću ih grijeha kazniti." 35Udari Jahve po narodu pomorom zbog teleta što im ga Aron načini.
Nastavlja se put u obećanu zemlju
Izl 33.
Jahve reče Mojsiju: "Idi! Putuj odavde, ti i narod koji si izveo iz zemlje egipatske, u zemlju za koju sam se zakleo Abrahamu, Izaku i Jakovu da ću je dati njihovim potomcima. 2Pred tobom ću poslati anđela; istjerat ću Kanaance, Amorejce, Hetite, Perižane, Hivijce i Jebusejce. 3Idite u zemlju kojom teče mlijeko i med. Ja s vama neću poći - jer ste narod tvrde šije - da vas putem ne istrijebim." 4Kad narod ču ove oštre riječi, poče tugovati. I nitko više ne stavi na se svoga nakita. 5Jer reče Jahve Mojsiju: "Kaži Izraelcima: 'Vi ste narod tvrde šije. Kad bih ja s vama išao samo čas, uništio bih vas. Stoga skinite svoj nakit, a ja ću vidjeti što ću s vama učiniti.'" 6Tako su od brda Horeba Izraelci bili bez nakita.
Šator sastanka
    7Mojsije uze Šator i razape ga izvan tabora, daleko od tabora. I nazva ga Šator sastanka. Tko bi se god htio obratiti Jahvi, pošao bi k Šatoru sastanka, koji se nalazio izvan tabora. 8Kad bi god Mojsije pošao u Šator, sav bi se narod digao; svatko bi stajao kod ulaza u svoj šator i gledao za Mojsijem dok ne bi ušao u Šator. 9A kad bi Mojsije ušao u Šator, stup bi se oblaka spustio i ostajao na ulazu u Šator dok je Jahve s Mojsijem razgovarao. 10Videći kako stup oblaka stoji na ulazu Šatora, sav bi se narod tada dizao i svatko bi se duboko klanjao na vratima svoga šatora. 11Tako bi Jahve razgovarao s Mojsijem licem u lice, kao što čovjek govori s prijateljem. Mojsije bi se poslije vratio u tabor, ali se njegov pomoćnik Jošua, sin Nunov, mlađarac, iz Šatora ne bi micao.
Jahve - Suputnik Izraelov
    12Mojsije oslovi Jahvu: "Vidi, ti si meni rekao: 'Povedi ovaj narod', ali mi nisi objavio koga ćeš sa mnom poslati. Još si mi rekao: 'Znam te po imenu, i ti uživaš moju blagonaklonost.' 13Stoga, ako uživam tvoju blagonaklonost, objavi mi svoje putove da te shvatim i da dalje uživam tvoju blagonaklonost. Promisli također da je ova svjetina tvoj narod." 14"Ja ću osobno s tobom poći", odgovori Jahve, "i počinak ti priuštiti." 15"Ako ti ne pođeš", nadoda Mojsije, "odavde nas i ne izvodi. 16Ta kako će se znati da uživamo tvoju naklonost, ja i tvoj narod? Po tome što ideš s nama. Time ćemo se samo razlikovati ja i tvoj narod među svim narodima koji su na licu zemlje." 17"I ovo što si zatražio, učinit ću", odgovori Jahve Mojsiju. "Ta ti uživaš moju blagonaklonost jer te po imenu poznajem."
Slava Jahvina
    18"Pokaži mi svoju slavu", zamoli Mojsije. 19"Dopustit ću da ispred tebe prođe sav moj sjaj", odgovori, "i pred tobom ću izustiti svoje ime Jahve. Bit ću milostiv kome hoću da milostiv budem; smilovat ću se komu hoću da se smilujem. 20A ti", doda, "moga lica ne možeš vidjeti, jer ne može čovjek mene vidjeti i na životu ostati. 21Evo mjesta ovdje uza me", nastavi Jahve. "Stani na pećinu! 22Dok moja slava bude prolazila, stavit ću te u pukotinu pećine i svojom te rukom zakloniti dok ne prođem. 23Onda ću ja svoju ruku maknuti, pa ćeš me s leđa vidjeti. Ali se lice moje ne može vidjeti."
Obnova saveza - nove ploče
Izl 34.
Reče Jahve Mojsiju: "Okleši dvije kamene ploče kao i prijašnje pa ću ja na ploče napisati riječi koje su bile na prvim pločama što si ih razbio. 2Budi gotov do jutra. Onda, ujutro, popni se na brdo Sinaj i ondje ćeš, navrh brda, stupiti preda me. 3Nitko drugi neka se s tobom ne penje; neka se nitko nigdje na brdu ne pokaže. Neka ni ovce ni goveda ne pasu podno brda." 4Mojsije okleše dvije kamene ploče kao i prijašnje; rano jutrom ustane i popne se na Sinajsko brdo, uzevši u ruke dvije kamene ploče, kako mu je Jahve naredio.
Bogojavljenje
    5Jahve se spusti u liku oblaka, a on stade preda nj i zazva Ime: "Jahve!" 6Jahve prođe ispred njega te se javi: "Jahve! Jahve! Bog milosrdan i milostiv, spor na srdžbu, bogat ljubavlju i vjernošću, 7iskazuje milost tisućama, podnosi opačinu, grijeh i prijestup, ali krivca nekažnjena ne ostavlja nego kažnjava opačinu otaca na djeci - čak na unučadi do trećega i četvrtog koljena."
    8Mojsije smjesta pade na zemlju i pokloni se. 9Onda reče: "Gospodine moj! Ako sam stekao blagonaklonost u tvojim očima, onda, o Gospodine, pođi s nama! Premda je narod tvrde šije, oprosti naše grijehe i naše opačine i primi nas za svoju baštinu!"
Savez
    10"Dobro", odgovori, "sklapam Savez. Pred cijelim tvojim pukom činit ću čudesa kakva se nisu događala ni u kojoj zemlji, ni u kojem narodu. Sav narod koji te okružuje vidjet će što može Jahve, jer ono što ću s tobom učiniti bit će strašno. 11Vrši, dakle, što ti danas nalažem! Gle, protjerat će ispred tebe Amorejce, Kanaance, Hetite, Perižane, Hivijce i Jebusejce. 12Čuvaj se da ne praviš saveza sa stanovnicima zemlje u koju ideš; da ne budu zamkom u tvojoj sredini. 13Nego porušite njihove žrtvenike, oborite njihove stupove, počupajte im ašere! 14Jer ne smiješ se klanjati drugome bogu. Ta Jahve - ime mu je Ljubomorni - Bog je ljubomoran. 15Ne pravi saveza sa stanovnicima one zemlje da te oni, kad se odaju bludnosti sa svojim bogovima i žrtve im budu prinosili, ne bi pozivali, a ti pristao da jedeš od prinesene žrtve; 16da ne bi uzimao njihove djevojke za žene svojim sinovima, da one - odajući se bludništvu sa svojim bogovima - ne bi za sobom povele i tvoje sinove.
    17Ne pravi sebi livenih bogova!
    18Drži Blagdan beskvasnoga kruha - jedući beskvasni kruh sedam dana, kako sam ti naredio - u određeno vrijeme u mjesecu Abibu, jer si u mjesecu Abibu izišao iz Egipta.
    19Svako prvorođenče materinjega krila meni pripada: svako muško, svaki prvenac tvoga i sitnoga i krupnoga blaga. 20Prvenca od magarice otkupi jednim grlom sitne stoke. Ako ga ne otkupiš, moraš mu šijom zavrnuti. A sve prvorođence od svojih sinova otkupljuj.
    Neka nitko preda me ne stupa praznih ruku!
    21Šest dana radi, a sedmoga od poslova odustani, sve ako je u doba oranja ili u vrijeme žetve.
    22Svetkuj Blagdan sedmica - prvine pšenične žetve - i Blagdan berbe na prekretu godine.
    23Triput na godinu neka se svi muškarci pojave pred Gospodinom Jahvom, Bogom Izraelovim. 24Jer ću protjerati narode ispred tebe i proširiti tvoje međe te nitko neće hlepiti za tvojom zemljom kad triput u godini budeš uzlazio da se pokažeš pred Jahvom, Bogom svojim.
    25Od žrtve koju mi namjenjuješ ne prinosi krvi ni s čim ukvasanim; niti ostavljaj žrtve prinesene na blagdan Pashe da prenoći do jutra.
    26U kuću Jahve, Boga svoga, donosi najbolje prvine plodova sa svoje zemlje.
    Ne kuhaj kozleta u mlijeku njegove majke.
    27Zapiši ove riječi", reče Jahve Mojsiju, "jer su one temelji na kojima sam s tobom i s Izraelom sklopio Savez."
    28Mojsije ostade ondje s Jahvom četrdeset dana i četrdeset noći. Niti je kruha jeo niti je vode pio. Tada je na ploče ispisao riječi Saveza - Deset zapovijedi.
Mojsije silazi sa Sinaja
    29Napokon Mojsije siđe sa Sinajskog brda. Silazeći s brda, nosio je u rukama ploče Svjedočanstva. Nije ni znao da iz njegova lica, zbog razgovora s Jahvom, izbija svjetlost. 30Kad su Aron i svi Izraelci vidjeli kako iz Mojsijeva lica izbija svjetlost, ne usudiše se k njemu pristupiti. 31Onda ih Mojsije zovnu. Tada k njemu dođoše Aron i sve starješine zajednice. I Mojsije razgovaraše s njima. 32Poslije k njemu dođoše i svi Izraelci, pa im on priopći sve što mu je naložio Jahve na Sinajskom brdu. 33Kad je Mojsije završio razgovor s njima, prevuče preko svoga lica koprenu. 34Kad bi god Mojsije ulazio pred Jahvu da s njim razgovara, koprenu bi skinuo dok opet ne bi izišao. Kad bi izlazio da Izraelcima kaže što mu je naređeno, 35Izraelci bi vidjeli kako iz Mojsijeva lica izbija svjetlost. Tada bi Mojsije opet prevukao koprenu preko lica dok ne uđe da s Jahvom govori.
6. PODIZANJE SVETIŠTA
Zakon subotnjeg počinka
Izl 35.
Mojsije sazva svu zajednicu sinova Izraelovih pa im reče: "Ovo vam je Jahve naložio da činite: 2Neka se posao obavlja šest dana. Sedmi dan neka vam bude sveti dan, dan potpunog počinka u čast Jahvi. Tko bi radio u taj dan neka se kazni smrću. 3Na subotnji dan ni vatre ne ložite po svojim stanovima."
Prikupljanje građe
    4Nadalje Mojsije reče svoj zajednici izraelskoj: "Ovo je Jahve naredio: 5Među sobom pokupite prinos Jahvi! Tko god je plemenita srca neka Jahvi donese prinos: zlata, srebra i tuča; 6ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana; 7učinjenih ovnujskih koža, onda finih koža, bagremova drva, 8ulja za svjetlo, mirodija za ulje pomazanja i miomirisni tamjan; 9oniksa i drugoga dragog kamenja za umetanje u oplećak i naprsnik.
    10A svi koji su među vama vješti neka dođu praviti što je Jahve naredio: 11Prebivalište, njegov Šator i pokrov; njegove kuke i trenice, njegove priječnice i stupce; njegova podnožja; 12njegov Kovčeg i motke; Pomirilište pa zavjesu za zaklon; 13stol s njegovim motkama i sve njegove potrepštine; prinesene hljebove; 14svijećnjak za svjetlo, njegov pribor i njegove svijeće, onda ulje za svjetlo; 15kadioni žrtvenik i njegove motke; ulje za pomazanje i miomirisni tamjan; zastorak na ulazu u Prebivalište; 16žrtvenik za žrtve paljenice s njegovom rešetkom od tuča; motke za nj i sav njegov pribor; umivaonik i njegov stalak; 17zastore za dvorište; stupce i njihova podnožja, pa zastor na ulazu u dvorište; 18kočiće za Prebivalište i kočiće za dvorište s njihovim uzicama; 19svečano ruho za vršenje službe u Svetištu - posvećena odijela za svećenika Arona i odijela za svećeničku službu njegovih sinova."
    20Nato se sva izraelska zajednica povuče ispred Mojsija. 21A onda svatko koga je srce vuklo i duša poticala dođe noseći svoj prinos u čast Jahvi za gradnju Šatora sastanka, za svaku službu u njemu i za posvećena odijela. 22Strčaše se muževi i žene: svi koje je srce vuklo donesoše zapinjača, naušnica, prstenja, narukvica, ogrlica i svakovrsna zlatnog nakita; svi koji bijahu zavjetovali kakvu zlatninu u čast Jahvi. 23Svi kod kojih se našlo ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana, učinjenih ovnujskih koža ili finih koža donesoše svoje. 24Nadalje, svatko tko je mogao dati kakav dar u srebru ili tuču donese to kao prinos u čast Jahvi. Svatko u koga se našlo bagremova drva za upotrebu u bilo kojem poslu, donese ga. 25Sve žene koje su bile vješte prele su svojim rukama i donosile što bijahu oprele: ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. 26Sve opet žene koje je njihovo srce poticalo zbog njihove vještine prele su kostrijet. 27Glavari su donosili oniksa i drugoga dragog kamenja za umetanje u oplećak i naprsnik; 28pa mirodije i ulje za svjetlo, ulje za pomazanje i miomirisni tamjan. 29I tako Izraelci - svi ljudi i sve žene koje je srce poticalo da pridonesu bilo što poslu koji je Jahve po Mojsiju naredio da se izvrši - donesoše to kao dragovoljan prinos u čast Jahvi.
Graditelji Svetišta
    30Potom reče Mojsije Izraelcima: "Vidite! Jahve je po imenu pozvao Besalela, sina Urijeva, od koljena Hurova a iz plemena Judina. 31Njega je napunio duhom Božjim, dao mu umješnost, sposobnost i razumijevanje u svim poslovima: 32da zamišlja nacrte i da radove izvodi od zlata, srebra i tuča; 33da reže dragulje za umetanje; da urezuje u drvetu i da umješno radi svaki posao. 34Njemu i Oholiabu, sinu Ahisamakovu, od plemena Danova, udijeli i sposobnost da poučavaju druge. 35Obdari ih umještvom u svakom poslu rezbarskom, krojačkom, veziljskom i tkalačkom; oni tkaju tkanine od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana, sposobni su u svakom poslu i vješti u nacrtima.
Izl 36.
Stoga neka Besalel, Oholiab i svi vještaci koje je Jahve obdario vještinom i sposobnošću da vješto izvedu sve poslove oko podizanja Svetišta obave sve kako je Jahve naredio."
Više ne treba sabirati
    2Mojsije onda pozva Besalela, Oholiaba i sve one što ih je Jahve obdario vještinom; sve koje je srce poticalo da se prihvate posla i izvedu ga. 3Oni preuzmu od Mojsija sve prinose koje Izraelci bijahu donijeli da se izvedu poslovi oko podizanja Svetišta. Ali kako su oni i dalje donosili prinose jutro za jutrom, 4svi majstori koji su gradili Svetište dođu - svaki s posla na kojem je radio - 5i reknu Mojsiju: "Svijet donosi mnogo više nego što je potrebno za izvođenje posla koji nam je Jahve naredio da izvedemo." 6Zato Mojsije izda naredbu koju po taboru proglase: "Neka više nijedan čovjek ni žena ne donosi nikakva priloga za Svetište!" Tako ustave narod te nije donosio novih darova. 7Što imahu bijaše dosta da se izvede sve djelo; i još je pretjecalo.
Prebivalište Jahvino
    8I tako najvještiji ljudi među radnicima naprave Prebivalište. Načine ga od deset zavjesa od prepredenog lana i ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva. Na njima bijahu izvezeni likovi kerubina. 9Dužina je svake zavjese iznosila dvadeset osam lakata, a širina svake zavjese četiri lakta. Sve su zavjese bile iste mjere. 10Pet zavjesa sastave jednu s drugom, a pet drugih zavjesa sastave opet jednu s drugom. 11Na rubu posljednje od zavjesa sastavljenih u jedno načine petlje od modre vune; jednako ih načine i na rubu posljednje zavjese drugoga dijela; 12načine pedeset petlji na jednome komadu, a pedeset na rubu zavjese drugoga komada. Petlje su stajale jedna spram druge. 13Onda naprave pedeset zlatnih kopča pa sastave zavjese kopčama jednu s drugom. Tako je Prebivalište bilo kao jedna cjelina. 14Zatim za Šator povrh Prebivališta načine zavjese od kostrijeti; načine ih jedanaest. 15Dužina svake zavjese bila je trideset lakata, a širina četiri lakta. Tih jedanaest zavjesa bilo je iste mjere. 16Sastave pet zavjesa za se, a šest drugih opet za se. 17Naprave pedeset petlji na rubu zavjese jednoga komada, a pedeset načine na rubu drugoga komada. 18Načine i pedeset kopča od tuča da sastave Šator zajedno, tako da bude jedna cjelina. 19Zatim naprave pokrov za Šator od učinjenih ovnujskih koža, a povrh njega drugi, od finih koža.
    20Trenice nauzgor za Prebivalište izrade od bagremova drva. 21Duljina je svake trenice bila deset lakata, a širina lakat i pol. 22Svaka je trenica imala dva klina da je drže uspravno. To su napravili na svakoj trenici za Šator. 23Trenice za Prebivalište napravili su ovako: dvadeset trenica za južnu stranu; 24napravili su četrdeset podnožja od srebra pod dvadeset trenica - dva podnožja pod prvu trenicu za njezina dva klina i dva podnožja pod svaku slijedeću trenicu za njezina dva klina. 25Za drugu, sjevernu, stranu Prebivališta naprave dvadeset trenica 26i za njih četrdeset podnožja od srebra - dva podnožja pod prvu trenicu, a po dva podnožja pod svaku slijedeću trenicu. 27Prebivalištu straga, prema zapadu, napraviše šest trenica. 28Naprave i dvije trenice za uglove Prebivališta straga. 29Pri dnu su bile rastavljene, ali su se pri vrhu, kod prvoga koluta, sastajale. Tako su ih obje postavili za dva ugla. 30Bilo je osam trenica s njihovim podnožjima od srebra: šesnaest podnožja, pod svakom trenicom dva. 31Načine priječnice od bagremova drva: pet njih za trenice s jedne strane Prebivališta, 32a pet opet priječnica za trenice s druge strane Prebivališta te pet priječnica za trenice Prebivalištu straga, prema zapadu. 33Onda načine središnju priječnicu što je prolazila sredinom trenica s kraja na kraj. 34Trenice oblože zlatom, a njihove kolutove, kroz koje su priječnice bile provučene, načine od zlata. I priječnice oblože zlatom.
Zavjesa
    35Naprave zavjesu od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana; načine je s izvezenim kerubinima. 36Za nju naprave četiri stupa od bagremova drva i oblože ih zlatom. Kuke su im bile od zlata, a saliju im i četiri podnožja od srebra. 37Na ulazu u Šator naprave zavjesu od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana, umjetnički protkanu, i za nju pet stupčića s njihovim kukama. Vrhove stupčića i njihove šipke oblože zlatom, dok im pet podnožja naprave od tuča.
Kovčeg
Izl 37.
Besalel napravi Kovčeg od bagremova drva, dug dva i pol lakta, širok lakat i pol, a lakat i pol visok. 2Iznutra ga i izvana okuje čistim zlatom. Naokolo mu napravi zlatan završni pojas. 3I salije mu četiri koluta na njegova četiri ugla: dva koluta s jedne strane, a dva koluta s njegove druge strane. 4Napravi i motke od bagremova drva i u zlato ih okuje; 5onda provuče motke kroz kolutove Kovčegu sa strane za nošenje Kovčega. 6Zatim napravi Pomirilište od čistoga zlata, dva i pol lakta dugo, a lakat i pol široko. 7Napravi i dva kerubina od kovanoga zlata, na dva kraja Pomirilišta: 8jednoga kerubina na jednome kraju, a drugoga kerubina na drugome kraju. Kerubine na oba kraja načini u jednome komadu s Pomirilištem. 9Kerubini imali uzdignuta i raširena krila, zaklanjali njima Pomirilište. Bili su licem okrenuti jedan prema drugome, tako da su im lica gledala u Pomirilište.
Stol s prinesenim hljebovima
    10Od bagremova drva načini stol, dva lakta dug, lakat širok, a lakat i pol visok. 11Obloži ga čistim zlatom i od zlata mu naokolo načini završni pojas. 12I načini mu obrub unaokolo, podlanicu širok. A za obrub naokolo načini zlatan završni pojas. 13Salije mu četiri zlatna koluta. Kolutove onda pričvrsti za njegova četiri nožna ugla. 14Kolutovi su bili tik pod obrubom, kao kvake za motke, da se stol može nositi. 15Motke za nošenje stola načinio je od bagremova drva i zlatom ih obložio. 16A pribor što se držao na stolu - njegove zdjele, varjače, vrčeve i pehare za izlijevanje prinosa - napravio je od čistoga zlata.
Svijećnjak
    17Od čistoga zlata načini i svijećnjak. Svijećnjak - njegovo podnožje i stalak - skova. Njegove čaše - čaške i latice - bile su u jednome komadu s njim. 18Šest je krakova izbijalo s njegovih strana: tri kraka svijećnjaka s jedne strane, a tri kraka svijećnjaka s druge strane. 19Na jednome kraku bile su tri čaše u obliku bademova cvijeta, svaka sa svojom čaškom i laticama. Na drugome opet kraku bile su tri čaše u obliku bademova cvijeta, svaka s čaškom i laticama. Tako je bilo na svih šest krakova što izbijahu iz svijećnjaka. 20Na samome svijećnjaku bile su četiri čaše u obliku bademova cvijeta, svaka s čaškom i laticama: 21čaška, u jednom komadu s njim, pod prva dva kraka; pa konačno čaška, u jednom komadu s njim, pod zadnja dva kraka. Tako na svih šest krakova što su iz njega izbijali. 22Njihove čaške i njihove peteljke bile su u jednom komadu s njim; sve to od čistoga kovanog zlata. 23A od čistoga zlata napravi mu i sedam svjetiljaka, usekače i pepeljare. 24Svijećnjak i sav njegov pribor načini od jednoga talenta čistoga zlata.
Kadioni žrtvenik
    25Kadioni je žrtvenik napravio od bagremova drva, lakat dug, lakat širok - u četvorinu - a dva lakta visok. Roščići su mu bili u jednom komadu s njim. 26Obloži mu čistim zlatom plohu, strane naokolo i njegove roščiće. Načini mu naokolo završni pojas od zlata. 27Na njemu načini i dva zlatna koluta na oprečnim stranama, ispod završnog pojasa, da služe motkama za kvake kad se na njima nosi. 28Motke načini od bagremova drva pa ih obloži zlatom. 29Onda pripravi posvećeno ulje za pomazanje i čisti kad mirisni, onako kako ga pravi pomastar.
Žrtvenik za paljenice
Izl 38.
Od bagremova drva napravi žrtvenik za žrtve paljenice, pet lakata dug, pet lakata širok - u četvorinu - a tri lakta visok. 2Na njegova četiri ugla načini mu četiri roga. Rogovi su bili u jednom komadu s njim. Onda ga obloži tučem. 3A načini i sav pribor za žrtvenik: lonce, strugače, kotliće, viljuške i kadionike; sav mu je ovaj pribor načinio od tuča. 4Za žrtvenik zatim načini rešetku u obliku mrežice od tuča ispod izbočine; zahvaćala mu je do sredine. 5Salije četiri koluta na četiri ugla tučane rešetke da služe kao kvake za motke. 6Motke načini od bagremova drva pa ih obloži tučem. 7Onda provuče motke kroz kolutove na objema stranama žrtvenika da se na njima nosi. Napravio ga je šuplja - od dasaka.
Umivaonik
    8A zatim, od zrcala žena koje su posluživale na vratima Šatora sastanka, načini tučani umivaonik i tučani stalak za nj.
Dvorište
    9Onda načini dvorište. Na južnoj strani dvorišta bijahu zavjese od prepredenog lana, stotinu lakata duge. 10Njihovih dvadeset stupova sa dvadeset podnožja bilo je od tuča, dok su kuke na stupovima i njihove šipke bile od srebra. 11Od stotinu lakata bile su zavjese i sa sjeverne strane. Njihovih dvadeset stupova sa dvadeset podnožja bilo je od tuča, dok su kuke na stupovima i njihove šipke bile od srebra. 12Sa zapadne strane bijahu zavjese od pedeset lakata, sa deset stupova i deset njihovih podnožja. Kuke su na stupovima i njihove šipke bile od srebra. 13Sprijeda, s istoka, zavjese od pedeset lakata. 14S jedne strane vrata zavjese su bile petnaest lakata, sa tri stupca i njihova tri podnožja. 15Tako i s druge strane - dakle, na obje strane dvorišnih vrata - bile su zavjese od petnaest lakata, sa tri stupca i njihova tri podnožja. 16Sve su zavjese oko dvorišta bile od prepredenog lana. 17Podnožja za stupove bila su od tuča, a kuke na stupovima i njihove šipke od srebra. Vrhovi stupova bili su srebrom obloženi. Sve šipke na dvorišnim stupovima bijahu od srebra. 18Zavjesa na dvorišnim vratima - izvezena - bila je od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. Dvadeset je lakata bila duga; visoka, po širini, pet lakata kao i dvorišne zavjese. 19Bila su četiri njihova stupa sa četiri podnožja od tuča. Kuke na stupovima bile su od srebra. Vrhovi stupova bili su srebrom obloženi, a njihove šipke bile su srebrne. 20Svi kočići unutar Prebivališta bili su od tuča.
Popis utrošenih stvari
    21To je popis stvari za Prebivalište - Prebivalište Svjedočanstva, koji je sastavljen na zapovijed Mojsijevu trudom levita pod vodstvom Itamara, sina svećenika Arona.
    22Besalel, Urijev sin, iz koljena Hurova od plemena Judina napravio je sve što je Jahve Mojsiju naredio. 23S njim je bio Oholiab, sin Ahisamakov, iz plemena Danova, rezbar, krojač i vezilac za ljubičasto, crveno i tamnocrveno predivo i prepredeni lan.
    24Sve zlato što je utrošeno u radove oko Svetišta - zlato posvećeno prinosom - iznosilo je: dvadeset i devet talenata i sedam stotina trideset šekela u hramskim šekelima. 25A srebro, sabrano prigodom upisivanja zajednice - 26to jest beku po glavi, odnosno pola šekela prema hramskom šekelu, od svakoga koji je bio upisan, od dvadeset godina pa naprijed - iznosilo je: stotinu talenata i tisuću sedam stotina sedamdeset i pet šekela u hramskim šekelima. Bilo je upisanih: šest stotina tri tisuće i petsto pedeset. 27Stotinu talenata srebra otišlo je za salijevanje podnožja Svetištu i zavjesi: sto podnožja od sto talenata - talenat za podnožje. 28A od tisuću sedam stotina sedamdeset i pet šekela načinio je kuke za stupove, obložio njihove vrhove i napravio šipke za njih. 29Tuč od žrtve prikaznice iznosio je sedamdeset talenata i dvije tisuće četiri stotine šekela. 30Od njega je načinio: podnožja za ulaz u Šator sastanka, žrtvenik od tuča s njegovom tučanom rešetkom i sav pribor za žrtvenik; 31dalje, podnožja oko dvorišta, podnožja za dvorišni ulaz; sve kočiće za Prebivalište i sve kočiće oko dvorišta.
Odijelo velikog svećenika i ostalih svećenika
Izl 39.
Od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva naprave lijepo izrađeno ruho za službu u Svetištu; naprave svetu odjeću Aronu, kako je Jahve naredio Mojsiju.
Oplećak
    2Oplećak naprave od zlata, ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. 3Skuju zlatne pločice, a onda ih na niti izrežu da ih vještački uvezu u ljubičasto, crveno i tamnocrveno predivo i prepredeni lan. 4Za oplećak naprave poramenice koje su bile s njim sastavljene na svoja dva kraja; 5tkanica što je na njemu stajala bila je napravljena od zlata, ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana kao i on, i u jednome komadu s njim, kako je Jahve naredio Mojsiju. 6Kamenje oniksa optoče obrubom od zlata. Na njima su, kao što se režu pečati, bila urezana imena Izraelovih sinova. 7Njih stave na poramenice oplećka da budu spomen-kamenje sinovima Izraelovim, kako je Jahve naredio Mojsiju.
Naprsnik
    8I naprsnik izrade radovima vještaka kao i oplećak: od zlata, ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. 9Naprsnik načiniše četverouglast, dvostruk; bio je pedalj dug, pedalj širok, a predvostručen. 10Umetnu u nj četiri reda dragulja. Prvi red bijaše od rubina, topaza i alema; 11drugi red od smaragda, safira i ametista; 12treći red od hijacinta, ahata i leca; 13a četvrti red od krizolita, oniksa i jaspisa. Sve je bilo zlatom obrubljeno. 14Na kamenima su bila imena Izraelovih sinova. Na broj ih je bilo dvanaest, kao i njihovih imena. Bila su urezana kao i pečati - svaki kamen s imenom jednoga od dvanaest plemena. 15Za naprsnik naprave lančiće od čistoga zlata kao zasukane uzice. 16Naprave zatim dva zlatna okvira i dva zlatna kolutića pa pričvrste oba kolutića za dva gornja ugla naprsnika. 17Sad privežu ovdje zasukane uzice od zlata za dva kolutića što su bila pričvšćena za uglove naprsnika. 18Druga dva kraja zasukanih uzica pričvrste za dva okvira. Tako ih povežu za poramenice oplećka sprijeda. 19Potom načine dva zlatna kolutića pa ih pričvrste za dva kraja naprsnika uz nutarnji rub, okrenut prema oplećku. 20Još naprave dva zlatna kolutića te ih pričvrste za donji, prednji kraj poramenice oplećka, pokraj mjesta gdje se veže, povrh tkanice oplećka. 21Svežu kolutiće naprsnika s kolutićima oplećka modrom vrpcom, tako da naprsnik stoji nad tkanicom oplećka i da se s oplećka ne mogne odvojiti, kako je Jahve Mojsiju naredio.
Ogrtač
    22Naprave i ogrtač za oplećak, sav satkan od ljubičastog prediva. 23U sredini je ogrtača bio prorez kao otvor na oklopu, prorez naokolo opšiven, da se ogrtač ne podere. 24O donjem rubu ogrtača načine šipke od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva i prepredenog lana. 25A načine i zvonca od čistog zlata, pa zvonca privežu među šipke; sve naokolo donjeg ruba ogrtača između šipaka: 26zvonce pa šipak, zvonce pa šipak okolo donjeg ruba ogrtača za vršenje službe, kako je Jahve naredio Mojsiju.
Svećeničko odijelo
    27Zatim od otkanog lana načine košulje Aronu i njegovim sinovima; 28a naprave i mitru od lana i kape od lana; platnene gaće načine od prepredenog lana. 29I pasovi su bili od prepredenog lana i od ljubičastog, crvenog i tamnocrvenog prediva, iglama izvezeni, kako je Jahve Mojsiju naredio.
Vijenac
    30Načine i ploču, sveti vijenac, od čistoga zlata i na njoj urežu natpis kako se urezuje na pečatnome prstenu: "Posvećen Jahvi." 31Za nju privežu modru vrpcu da je mogu svezati na vrhu mitre, kako je Jahve naredio Mojsiju.
    32Tako su bili završeni svi radovi na Prebivalištu, Šatoru sastanka. Izraelci su sve načinili onako kako je Jahve Mojsiju naredio da načine.
Predaja napravljenih stvari Mojsiju
    33Onda donesu Mojsiju Prebivalište, Šator i sav njegov pribor: njegove kuke, njegove trenice, njegove priječnice, njegove stupove i njegova podnožja; 34pokrov od učinjenih ovnujskih koža, pokrov od finih koža, zavjesu za zaklon; 35Kovčeg svjedočanstva s njegovim motkama i Pomirilištem; 36stol i sav njegov pribor, prinesene hljebove, 37svijećnjak od čistoga zlata s njegovim svijećama - svijeće već u red stavljene - i sav njegov pribor i ulje za svjetlo; 38zlatni žrtvenik, ulje za pomazanje, miomirisni tamjan i zavjesu za ulaz Šatora; 39žrtvenik od tuča s tučanom rešetkom; njegove motke i sav njegov pribor; umivaonik i njegov stalak; 40zavjese za dvorište; njihove stupove i njihova podnožja, zavjesu za dvorišni ulaz, njegova užeta i njihove kočiće - sav pribor za službu u Prebivalištu, za Šator sastanka; 41lijepo izrađeno ruho za službu u Svetištu - svetu odjeću za svećenika Arona i odijela za svećeničku službu njegovih sinova. 42Upravo kako je Jahve Mojsiju naredio, tako su Izraelci sav posao obavili.
    43Mojsije pregleda sve radove i utvrdi da su ih dovršili: kako je Jahve naredio, onako su ih i napravili. I Mojsije ih blagoslovi.
Postavljanje i posveta Svetišta
Izl 40.
Reče Jahve Mojsiju: 2"Na prvi dan prvoga mjeseca podigni Prebivalište, Šator sastanka. 3Ondje postavi Kovčeg svjedočanstva, onda Kovčeg zakloni zavjesom. 4Potom unesi stol i što na nj spada poredaj; unesi i svijećnjak i svijeće mu pripremi. 5A zlatni žrtvenik za kađenje postavi pred Kovčeg svjedočanstva. Onda objesi zastor nad ulazom u Prebivalište. 6Stavi žrtvenik za žrtve paljenice pred ulaz Prebivališta, Šatora sastanka. 7Između Šatora sastanka i žrtvenika smjesti umivaonik i u nj nalij vode. 8Naokolo napravi dvorište i objesi zastor nad dvorišnim ulazom. 9Zatim uzmi ulja za pomazanje pa pomaži Prebivalište i sve što je u njemu; posveti ga i sav njegov pribor, pa će svetim postati. 10Pomaži potom žrtvenik za žrtve paljenice i sav njegov pribor; posveti žrtvenik i presvetim će žrtvenik postati. 11Pomaži umivaonik s njegovim stalkom: posveti ga! 12Dovedi zatim Arona i njegove sinove na ulaz Šatora sastanka pa ih operi vodom. 13Stavi onda na Arona posvećenu odjeću; pomaži ga i posveti da mi služi kao svećenik. 14Dovedi i njegove sinove, na njih stavi košulje 15i pomaži ih, kako si pomazao i njihova oca, da mi služe kao svećenici. Njihovo pomazanje neka ih uvede u vječno svećenstvo u sve njihove naraštaje."
Izvršenje Jahvinih naloga
    16Tako Mojsije učini. Kako mu je Jahve naredio, sve je tako i učinio. 17Prvoga dana prvoga mjeseca druge godine Prebivalište bi podignuto. 18Ovako Mojsije namjesti Prebivalište: razmjesti njegova podnožja, onda uspravi njegove trenice, zatim postavi priječnice i podiže stupove. 19Zatim raspne Šator nad Prebivalište, a povrh njega stavi pokrov Šatora, kako je Jahve Mojsiju naredio. 20Uze onda Svjedočanstvo i stavi ga u Kovčeg; na Kovčeg postavi motke; onda stavi Pomirilište ozgo na Kovčeg. 21Potom unese Kovčeg u Prebivalište; objesi zavjesu za zaklon. Tako zastre Kovčeg svjedočanstva, kako je Jahve i naredio Mojsiju. 22Zatim postavi stol u Šator sastanka, Prebivalištu sa sjeverne strane, ali izvan zavjese. 23Po njemu poreda kruhove pred Jahvom, kako je Jahve naredio Mojsiju. 24Onda smjesti svijećnjak u Šator sastanka naprama stolu, na južnoj strani Prebivališta. 25I postavi svjetiljke pred Jahvom, kako je Jahve naredio Mojsiju. 26Zlatni žrtvenik smjesti u Šator sastanka, pred zavjesu. 27Na njemu zapali miomirisnog tamjana, kako je Jahve naredio Mojsiju. 28Poslije toga stavi zavjesu na ulaz u Prebivalište. 29Kod ulaza u Prebivalište, u Šator sastanka, postavi žrtvenik za žrtve paljenice. Na njemu prinese žrtvu paljenicu i žrtvu od žita, kako je Jahve naredio Mojsiju. 30Između Šatora sastanka i žrtvenika smjesti umivaonik pa u nj ulije vode za pranje. 31Iz njega su Mojsije, Aron i njegovi sinovi prali svoje ruke i svoje noge. 32A prali su se kad su ulazili u Šator sastanka i kad su pristupali k žrtveniku, kako je Jahve naredio Mojsiju. 33Napokon Mojsije napravi dvorište oko Prebivališta i žrtvenika i postavi zavjesu na dvorišnim vratima. Tako Mojsije završi taj posao.
Jahve prebiva posred Izraela
    34A onda oblak prekri Šator sastanka i slava Jahvina ispuni Prebivalište. 35Mojsije nije mogao ući u Šator sastanka zbog oblaka koji je na njemu stajao i slave Jahvine koja je ispunjala Prebivalište.
    36Sve vrijeme njihova putovanja, kad god bi se oblak digao s Prebivališta, Izraelci bi krenuli; 37ali ako se oblak ne bi digao, ni oni ne bi na put polazili sve do dana dok se ne bi digao. 38Jer sve vrijeme njihova putovanja oblak Jahvin danju stajaše nad Prebivalištem, a noću bi se u oblaku pojavila vatra vidljiva svemu domu Izraelovu.
Levitski zakonik (Lev.)
I. ŽRTVENI OBREDNIK
Žrtva paljenica
Lev 1.
Zovnu Jahve Mojsija te mu iz Šatora sastanka reče:
    2"Govori Izraelcima i kaži im: 'Kad tko od vas želi prinijeti Jahvi žrtvu od stoke, prinijet će je ili od krupne ili od sitne stoke.
    3Ako njegov prinos za žrtvu paljenicu bude od krupne stoke, neka prinese muško bez mane. Neka ga dovede k ulazu u Šator sastanka da pred Jahvom bude primljen. 4Neka stavi svoju ruku na glavu žrtve paljenice da mu za njegovo ispaštanje bude primljena. 5Neka zatim zakolje junca pred Jahvom. A Aronovi sinovi, svećenici, neka prinesu krv. Neka njome zapljusnu sve strane žrtvenika koji stoji pred ulazom u Šator sastanka. 6Potom neka se žrtva sadre i rasiječe na dijelove. 7Neka sinovi Aronovi, svećenici, nalože vatru na žrtveniku i na vatru metnu drva. 8Neka zatim sinovi Aronovi, svećenici, naslažu dijelove, s glavom i lojem, na drva što su na vatri na žrtveniku. 9Drobina i noge neka se operu u vodi. A onda neka svećenik sve sažeže u kad na žrtveniku. To je žrtva paljenica, žrtva paljena Jahvi na ugodan miris.'
    10Ako bi htio prinijeti za žrtvu paljenicu od sitne stoke - od ovaca ili koza - neka prinese muško bez mane. 11Neka ga zakolje pred Jahvom, na žrtveniku sa sjeverne strane. Neka zatim Aronovi sinovi, svećenici, zapljusnu žrtvenik krvlju sa svih strana. 12Potom neka je rasijeku na dijelove, a svećenik neka ih, s glavom i lojem, naslaže na drva što su na vatri na žrtveniku. 13Drobina i noge neka se operu u vodi. Onda svećenik neka sve prinese i na žrtveniku sažeže. To je žrtva paljenica, žrtva paljena Jahvi na ugodan miris.
    14Ako bi hto prinijeti Jahvi ptice kao žrtvu paljenicu, neka onda prinese grlicu ili golubića. 15Neka ga svećenik prinese k žrtveniku i, zavrnuvši mu vratom, otkine glavu i na žrtveniku sažeže. Zatim neka mu krv iscijedi žrtveniku sa strane. 16Neka mu gušu i perje ukloni i pobaca ih na istočnu stranu žrtvenika, na mjesto za otpatke. 17Neka ga raspori duž obaju krila, ali neka ih ne rastavlja. Onda neka ga svećenik na žrtveniku sažeže na drvima što su na vatri. To je žrtva paljenica, žrtva paljena Jahvi na ugodan miris."
Žrtva prinosnica
Lev 2.
"Kad tko želi prinijeti Jahvi žrtvu prinosnicu, neka njegov dar bude od najboljeg brašna; neka ga polije uljem i na nj stavi tamjana. 2Neka ga onda donese Aronovim sinovima, svećenicima. Zatim neka zagrabi šaku od toga brašna i ulja i sav tamjan, pa neka svećenik na žrtveniku to sažeže u kad za spomen-žrtvu. To je žrtva paljena Jahvi na ugodan miris. 3A što od žrtve prinosnice ostane, neka pripadne Aronu i njegovim sinovima - najsvetije od žrtava Jahvi paljenih.
    4Ako za žrtvu prinosnicu želiš prinijeti tijesta pečena u peći, neka to budu beskvasne pogače od najboljeg brašna, zamiješene u ulju, ili beskvasne prevrte uljem namazane. 5Ako tvoj dar bude žrtva prinosnica pečena na tavi, neka bude od najboljeg brašna, neukvasana i u ulju zamiješena. 6U komade je izlomi i po njima ulja polij: žrtva je to prinosnica. 7Bude li tvoja prinosnica kuhana u kotluši, neka bude od najboljeg brašna, pripravljena s uljem.
    8Donosi Jahvi žrtvu prinosnicu tako pripravljenu! Neka se preda svećeniku, a on će je polagati na žrtvenik. 9Neka svećenik odvoji od žrtve prinosnice dio kao spomen-žrtvu, pa neka ga sažeže u kad na žrtveniku - kao žrtvu paljenu Jahvi na ugodan miris! 10A što od žrtve prinosnice ostane, neka pripadne Aronu i njegovim sinovima - najsvetije od žrtava Jahvi paljenih.
    11Nikakva žrtva prinosnica koju budeš prinosio Jahvi neka ne bude priređivana s kvasom, jer ne smiješ u kad sažigati ni kvasa ni meda kao žrtvu paljenicu. 12Prinosite ih Jahvi kao prvine plodova, ali neka se sa žrtvenika ne viju na ugodan miris. 13Svaku svoju žrtvu prinosnicu posoli. Ne ostavljaj svoje žrtve prinosnice bez soli Saveza sa svojim Bogom: sa svakim svojim prinosom prinesi i sol.
    14Ako prinosiš Jahvi žrtvu prinosnicu od prvina, prinesi tu žrtvu od prvina svojih plodova u obliku klasa pržena na vatri ili brašna od samljevenog zrnja. 15Dodaj još ulja i na nju stavi tamjana. To je žrtva prinosnica. 16Onda neka svećenik sažeže u kad za spomen-žrtvu dio kruha i ulja i sav tamjan kao žrtvu Jahvi paljenu."
Žrtva pričesnica
Lev 3.
"Ako tko prinosi žrtvu pričesnicu te ako prinosi goveče - žensko ili muško - neka je bez mane što prinosi pred Jahvom. 2Neka stavi svoju ruku na glavu svoje žrtve i zakolje je na ulazu u Šator sastanka. Neka zatim Aronovi sinovi, svećenici, zapljusnu krvlju sve strane žrtvenika. 3Od žrtve pričesne, kao žrtvu paljenu, neka prinese loj što omotava drobinu, sav loj što je oko drobine; 4oba bubrega i loj što je na njima i na slabinama; pa privjesak s jetre: neka i njega s bubrezima izvadi. 5Zatim neka Aronovi sinovi te dijelove sažegu na žrtveniku sa žrtvom paljenicom koja bude na drvima na vatri. To neka je žrtva paljena Jahvi na ugodan miris.
    6Ako tko prinosi za žrtvu pričesnicu od sitne stoke Jahvi, neka prinese bez mane, bilo muško ili žensko. 7Ako na dar prinosi ovcu, neka je prinese pred Jahvom. 8Neka stavi svoju ruku na glavu svoje žrtve i neka je zakolje pred Šatorom sastanka. Zatim neka Aronovi sinovi zapljusnu njezinom krvlju sve strane žrtvenika. 9Od žrtve pričesnice neka prinesu žrtvu paljenu Jahvi: njezin loj, cio pretili rep, otkinuvši ga tik uz hrptenjaču; loj što omotava drobinu, sav loj što je oko drobine; 10oba bubrega i loj što je na njima i na slabinama; pa privjesak s jetre: neka i njega s bubrezima izvadi. 11Onda neka svećenik to sažeže na žrtveniku u kad - kao hranu vatre u čast Jahvi.
    12Ako li prinosi kozu, neka je prinese pred Jahvom: 13neka stavi svoju ruku na glavu svoje žrtve i neka je zakolje pred Šatorom sastanka. Neka zatim Aronovi sinovi zapljusnu njezinom krvlju sve strane žrtvenika. 14Onda neka od nje prinese, kao paljenu žrtvu Jahvi, loj što omotava drobinu, sav loj što je oko drobine; 15oba bubrega i loj što je na njima i na slabinama; pa privjesak s jetre; neka i njega s bubrezima izvadi. 16Onda neka ih svećenik sažeže na žrtveniku - žrtvu paljenu Jahvi na ugodan miris. Sav loj pripada Jahvi. 17Neka ovo bude zakon za sva vremena svim vašim naraštajima u kojem god mjestu budete boravili: nipošto ne smijete jesti ni loja ni krvi."
Žrtve okajnice
Lev 4.
Jahve reče Mojsiju: 2"Ovako kaži Izraelcima: 'Ako se tko nehotice ogriješi o bilo koju Jahvinu zapovijed te učini što je zabranjeno činiti:
1. Okajnica za velikog svećenika
    3Bude li to pomazanjem posvećeni svećenik koji pogriješi i navuče tako krivnju na narod, onda za grijeh koji učini neka prinese Jahvi jedno grlo krupne stoke, jednoga junca bez mane, kao žrtvu okajnicu. 4Neka junca dovede pred Jahvu do ulaza u Šator sastanka; neka juncu na glavu položi svoju ruku i onda junca zakolje pred Jahvom. 5Zatim neka pomazanjem posvećeni svećenik uzme krvi od junca i donese je u Šator sastanka. 6Onda neka svećenik zamoči svoj prst u krv i tom krvlju neka sedam puta poškropi prednju stranu zavjese Svetišta, pred Jahvom. 7Potom neka svećenik stavi te krvi na rogove žrtvenika za miomirisni kad koji se dimi pred Jahvom u Šatoru sastanka. Svu ostalu krv od junca neka izlije podno žrtvenika za žrtve paljenice što se nalazi na ulazu u Šator sastanka.
    8Iz junca što ga prinosi kao žrtvu okajnicu neka izvadi: loj što omotava drobinu, sav loj što je oko drobine; 9oba bubrega i loj što je na njima i na slabinama, privjesak s jetre; neka i njega izvadi s bubrezima; 10onako kako se uzima dio iz vola žrtve pričesnice. Neka ih zatim svećenik sažeže u kad na žrtveniku za žrtve paljenice. 11Kožu od junca, sve meso od njega, njegovu glavu, njegove noge, drobinu i njegovu nečist 12- svega junca - neka iznese na čisto mjesto izvan tabora gdje se pepeo izasiplje i neka ga spali na vatri od drva; tu na pepelu neka se junac spali.'"
2. Okajnica za svu zajednicu
    13"Ako sva izraelska zajednica nehotično pogriješi počinivši štogod što je Jahve zabranio pa tako postanu krivi a ne budu svjesni krivnje, 14onda, kad se sazna za učinjeni prijestup, neka zajednica prinese jedno grlo krupne stoke - jednoga junca bez mane - kao žrtvu okajnicu. Neka ga dovedu pred Šator sastanka. 15Tu pred Jahvom neka starješine zajednice polože svoje ruke juncu na glavu. Neka se onda junac zakolje pred Jahvom. 16Neka zatim pomazanjem posvećeni svećenik donese krvi od junca u Šator sastanka; 17neka svećenik zamoči svoj prst u krv i sedam puta poškropi prednju stranu zavjese, pred Jahvom. 18Neka zatim stavi krvi na rogove žrtvenika koji se nalazi pred Jahvom u Šatoru sastanka. Svu ostalu krv neka izlije podno žrtvenika za žrtve paljenice što se nalazi na ulazu u Šator sastanka.
    19S junca neka skine sav loj i sažeže ga u kad na žrtveniku. 20I s juncem neka uradi kako je uradio s onim juncem žrtve okajnice - tako neka učini i s tim. I pošto svećenik nad članovima zajednice izvrši obred pomirenja, bit će im oprošteno. 21Neka odnese junca izvan tabora i spali ga kako je spalio i prvoga junca. To je žtrva za prijestup zajednice."
3. Okajnica za glavara
    22"Ako nehotično pogriješi glavar i učini štogod što je Jahve, Bog njegov, zabranio i tako sagriješi, 23onda, kad ga obznane o prijestupu koji je počinio, neka kao svoj prinos donese muško jare bez mane. 24Položivši svoju ruku jaretu na glavu, neka ga zakolje na mjestu gdje se kolju pred Jahvom žrtve paljenice. To je žrtva okajnica. 25Svećenik neka uzme na svome prstu krvi od žrtve okajnice pa je stavi na rogove žrtvenika za žrtve paljenice. A svu ostalu krv neka izlije podno žrtvenika za žrtve paljenice. 26Sav loj neka sažeže u kad na žrtveniku kao i loj sa žrtve pričesnice. Neka tako svećenik nad glavarom izvrši obred pomirenja za njegov grijeh, pa će mu biti oprošteno."
4. Okajnica za pojedinca iz naroda
    27"Ako tko od običnoga puka nehotično pogriješi učinivši štogod što je Jahve zabranio i tako sagriješi, 28onda, kad ga obznane o prijestupu koji je počinio, neka kao svoj prinos za grijeh koji je počinio donese žensko jare bez mane. 29Neka stavi svoju ruku na glavu okajnice i zakolje žrtvu okajnicu na mjestu za žrtve paljenice. 30Neka svećenik uzme krvi na svome prstu pa je stavi na rogove žrtvenika za žrtve paljenice. A svu ostalu krv neka izlije podno žrtvenika. 31Neka zatim izvadi sav njezin loj kao što se vadi loj iz žrtve pričesnice; neka ga onda svećenik sažeže u kad na žrtveniku kao ugodan miris Jahvi. Kad svećenik izvrši nad tim čovjekom obred pomirenja, bit će mu oprošteno.
    32Ako bi tko htio dovesti janje kao žrtvu okajnicu, neka dovede žensko bez mane. 33Položivši svoju ruku na glavu žrtve okajnice, neka je zakolje kao žrtvu okajnicu na mjestu gdje se kolju žrtve paljenice. 34Neka onda svećenik uzme krvi od žrtve okajnice na svome prstu pa je stavi na rogove žrtvenika za žrtve paljenice. A svu ostalu krv neka izlije podno žrtvenika. 35Neka zatim izvadi sav njezin loj kao što se vadi loj iz žrtve pričesnice. Neka to svećenik sažeže u kad povrh žrtava paljenih Jahvi u čast. Neka tako svećenik izvrši nad tim čovjekom obred pomirenja za grijeh koji je počinio, pa će mu biti oprošteno."
5. Žrtva naknadnica i okajnica
Lev 5.
"Zgriješi li tko tako što čuje riječi proklinjanja a odbije da svjedoči iako je mogao biti svjedokom jer je ili sam vidio ili doznao pa tako nosi krivnju na sebi; 2ili ako tko dirne kakav nečist predmet, strv nečiste zvijeri, strv nečista živinčeta ili strv nečista puzavca - i u neznanju postane nečist i odgovoran; 3ili kad se tko dotakne nečistoće čovječje, bilo to što mu drago od čega se nečistim postaje i toga ne bude svjestan, kad dozna, biva odgovoran; 4nadalje, kad tko nepromišljeno izusti zakletvu na dobro ili zlo - na što se već čovjek nepromišljeno zaklinje - i toga ne bude svjestan, onda, kad dozna, biva odgovoran;
    5ako, dakle, tko postane odgovoran u bilo čemu od toga, neka prizna počinjeni grijeh. 6I neka prinese Jahvi kao žrtvu naknadnicu za počinjeni grijeh jednu ženku od sitne stoke, janje ili kozle, kao žrtvu okajnicu. Neka svećenik izvrši nad njim obred pomirenja koji će ga osloboditi od njegova grijeha."
6. Okajnica siromaha
    7"Ako mu sredstva ne dopuštaju da pribavi glavu sitne stoke, neka Jahvi, kao naknadnicu za počinjeni grijeh, prinese dvije grlice ili dva golubića; jedno kao žrtvu okajnicu, a drugo kao žrtvu paljenicu. 8Neka ih donese svećeniku, a on neka najprije prinese ono što je određeno kao žrtva okajnica. Stisnuvši ga za vrat, neka mu slomi šiju, ali neka glave ne otkida. 9Neka krvlju žrtve poškropi žrtvenik sa strane, a ostatak krvi neka se iscijedi podno žrtvenika. To je žrtva okajnica. 10Onda neka drugo prinese kao žrtvu paljenicu prema propisu. Neka tako svećenik nad tim čovjekom izvrši obred pomirenja za grijeh koji je počinio, i bit će mu oprošteno.
    11Ako mu sredstva ne dopuštaju da pribavi dvije grlice ili dva golubića, neka Jahvi, u zadovoljštinu za počinjeni grijeh, prinese jednu desetinu efe njaboljeg brašna. Ulja u nj neka ne ulijeva niti na nj tamjana stavlja jer je žrtva okajnica. 12Kada to donese svećeniku, neka svećenik zagrabi punu pregršt kao spomen-žrtvu i na žrtveniku sažeže u čast Jahvi povrh paljenih žrtava. To je žrtva okajnica. 13Neka tako svećenik izvrši nad tim čovjekom obred pomirenja za grijeh koji je počinio u bilo kojem od tih slučajeva, pa će mu biti oprošteno. Ono ostalo neka pripadne svećeniku kao i od žrtve prinosnice."
Još o žrtvi naknadnici
    14Još reče Jahve Mojsiju: 15"Ako tko počini pronevjerenje ogriješivši se nehotično o svete stvari Jahvine, neka za naknadu, kao žrtvu naknadnicu, prinese Jahvi, iz svoga stada, ovna bez mane, vrijedna - po tvojoj procjeni - najmanje dva šekela srebra - prema cijeni hramskog šekela. 16Neka nadoknadi koliko se ogriješio o svete stvari i tome doda još petinu i neka dadne svećeniku. Neka svećenik nad njim izvrši obred pomirenja ovnom žrtve naknadnice, i bit će mu oprošteno.
    17Ako tko i ne znajući pogriješi i učini štogod što je Jahve zabranio, kriv je, pa neka snosi posljedice svoje krivnje. 18Neka svećeniku dovede za naknadnicu iz svoga stada ovna bez mane, prema tvojoj procjeni. Neka svećenik nad tim čovjekom izvrši obred pomirenja za pogrešku što je počinio u neznanju, i bit će mu oprošteno. 19To je žrtva naknadnica; on je doista bio odgovoran Jahvi."
    20Jahve još reče Mojsiju: 21"Kad se tko ogriješi i počini pronevjeru prema Jahvi prevarivši svoga bližnjega u pologu ili pohrani, a tako i krađom ili iskorištavanjem svoga bližnjega; 22ili, nađe li što je bilo izgubljeno pa slaže i krivo se zakune u bilo kojem grijehu što ga čovjek može učiniti; 23ako tko tako pogriješi i kriv postane, onda ono što je krađom oduzeo ili što je iskorištavanjem namakao; ili polog što mu je bio povjeren; ili izgubljenu stvar što ju je našao; 24ili ono za što se bio krivo zakleo - neka u cijelosti vrati i, dodavši tome petinu, neka dadne onome kome pripada istoga dana kad spozna svoju krivnju. 25Neka potom svećeniku za naknadu, kao žrtvu naknadnicu Jahvi, dovede iz svog stada jednoga ovna bez mane, prema tvojoj procjeni, 26a svećenik neka nad tim čovjekom izvrši obred pomirenja pred Jahvom, i bit će mu oprošteno, ma kakvo bilo nedjelo kojega je krivac."
SVEĆENIŠTVO I ŽRTVE
1. Žrtva paljenica
Lev 6.
Jahve još reče Mojsiju: 2"Naredi Aronu i njegovim sinovima: 'Ovakav je obred za žrtvu paljenicu: žrtva paljenica neka ostane na žeravi na žrtveniku svu noć do jutra; i vatra neka neprestano gori na žrtveniku. 3Neka svećenik stavi na se lanenu košulju, na svoje tijelo neka navuče lanene gaće; zatim neka zgrne zamašćeni pepeo u što je vatra pretvorila žrtvu paljenicu na žrtveniku i neka ga stavi pokraj žrtvenika. 4Potom neka svuče svoje ruho i na se obuče drugo te neka odnese zamašćeni pepeo na čisto mjesto izvan tabora. 5Vatra na žrtveniku mora uvijek gorjeti; ne smije se gasiti. Neka svako jutro svećenik na nju naloži drva i onda na nju naslaže žrtvu paljenicu. Tu neka u kad sažiže loj sa žrtava pričesnica. 6Neka na žrtveniku trajno gori vatra; neka se ne gasi.'"
2. Žrtva prinosnica
    7"Ovo je obred za žrtvu prinosnicu: neka je Aronovi sinovi pronose u nazočnosti Jahve pred žrtvenikom. 8Pošto jedan od njih zagrabi pregršt najboljeg brašna i ulja sa žrtve prinosnice i sav tamjan što bude na njoj, pošto to sažeže na žrtveniku kao spomen-žrtvu, ugodan miris Jahvi, 9neka ostatak u obliku beskvasnih kruhova pojedu Aron i njegovi sinovi; neka ga jedu na posvećenu mjestu - u dvorištu Šatora sastanka. 10Neka se ne peče s kvascem. To je dio žrtava meni paljenih što im ga ja dajem - dio najsvetiji, jednako kao i žrtva okajnica i kao žrtva naknadnica. 11Svaki muškarac Aronova potomstva može jesti taj dio od žrtava paljenih Jahvi, i to je vječni zakon za sve vaše naraštaje: i tko ih se god dotakne, bit će posvećen."
    12Jahve još reče Mojsiju: 13"Neka Aron i njegovi sinovi na dan svoga pomazanja prinesu Jahvi ovaj prinos: desetinu efe najboljeg brašna kao redovitu žrtvu prinosnicu, polovinu ujutro, a polovinu uvečer. 14Neka bude pripravljena u tavi na ulju. Donesi je dobro namočenu i prinesi Jahvi kao ugodan miris, kao žrtvu prinosnicu od više komada. 15Neka je tako pripravi svećenik koji od njegovih sinova bude pomazan da ga naslijedi. To je vječni zakon. Neka se ta žrtva Jahvi sva sažeže! 16Svaka svećenička žrtva prinosnica treba da bude posve spaljena; neka se od nje ne jede."
3. Žrtva okajnica
    17Još reče Jahve Mojsiju: 18"Kaži Aronu i njegovim sinovima: 'Ovo je obred žrtvovanja za grijeh: žrtva okajnica neka se zakolje pred Jahvom na mjestu gdje se kolje žrtva paljenica - presveta je! 19Svećenik koji prinosi tu žrtvu okajnicu neka od nje i jede; neka se ona jede na posvećenu mjestu, u dvorištu Šatora sastanka. 20Tko se god dotakne njezina mesa bit će posvećen; ako krv poštrapa odijelo, poštrapani dio neka se ispere na posvećenu mjestu. 21A posuda od ilovače u kojoj bude meso kuhano neka se razbije; a ako bude kuhano u posudi od tuča, neka se istare i vodom ispere. 22Svaki muški od svećeničke loze može od nje jesti - presveta je! 23Ali nijedna žrtva okajnica od koje je krv donesena u Šator sastanka za obred pomirenja u Svetištu neka se ne jede, nego na vatri spali.'"
4. Žrtva naknadnica
Lev 7.
"Ovo je obred za žrtvu naknadnicu. 2Nadasve je sveta! Neka se žrtva naknadnica zakolje na mjestu gdje se kolju žrtve paljenice, a njezinom krvlju neka svećenik zapljusne sve strane žtrvenika. 3Zatim neka prinese sav loj s nje: pretili rep, loj što omotava drobinu, 4oba bubrega i loj što je na njima i na slabinama; pa privjesak s jetre: neka i njega izvadi s bubrezima! 5Neka ih svećenik sažeže na žrtveniku kao žrtvu u čast Jahvi paljenu. To je žrtva naknadnica. 6Svaki muški od svećeničke loze može od nje jesti. Neka je jedu na posvećenu mjestu - presveta je!
    7Kakva je žrtva okajnica, takva je i žrtva naknadnica; jedno je pravilo za njih: neka pripadne svećeniku koji njome vrši obred pomirenja. 8Tako isto koža od žrtve koju tko preda svećeniku da bude prinesena za žrtvu paljenicu neka pripadne svećeniku. 9Nadalje, svaka žrtva prinosnica što bude pečena u peći, kao i svaka što bude zgotovljena u kotluši ili na tavi, neka pripadne svećeniku koji je prinosi. 10A svaka žrtva prinosnica, zamiješena s uljem ili nasuho, neka pripadne svim Aronovim sinovima bez razlike!"
5. Žrtve pričesnice
a) Zahvalnica
    11"Ovo je obred za žrtvu pričesnicu koja će se prinositi Jahvi. 12Ako se prinosi u zahvalu, neka se zajedno sa žrtvom zahvalnicom prinesu i beskvasne pogače uljem zamiješene; beskvasne prevrte uljem namazane i kolači od najboljeg brašna, zamiješeni uljem. 13Ovaj prinos, nadopunjen kolačima od ukvasanoga tijesta, neka se prinosi zajedno sa žrtvom pričesnicom u zahvalu. 14Od svake ovakve žrtve neka se prinese po jedan kolač na dar Jahvi. To neka bude za svećenika koji zapljuskuje krv od žrtve pričesnice. 15A meso žrtve pričesnice neka se pojede istoga dana kad bude žrtvovana; neka se od nje ne ostavlja ništa za sutradan.
b) Zavjetnica
    16A bude li prinos žrtva zavjetnica ili žrtva dragovoljna, neka se jede na dan kad se žrtva prinosi. Što ostane od nje neka se jede sutradan. 17A što još mesa od žrtve preteče, neka se treći dan na vatri spali."
Opći propisi
    18"Ako bi tko jeo meso žrtve pričesnice i treći dan, žrtva neće biti primljena niti će onome koji je prinosi biti uračunata. To je meso kvarno, i onaj koji od toga jede neka i posljedice krivnje snosi! 19Meso koje se dotakne bilo čega nečista neka se ne jede nego na vatri spali! Inače, tko je god čist može jesti meso. 20A tko bi nečist jeo mesa od žrtve pričesnice što je bila Jahvi prinesena takav neka se iskorijeni iz svoga naroda. 21Kad se tko dotakne bilo čega nečista - bila to nečist čovječja, kakva nečista životinja ili bilo kakvo nečisto stvorenje - pa pojede mesa od žrtve pričesnice koja je prinesena Jahvi takav neka se iskorijeni iz svoga naroda!"
    22Reče Jahve Mojsiju: 23"Ovako kaži Izraelcima: 'Ne jedite loja ni volujskoga, ni ovčjega, ni kozjega. 24Loj sa životinje koja ugine, ili koju divlje zvijeri razderu, može se upotrijebiti za bilo što, ali ga ne smijete jesti. 25Tko god jede loj od životinje koja se može prinijeti Jahvi kao žrtva paljenica takav neka se iskorijeni iz svoga naroda. 26Ne smijete uživati krvi ni od ptica ni od stoke ni u kojem svome prebivalištu. 27Tko bi god uživao bilo kakvu krv neka se iskorijeni iz svoga naroda.'"
Dijelovi za svećenike
    28Jahve još reče Mojsiju: 29"Ovako kaži Izraelcima: 'Prinos Jahvi od žrtve pričesnice mora donijeti onaj koji Jahvi prinosi žrtvu pričesnicu. 30Svojim vlastitim rukama neka prinese Jahvi žrtvu paljenicu; neka prinese loj i grudi; grudi neka se prinesu pred Jahvom kao žrtva prikaznica. 31Neka svećenik sažeže loj na žrtveniku, a grudi neka pripadnu Aronu i njegovim sinovima. 32Desno pleće od svojih žrtava pričesnica dajte svećeniku na dar. 33Onome Aronovu sinu koji bude prinosio krv i loj sa žrtve pričesnice neka u dio pripadne desno pleće. 34Jer ja uzimam od Izraelaca grudi od žrtava pričesnica što se prinose kao žrtva prikaznica i pleće žrtve podizanice te ih predajem svećeniku Aronu i njegovim sinovima. To je trajna odredba za Izraelce.
    35To je dohodak Aronov i njegovih sinova od žrtava paljenih u čast Jahvi; dodjeljuje im se od onog dana kad se dovedu da vrše svećeničku službu u čast Jahvi. 36Jahve je naredio da im se od dana kad budu pomazani to daje kao pristojbina od Izraelaca. To je trajna odredba za njihove naraštaje'."
Zaključak
    37To je obred za žrtvu paljenicu, prinosnicu, okajnicu, naknadnicu, žrtvu posvetnicu i žrtvu pričesnicu 38koji je Jahve naredio Mojsiju na Sinajskom brdu kad je zapovjedio Izraelcima da Jahvi u Sinajskoj pustinji prinose žrtve.
II. POSVETA, PRAVA I DUŽNOSTI SVEĆENIKA
Obred svećeničkog posvećenja
Lev 8.
Jahve reče Mojsiju: 2"Uzmi Arona, a s njim i njegove sinove; ruho, ulje pomazanja, junca žrtve okajnice, dva ovna i košaru beskvasnih kruhova 3te skupi svu zajednicu na ulazu u Šator sastanka." 4Mojsije učini kako mu je Jahve naredio, i zajednica se sabra na ulazu u Šator sastanka. 5Tada Mojsije progovori zajednici: "Ovo je Jahve zpovjedio da se učini." 6Izvede zatim Mojsije Arona i njegove sinove pa ih u vodi opra. 7Obuče na nj haljinu, opasa ga pojasom, ogrnu ga ogrtačem i stavi mu oplećak. Zatim ga opasa tkanicom oplećka i njome pritegnu uza nj oplećak. 8Stavi mu naprsnik, a u naprsnik metnu Urim i Tumim. 9Na glavu mu stavi mitru, a sprijeda na mitru postavi zlatnu pločicu - sveti vijenac - kako je Jahve naredio Mojsiju.
    10Uzme zatim Mojsije ulje pomazanja te pomaže Prebivalište i sve što je u njemu da ih posveti. 11Sedam puta poškropi njime žrtvenik te pomaže žrtvenik i sav njegov pribor, umivaonik s njegovim stalkom da ih posveti. 12Izlije ulja pomazanja Aronu na glavu te ga pomaže da ga posveti. 13Potom Mojsije dovede Aronove sinove; na njih obuče haljine, pasovima ih opaše i poveze im zavije, kako je Jahve Mojsiju naredio. 14Dovede potom junce žrtve okajnice. Aron i njegovi sinovi stave svoje ruke na glavu juncu žrtve okajnice. 15Zatim ga Mojsije zakolje. Onda uzme krvi pa je svojim prstom stavi na rogove oko žrtvenika. Tako žrtvenik očisti. Zatim izlije krv podno žrtvenika; posveti ga, izvršivši na njemu obred pomirenja.
    16Zatim Mojsije uzme sav loj što je bio oko drobine, privjesak s jetre, oba bubrega i njihov loj, pa to sažeže u kad na žrtveniku. 17A kožu od junca, njegovo meso i njegovu nečist spali u vatri izvan tabora, kako je Jahve naredio Mojsiju. 18Dovede potom ovna za žrtvu paljenicu. Aron i njegovi sinovi stave svoje ruke ovnu na glavu. 19Sad ga Mojsije zakolje. Onda krvlju zapljusne žrtvenik sa svih strana. 20Pošto isiječe ovna na dijelove, Mojsije sažeže u kad glavu, dijelove i loj. 21U vodi opere drobinu i noge pa u kad sažeže na žrtveniku svega ovna. Bila je to žrtva paljenica na ugodan miris - žrtva u čast Jahvi paljena - kako je Jahve naredio Mojsiju.
    22Zatim dovede drugoga ovna, ovna za žrtvu posvetnicu. Aron i njegovi sinovi stave svoje ruke ovnu na glavu. 23Mojsije ga zakolje. Onda uzme krvi pa stavi na resu Aronova desnog uha, na palac njegove desne ruke i na palac njegove desne noge. 24Potom Mojsije dovede Aronove sinove, pa im stavi iste krvi na resu desnog uha, na palac desne ruke i na palac desne noge. Zatim Mojsije krvlju zapljusne žrtvenik sa svih strana. 25Poslije toga uzme loj, pretili rep, loj što je bio oko drobine, privjesak s jetre, oba bubrega i njihov loj - i desno pleće; 26a iz košare beskvasnih kruhova, što je stajala pred Jahvom, uzme jednu beskvasnu pogaču, jednu prevrtu s uljem i jedan kolač i postavi ih na loj i desno pleće. 27Sve to položi na ruke Arona i na ruke njegovih sinova pa to prinese kao žrtvu prikaznicu pred Jahvom. 28Potom Mojsije opet to uzme s njihovih ruku i sažeže u kad na žrtveniku povrh žrtve paljenice. Bila je to žrtva posvetnica na ugodan miris, žrtva u čast Jahvi paljena. 29Naposljetku Mojsije uzme grudi i prinese ih kao žrtvu prikaznicu pred Jahvom. To je bila pristojbina Mojsiju od ovna žrtve posvetnice, kako je Jahve Mojsiju naredio.
    30Zatim Mojsije uze ulja za pomazanje i krvi što je bila na žrtveniku te poškropi Arona i njegove haljine, a tako i njegove sinove i njihove haljine. Tako posveti Arona i njegove haljine; njegove sinove i njihove haljine.
    31Onda reče Mojsije Aronu i njegovim sinovima: "Skuhajte to meso na ulazu u Šator sastanka i ondje ga blagujte s kruhom što je u košari za žrtvu posvetnicu, kako sam naredio. Neka ga jedu Aron i njegovi sinovi! 32A što od mesa i kruha ostane, spalite na vatri. 33Sedam dana ne odlazite s ulaza Šatora sastanka - do dana kad se navrši rok vašega svećeničkog posvećenja. Jer sedam dana treba za vaše posvećenje. 34Kako se radilo danas, Jahve je naredio da se tako radi dalje, da se nad vama izvrši obred pomirenja. 35Zato ostanite na ulazu Šatora sastanka sedam dana, danju i noću vršeći što je Jahve naredio, da ne pomrete. Takvu sam ja zapovijed dobio."
    36Aron i njegovi sinovi učiniše sve što je Jahve naredio preko Mojsija.
Nastup u svećeničku službu
Lev 9.
Osmoga dana Mojsije pozva Arona, njegove sinove i starješine Izraelove 2i reče Aronu: "Uzmi jedno tele za žrtvu okajnicu, jednoga ovna za žrtvu paljenicu, oboje bez mane, i dovedi ih pred Jahvu. 3A Izraelcima reci ovako: 'Uzmite jednoga jarca za žrtvu okajnicu, tele i janje od godine, oboje bez mane, za žrtvu paljenicu; 4a junca i ovna za žrtvu pričesnicu da žrtvujete pred Jahvom; napokon prinosnicu, s uljem zamiješenu; jer će vam se danas Jahve ukazati.'"
    5Dovedu oni pred Šator sastanka što je Mojsije naredio; naprijed stupi sva zajednica i stane pred Jahvu. 6"Ovo je zapovijed", reče Mojsije, "koju je Jahve izdao. Izvršite je, da vam se pokaže slava Jahvina." 7Zatim Mojsije reče Aronu: "Stupi k žrtveniku, prinesi svoju žrtvu okajnicu i svoju žrtvu paljenicu i tako izvrši obred pomirenja za se i svoj dom; onda prinesi dar naroda i za nj izvrši obred pomirenja, kako je Jahve naredio."
    8Aron se primače žrtveniku i zakla tele žrtve za svoj vlastiti grijeh. 9Zatim mu Aronovi sinovi donesu krvi. On u nju zamoči svoj prst i stavi je na rogove žrtvenika. Potom ostalu krv izli podno žrtvenika. 10A loj, bubrege i privjesak s jetre žrtve okajnice sažeže u kad na žrtveniku, kako je Jahve naredio Mojsiju. 11Meso i kožu spali na vatri izvan tabora. 12Zakolje poslije toga žrtvu paljenicu, od koje mu sinovi Aronovi pruže krv. On njome zapljusne žrtvenik sa svih strana. 13Dodaju mu i žrtvu paljenicu, dio po dio, a tako i glavu, i on je sažeže u kad na žrtveniku. 14Drobinu i noge opere pa i njih na žrtveniku sažeže u kad povrh žrtve paljenice.
    15Zatim prinese dar naroda. Uze jarca žrtve okajnice za grijehe naroda, zakla ga i prinese kao žrtvu okajnicu, isto onako kao i prijašnju. 16Donese potom žrtvu paljenicu i prinese je prema propisu. 17Donijevši poslije toga žrtvu prinosnicu, od nje zagrabi pregršt i sažeže na žrtveniku u kad povrh jutarnje žrtve paljenice.
    18Napokon zakolje junca i ovna kao žrtvu pričesnicu za narod. Aronovi mu sinovi pruže krv, a on zapljusne žrtvenik sa svih strana; 19dodaju mu i loj s junca i ovna, pretili rep, loj oko drobine, bubrege i privjesak s jetre. 20Metnuvši te masne dijelove na grudi, sažga ih u kad na žrtveniku. 21A grudi i desno pleće Aron prinese kao žrtvu prikaznicu pred Jahvom, kako je Mojsije naredio.
    22Tada Aron podiže ruke spram naroda i blagoslovi ga. Pošto prinese žrtvu okajnicu, paljenicu i pričesnicu, siđe. 23Poslije toga Mojsije i Aron uđoše u Šator sastanka. Kad iziđoše, blagosloviše narod. Slava Jahvina pokaza se svemu narodu. 24Ispred Jahve izbi oganj i sažga žrtvu paljenicu i masne komade na žrtveniku. A sav narod, vidjevši to, viknu od veselja i pade ničice.
Vjernost obrednim propisima
Lev 10.
A sinovi Aronovi Nadab i Abihu uzmu svaki svoj kadionik; stave u nj vatre i na nju metnu tamjana da prinesu pred Jahvom neposvećenu vatru, koju im on ne bijaše propisao. 2Ali izbije plamen ispred Jahve te ih proguta - poginuše oni pred Jahvom. 3Nato će Mojsije Aronu: "To je ono što je Jahve navijestio:
        Po onima koji su mi blizu
        svetim ću se pokazati;
        pred svim ću se pukom
            proslaviti."
    Aron je šutio. 4Mojsije zovnu Mišaela i Elsafana, sinove Aronova strica Uziela, pa im reče: "Dođite i odnesite svoju braću ispred Svetišta u polje izvan tabora!" 5Oni dođu i odnesu ih u njihovim košuljama u polje izvan tabora, kako je Mojsije rekao.
    6Poslije toga Mojsije reče Aronu i njegovim sinovima, Eleazaru i Itamaru: "Ne raščupavajte svoje kose niti razdirite svojih haljina da ne poginete i da se On ne razljuti na svekoliku zajednicu. Vaša braća i sav dom Izraelov neka oplakuje one koje je vatra Jahvina sažegla. 7Ne smijete odlaziti s ulaza u Šator sastanka da ne pomrete, jer na vama je Jahvino ulje pomazanja." Oni učine po riječi Mojsijevoj.
Trijeznost svećenika
    8Jahve reče Aronu: 9"Kad ulazite u Šator sastanka, nemojte piti vina niti opojnoga pića, ni ti ni tvoji sinovi s tobom! Tako nećete poginuti. To je trajan zakon za vaše naraštaje; 10da možete lučiti posvećeno od običnoga, čisto od nečistoga; 11da možete učiti Izraelce svim zakonima što ih je Jahve predao preko Mojsija."
Dijelovi žrtava za svećenike
    12Onda Mojsije rekne Aronu i njegovim preživjelim sinovima, Eleazaru i Itamaru: "Uzimajte od žrtve prinosnice što preostaje nakon prinesene žrtve u čast Jahvi paljene i beskvasnu je uza žrtvenik jedite jer je vrlo sveta. 13Blagujte je u svetom mjestu, jer to je - tako je meni naređeno - pristojbina tvoja i pristojbina tvojih sinova od žrtava paljenih u čast Jahvi. 14A grudi žrtve prikaznice i pleće žrtve podizanice ti i tvoji sinovi i tvoje kćeri s tobom jedite na bilo kojem čistom mjestu. Jer to je dodijeljeno za pristojbinu tebi i tvojim sinovima od izraelskih žrtava pričesnica. 15Pleće žrtve podizanice i grudi žrtve prikaznice što se donose zajedno s lojem, na vatri paljenim - pošto budu prineseni za žrtvu prikaznicu pred Jahvom - neka pripadnu tebi i tvojim sinovima s tobom. To je, kako je Jahve naredio, trajan zakon."
Posebni propisi o žrtvama okajnicama
    16Potom se Mojsije potanje raspita o jarcu žrtve okajnice. Već je bio spaljen. On se razljuti na Eleazara i Itamara, Aronove preživjele sinove, pa rekne: 17"Zašto ste jeli žrtvu okajnicu na svetome mjestu? Vrlo ja sveta! To vam je dao Jahve da uklanjate krivnju sa zajednice vršeći nad njom obred pomirenja pred Jahvom. 18Budući da krv žrtve nije bila unesena unutar Svetišta, morali ste je blagovati u Svetištu, kako mi je bilo zapovjeđeno." 19Nato će Aron Mojsiju: "Danas su, eto, prinijeli svoju žrtvu okajnicu i svoju žrtvu paljenicu pred Jahvom! Što bi se meni dogodilo da sam ja danas jeo od žrtve okajnice? Bi li to bilo milo Jahvi?" 20Kad Mojsije to ču, odobri.
III. OBREDNA ČISTOĆA I NEČISTOĆA
ČISTE I NEČISTE ŽIVOTINJE
1. Kopnene životinje
Lev 11.
Jahve reče Mojsiju i Aronu: 2"Ovako kažite Izraelcima: 'Ovo su životinje koje između svih četveronožaca na zemlji možete jesti: 3svaku koja ima papke, ali papke razdvojene, i koja preživa možete jesti. 4Ali ove, iako preživaju ili papke imaju, ne smijete jesti: devu, jer iako preživa, razdvojena papka nema - za vas je nečista; 5svisca, jer iako preživa, razdvojena papka nema - za vas je nečist; 6arnebeta, iako preživa, razdvojena papka nema - za vas je nečist. 7A svinja, iako ima papak, i to papak razdvojen, ne preživa - za vas je nečista. 8Njihova mesa nemojte jesti niti se njihove strvine doticati - za vas su one nečiste.'"
2. Vodene životinje
    9Od svih vodenih životinja ove možete jesti: sve što živi u vodi, bilo u morima, bilo u rijekama, a ima peraje i ljuske možete jesti. 10A što u morima i rijekama nema peraja i ljusaka - sve životinjice u vodi, sva živa vodena bića - neka su vam odvratna 11i odvratna neka vam ostanu! Mesa od njih nemojte jesti, a njihove strvine držite za odvratnost. 12Sve, dakle, što je u vodi a nema peraja i ljusaka neka je za vas odvratno."
3. Ptice
    13"Od ptica neka su vam ove odvratne i neka se ne jedu - odvratnost su: orao, orao strvinar i jastreb, 14tetrijeb i sokol bilo koje vrste; 15gavran svih vrsta; 16noj, kobac i galeb; lastavica svake vrste; 17sova, gnjurac, ušara, 18labud, pelikan, droplja; 19roda, čaplja svake vrste; pupavac i šišmiš."
4. Ostale krilate životinje
    20"Svi krilati kukci što hodaju četveronoške neka su vam odvratni! 21Od svih tih krilatih kukaca što hodaju četveronoške možete jesti samo one koji imaju na svojim nožicama listove za skakutanje po zemlji. 22Od njih možete jesti: svaku vrstu skakavaca, cvrčaka i zrikavaca. 23A svi drugi krilati kukci na četiri nožice neka su vam odvratni! 24I od njih ćete se onečistiti: tko se god dotakne njihove crkotine, neka je nečist do večeri; 25tko god ponese crkotinu bilo koje od njih, neka opere svoju odjeću i nečistim se smatra do večeri; 26i životinje s nerazdvojenim papkom što ne preživaju za vas su nečiste, i tko ih se dotakne neka je nečist! 27Onda, četveronožne životinje koje hodaju na četiri šape za vas su nečiste. Tko se dotakne njihova strva, neka je nečist do večeri. 28A onaj koji ponese njihov strv, neka opere svoju odjeću i bude nečist do večeri. Za vas su one nečiste."
5. Gmizavci
    29"Od životinja što po zemlji gmižu neka su za vas ove nečiste: krtica, miš i svaka vrsta guštera; 30zidni macaklin, kameleon, daždevnjak, zelembać i tinšamet.
    31Te su životinje od svih što gmižu za vas nečiste. Tko ih se mrtvih dotakne neka je nečist do večeri. 32A na što koja od njih mrtva padne, neka je onečišćeno: bio to kakav drveni predmet ili odjeća, koža ili vreća. Svaki takav predmet koji se upotrebljava neka se zamoči u vodu i ostane nečist do večeri. Onda će postati čist. 33Upadne li što od njih u kakvu zemljanu posudu, razbijte je; sve je u njoj onečišćeno. 34A bilo kakva hrana što se jede, ako na nju kapne voda iz te posude, bit će onečišćena. Svaka tekućina što se pije u svakoj takvoj posudi neka se smatra nečistom.
    35A sve na što padne bilo što od njihove crkotine neka je nečisto; bude li to peć ili ognjište, neka se sruše: onečišćeni su za vas i neka nečisti budu. 36A vrelo ili čatrnja koja drži vodu neka se smatraju čistima. Ali tko dirne strvinu životinje neka je nečist. 37Ako što od njihova strva padne na žitno sjemenje što će se sijati, ono ostaje čisto; 38ali ako se sjemenje nakvasi vodom, a onda na nj padne što od njihove crkotine, neka je za vas nečisto.
    39Ako ugine koja životinja što vam služi za hranu, onaj koji dotakne njezinu strvinu neka je nečist do večeri; 40a koji pojede od njezine strvine neka opere svoju odjeću i bude nečist do večeri; koji ponese njezinu strvinu neka opere svoju odjeću i bude nečist do večeri.
    41Svaka životinja što po tlu gmiže odvratna je. Neka se ne jede! 42Ništa što puže na trbuhu, ništa što god ide na četiri noge ili na više nogu - nikakve puzavce što po tlu gmižu nemojte jesti jer su odvratni! 43Nemojte sami sebe poganiti svim tim puzavcima što gmižu; ne prljajte se njima, da i vi zbog njih ne postanete nečisti. 44Ta ja - Jahve - Bog sam vaš! Posvećujte se, dakle, da sveti budete, jer svet sam ja! Nijednim se puzavcem što po tlu gmiže ne prljajte! 45Jest, ja sam Jahve; izveo sam vas iz zemlje egipatske da vam budem Bog. Budite, dakle, sveti jer sam svet ja!"
Zaključak
    46To je odredba koja se odnosi na ptice i sva živa bića što se u vodi kreću i na sve stvorove koji po zemlji gmižu. 47Svrha joj je da se razlikuje nečisto od čistoga; životinja koja se može jesti od životinje koja se ne smije jesti.
ZDRAVSTVENI PROPISI
Očišćenje žene poslije poroda
Lev 12.
Jahve reče Mojsiju: 2"Kaži Izraelcima: 'Kad koja žena zatrudni i rodi muško čedo, neka je nečista sedam dana, kako je nečista u vrijeme svoga mjesečnog pranja. 3Osmoga dana neka se dijete obreže. 4A ona neka ostane još trideset i tri dana da se očisti od svoje krvi; ne smije dirati ništa posvećeno niti dolaziti u Svetište dok se ne navrši vrijeme njezina čišćenja. 5Ako rodi žensko čedo, neka je nečista dva tjedna, kao za svoga mjesečnog pranja, i neka ostane još šezdeset i šest dana da se očisti od svoje krvi. 6A kad se navrši vrijeme njezina čišćenja - bilo za sinčića, bilo za kćerkicu - neka donese svećeniku na ulaz u Šator sastanka jednogodišnje janje za žrtvu paljenicu i jednoga golubića ili grlicu za žrtvu okajnicu. 7Neka on to prinese pred Jahvom i nad njom izvrši obred pomirenja. Tako će ona biti očišćena od svoga krvarenja. To je odredba koja se odnosi na ženu kad rodi bilo muško bilo žensko čedo. 8Ali ako ne može da nađe dovoljno sredstava za grlo od sitnoga stada, neka onda uzme dvije grlice ili dva golubića - jedno za žrtvu paljenicu, a drugo za žrtvu okajnicu. Neka svećenik izvrši nad njom obred pomirenja, i ona će biti očišćena'."
Guba
Lev 13.
Reče Jahve Mojsiju i Aronu: 2"Ako se kome na koži pojavi oteklina ili lišaj ili bjelkasta pjega što bi bila nagovještaj gube na koži njegova tijela, neka se takav dovede svećeniku Aronu ili kojemu od njegovih sinova svećenika. 3Neka svećenik pregleda zaraženo mjesto na koži njegova tijela. Ako je dlaka na zaraženom mjestu postala bijela i učini se da je ono dublje od kože njegova tijela, onda je to guba. Pošto ga svećenik pregleda, neka ga proglasi nečistim. 4Ali ako se pokaže da bjelkasta pjega na koži njegova tijela nije dublja nego i koža, a dlaka na njoj nije pobijeljela, neka onda svećenik bolesnika osami sedam dana. 5Neka ga sedmoga dana opet svećenik pregleda. Ako ustanovi svojim očima da zaraza još postoji, ali da se po koži dalje ne širi, neka ga osami još sedam dana. 6Sedmoga dana neka ga opet pregleda. Bude li zaraženo mjesto manje upadno, a bolest se kožom ne bude proširila, neka ga proglasi čistim: to je samo lišaj. Pošto opere svoje haljine, bit će čist. 7Ali ako se lišaj kožom proširi, pošto je svećenik bolesnika pregledao i proglasio ga čistim, neka se ponovo pokaže svećeniku. 8Neka ga svećenik pregleda. Bude li se lišaj proširio po koži, neka ga svećenik proglasi nečistim: to je guba.
    9Ako se na čovjeku pokaže guba, neka ga dovedu svećeniku. 10Neka ga svećenik pregleda. Ako po koži bude bjelkasta oteklina s pobijeljelom dlakom i napetim čirom, 11to je duboko ukorijenjena guba po koži njegova tijela. Neka ga svećenik proglasi nečistim. Ne treba ga osamljivati, jer je sigurno nečist.
    12Ako guba izbije po koži tako da bolesniku prekrije svu kožu od glave do pete - sve što svećenikove oči vide - 13neka svećenik obavi pregled. Bude li guba prekrila sve njegovo tijelo, neka ga proglasi čistim. Budući da je sav pobijelio, čist je. 14Ali onog dana kad se na njemu pokaže čir, bit će nečist. 15Kad svećenik vidi taj čir, neka bolesnika proglasi nečistim: čir je nečista stvar, to je guba. 16Ali ako se čir promijeni u bijelo, neka čovjek dođe k svećeniku. 17Svećenik neka ga pregleda. Bude li rana postala bijela, neka svećenik proglasi bolesnika čistim - čist i jest."
Čir
    18"Kad se kome na koži napne čir i zacijeli, 19i ondje gdje je bio čir pojavi se bjelkasta oteklina ili mjesto izblijedi i postane bjelkasto, ili izbije bijelocrvenkasta pjega, neka se taj čovjek pokaže svećeniku. 20Neka ga svećenik pregleda. Pronađe li da je tu koža udubljenija a dlaka pobijeljela, neka ga svećenik proglasi nečistim - to je onda guba što je izbila u čiru. 21Ali ako svećenik ustanovi da tu dlaka nije pobijeljela, da koža nije udubljenija nego drugdje, da mjesto tamni, neka bolesnika osami sedam dana. 22Proširi li mu se bolest po koži, neka ga svećenik proglasi nečistim - to je guba. 23Ako pjega ostane na mjestu i ne proširi se, to je ožiljak od čira. Neka toga čovjeka svećenik proglasi čistim."
Opeklina
    24"Kome na koži bude opeklina, pa mjesto opekline postane pjega bijelocrvenkasta ili bjelkasta, 25neka to svećenik pregleda. Ako dlaka na mjestu bude pobijeljela i učini se da je to mjesto udubljenije od kože, onda je to guba što je u opeklini izbila. Neka ga svećenik proglasi nečistim; to je guba. 26Ali ako svećenik ustanovi da dlaka nije pobijeljela, da mjesto nije udubljenije od kože i da tamni, neka ga osami sedam dana. 27Sedmoga dana neka ga pregleda. Ako se pjega po koži proširi, neka ga svećenik proglasi nečistim: to je guba. 28Ostane li ozljeda na mjestu i proširi se po koži, to je onda oteklina od opekline. Neka čovjeka svećenik proglasi čistim: to je ožiljak od opekline."
Šuga
    29"Ako se na glavi ili na bradi kojega čovjeka ili žene pokaže bolest, 30neka svećenik bolest pregleda. Ustanovi li se da je dublje od kože i da je tu dlaka požutjela i otančala, neka bolesnika svećenik proglasi nečistim. To je šuga, to jest guba na glavi ili na bradi. 31Ali ako svećenik, pregledavši oboljelo mjesto, ustanovi da nije dublje od kože, ali da tu ipak nema crne dlake, neka svećenik odstrani šugavca sedam dana. 32Sedmoga dana neka ga svećenik pregleda. Ako se šuga nije proširila niti dlaka požutjela, te ako se čini da šuga nije dublja od kože, 33neka se bolesnik obrije - ali ošugano mjesto da ne brije! - i neka ga svećenik odstrani od drugih sedam dana. 34Sedmoga dana neka opet svećenik pregleda šugavo mjesto. Ako se šuga kožom ne bude proširila i učini se da nije dublja od kože, neka tog bolesnika svećenik proglasi čistim. On neka opere svoju odjeću i bude čist. 35Proširi li se šuga po koži pošto je bio čistim proglašen, 36neka ga svećenik ponovo pregleda. Ako se šuga kožom bude proširila - svećenik neka više i ne traži žute dlake - bolesnik ja nečist. 37Ali ako opazi da je šuga stala i da je nikla crna dlaka, šuga je zacijeljela - on je čist. Neka ga svećenik proglasi čistim."
Osip
    38"Ako se na koži kojeg čovjeka ili žene pokažu pjege te ako su te pjege bijele, 39neka ih svećenik pregleda. Ako te pjege po koži budu tamnobijele, onda je to osip što je izbio po koži: bolesnik je čist."
Ćelavost
    40"Ako čovjeku opadne kosa s glave, oćelavio mu je zatiljak, ali je čist. 41Ako mu sprijeda opadne kosa s glave, oćelavio je na čelu, ali je čist. 42Ali ako se po ćelavu zatiljku ili po oćelavljelu čelu pojavi crvenkastobijela bolest, to je guba što je izbila po njegovu ćelavom zatiljku ili oćelavljelu čelu. 43Neka ga svećenik pregleda. Ako ustanovi da je osip na ćelavu zatiljku ili po oćelavljelu čelu bjelkastocrvenkast - naizgled kao i guba na koži tijela - 44čovjek se ogubavio, nečist je. Svećenik ga mora proglasiti nečistim - guba mu je na glavi."
Propisi za gubavce
    45"Onaj koji se bude ogubavio, neka nosi rasparanu odjeću; kosa neka mu je raščupana; gornju usnu neka prekrije i viče: "Nečist! Nečist!" 46Sve dok na njemu bude bolest, neka nečistim ostane, a kako je nečist, neka stanuje nasamo: neka mu je stan izvan tabora."
Guba na odjeći
    47"Kad se zaraza gube pokaže na odijelu, bilo vunenu bilo lanenu, 48na osnovi ili na potki od lana ili vune; ili na koži; ili na bilo kakvu predmetu od kože; 49pa ako mrlja na odijelu ili koži, na osnovi ili na potki, ili na bilo kakvu predmetu od kože, bude zelenkasta ili crvenkasta, to je guba i neka se svećeniku pokaže. 50Neka svećenik, pošto pregleda što je zaraženo, to stavi na osamu sedam dana. 51Onda neka sedmoga dana zarazu pregleda. Ako se zaraza proširi po odijelu, po osnovi ili potki, ili po koži, ili po kakvu god predmetu od kože, to je zarazna guba. Stvar je nečista. 52To odijelo - bilo osnova bilo potka, od vune ili lana - ili kakav kožni predmet za koji je zaraza prionula, gubom se zarazio; neka na vatri izgori.
    53Ali ako svećenik opazi da se zaraza nije proširila na odijelu - na osnovi ni na potki - niti na bilo kakvu kožnom predmetu, 54onda neka naredi da se zaražena stvar opere. Neka je zatim stavi nasamo drugih sedam dana. 55A ako, pošto je stvar bila oprana, svećenik opazi da se zaraženo mjesto nije promijenilo, ipak, mada se bolest nije raširila, stvar je nečista. Neka se na vatri spali: trula je i iznutra i izvana.
    56Opazi li svećenik da se bolest smanjuje nakon pranja, neka to mjesto izreže, bilo ono na odijelu ili na koži, na osnovi ili na potki. 57Ako se na odijelu opet pojavi, u osnovi ili potki, ili bilo kakvu kožnom predmetu, onda je to zaraza, i zaraženi predmet neka u vatri izgori. 58Ako li bolest nestane s odijela - osnove ili potke - ili bilo kakva kožnoga predmeta pošto je bio opran, neka se opere opet, pa neka je čist."
    59To su propisi za bolest gube na odijelu od vune ili lana - u osnovi ili potki - ili bilo kakvu predmetu od kože da se proglase čistim ili nečistim.
Očišćenje gubavoga
Lev 14.
Jahve reče Mojsiju: 2"Neka ovo bude obred za gubavca na dan njegova čišćenja: neka se dovede svećeniku; 3neka svećenik iziđe iz tabora i obavi pregled. Ako ustanovi da je gubavac od gube ozdravio, 4neka naredi da se za čovjeka koji se ima čistiti uzmu dvije ptice, čiste i žive, cedrovine, grimiznog prediva i izopa. 5Neka zatim svećenik naredi da se jedna ptica zakolje nad živom vodom u zemljanoj posudi. 6Potom neka uzme živu pticu, a onda zajedno živu pticu, cedrovinu, grimizno predivo i izop zamoči u krv ptice što je bila zaklana povrh žive vode. 7Sada neka sedam puta poškropi onoga koji se od gube čisti, a onda ga čistim proglasi. Poslije toga neka pusti živu pticu na otvorenu polju. 8Onaj koji se čisti neka opere svoju odjeću, obrije sve svoje dlake i u vodi se okupa. Tako neka je čist. Poslije toga neka uđe u tabor, ali sedam dana neka stanuje izvan svoga šatora. 9Sedmi dan neka obrije sve svoje dlake: kosu, bradu i obrve; neka obrije sve ostale svoje dlake. Pošto u vodi opere svoju odjeću i okupa se, neka je čist.
    10Osmoga dana neka uzme muško janje bez mane, jedno žensko janje od godine dana, također bez mane, tri desetine efe najboljeg brašna zamiješena u ulju za žrtvu prinosnicu i jedan log ulja. 11Svećenik koji vrši čišćenje neka ih stavi pred Jahvu na ulazu u Šator sastanka s čovjekom koji se ima čistiti. 12Neka zatim svećenik uzme jedno muško janje pa ga s ono ulja u logu prinese kao žrtvu naknadnicu. Neka ih prinese pred Jahvom kao žrtvu prikaznicu. 13Neka janje zakolje ondje gdje se kolju žrtve okajnice i žrtve paljenice - na svetome mjestu, jer žrtva naknadnica kao i okajnica pripada svećeniku: vrlo je sveta! 14Potom neka svećenik uzme krvi od žrtve naknadnice, pa neka njome namaže resicu desnoga uha, palac desne ruke i palac desne noge onoga koji se čisti. 15Poslije toga neka uzme log s uljem i izlije na dlan svoje lijeve ruke. 16Zamočivši svećenik svoj desni prst u ulje na svojoj lijevoj ruci, neka uljem sa svoga prsta obavi škropljenje pred Jahvom sedam puta. 17Od ulja što mu preostane u ruci neka svećenik, po krvi od žrtve naknadnice, pomaže resicu desnoga uha, palac desne ruke i palac desne noge onoga koji se čisti. 18Ostatak ulja sa svoje ruke neka svećenik metne na glavu onoga koji se čisti. Tako će svećenik nad njim izvršiti obred pomirenja pred Jahvom. 19Neka svećenik poslije toga prinese žrtvu okajnicu i nad onim koji se čisti neka obavi obred pomirenja za njegovu nečistoću. Napokon neka zakolje žrtvu paljenicu, 20a onda neka svećenik žrtvu paljenicu i žrtvu prinosnicu podigne na žrtvenik. Kad tako svećenik nad njim obavi obred pomirenja, neka je čist.
    21Ako bude siromašan te ne mogne to priskrbiti, neka uzme samo jedno muško janje za žrtvu naknadnicu i neka se ono prinese kao žrtva prinosnica da se nad tim čovjekom izvrši obred pomirenja. I neka uzme samo desetinu efe najboljeg brašna zamiješena u ulju za žrtvu prinosnicu, jedan log ulja, 22k tome dvije grlice ili dva golubića - prema svojim mogućnostima - jedno za žrtvu okajnicu, a drugo za žrtvu paljenicu. 23Osam dana nakon svoga očišćenja neka ih donese svećeniku na ulaz u Šator sastanka pred Jahvu. 24Neka svećenik uzme janje za žrtvu naknadnicu i log s uljem pa ih prinese pred Jahvom kao žrtvu prikaznicu. 25Neka se onda zakolje janje žrtve naknadnice, a svećenik neka uzme njegove krvi i neka njome namaže resicu desnoga uha, palac desne ruke i palac desne noge onoga koji se čisti. 26Poslije toga neka svećenik izlije ulje na dlan svoje lijeve ruke. 27A onda neka od ulja što mu je na dlanu lijeve ruke obavi škropljenje sedam puta prstom svoje desne ruke pred Jahvom. 28Od ulja iz svoje ruke neka svećenik, po krvi žrtve naknadnice, namaže resicu desnog uha, palac desne ruke i palac desne noge onoga koji se čisti. 29Ostatak ulja što bude na dlanu neka svećenik stavi na glavu onoga koji se čisti, vršeći nad njim obred pomirenja pred Jahvom. 30Neka zatim prinese jednu od dviju grlica ili jednoga od dvaju golubića - što je već mogao pribaviti - 31kao žrtvu okajnicu, a drugu kao žrtvu paljenicu zajedno sa žrtvom prinosnicom. Neka tako svećenik izvrši obred pomirenja pred Jahvom nad onim koji se čisti."
    32To je propis za onoga koji je gubom zaražen a ne može priskrbiti sve za svoje očišćenje.
Kućna guba
    33Jahve reče Mojsiju i Aronu: 34"Kad uđete u kanaansku zemlju koju ću vam dati u posjed, a ja pustim gubu na koju kuću u zemlji što je budete zaposjeli, 35onda onaj čija je kuća neka dođe svećeniku i kaže: 'Čini mi se da je moja kuća zaražena gubom.' 36Neka svećenik naredi da se kuća isprazni prije nego on dođe da bolest pregleda, da ne bi sve što je u kući bilo proglašeno nečistim; poslije toga neka svećenik uđe da kuću pregleda. 37Ako nakon pregleda zapazi da je bolest na kućnim zidovima od zelenkastih ili crvenkastih udubina i pričini mu se da idu dublje od površine zida, 38neka svećenik iziđe iz kuće na kućna vrata i neka kuću zatvori sedam dana. 39Sedmi dan neka svećenik opet dođe i pregleda: ako se bolest bude proširila po zidovima kuće, 40neka svećenik naredi da se povadi zaraženo kamenje i baci na koje nečisto mjesto izvan grada. 41Zatim neka zapovjedi da se svi unutarnji zidovi kuće ostružu i da se sastrugani prah baci na koje nečisto mjesto izvan grada. 42Onda neka se uzme drugo kamenje i umetne namjesto onoga kamenja. Potom neka se uzme druga žbuka i kuća ponovo ožbuka.
    43Ako se pošast na kući opet pojavi pošto je kamenje bilo povađeno i kuća ostrugana i opet ožbukana, 44neka svećenik ode da pregleda: bude li se bolest po kući proširila, to je onda u kući zarazna guba; kuća je nečista. 45Neka se kuća poruši, a njezino kamenje, njezina drvena građa i sva žbuka s kuće neka se odnese izvan grada na koje nečisto mjesto.
    46Tko uđe u kuću dok je zatvorena, neka je nečist do večeri. 47Tko u kući legne, mora oprati svoju odjeću. I tko u kući objeduje, mora svoju odjeću oprati. 48Ako li svećenik dođe i vidi da se bolest po kući nije proširila pošto je kuća opet bila ožbukana, neka svećenik kuću proglasi čistom, jer se bolest izliječila. 49A za očišćenje kuće neka uzme: dvije ptice, cedrovine, grimizna prediva i izopa. 50Jednu od ptica neka zakolje nad živom vodom u zemljanoj posudi. 51Potom neka uzme: cedrovinu, izop, grimizno predivo i pticu živu te ih zamoči u krv ptice zaklane i u živu vodu pa kuću poškropi sedam puta. 52Očistivši tako od grijeha kuću krvlju ptice, živom vodom, živom pticom, cedrovinom, izopom i grimiznim predivom, 53neka pticu živu pusti izvan grada na otvorenu polju. Kad tako obavi obred pomirenja nad kućom, bit će čista."
    54To je propis za svaku vrst gube i šuge, 55za gubu odjeće ili kuće, 56za otekline, lišaje ili pjege. 57On određuje vrijeme nečistoće i čistoće.
    To je zakon o gubi.
Spolna nečistoća muškarca
Lev 15.
Jahve reče Mojsiju i Aronu: 2"Govorite Izraelcima i kažite im: 'Kad koji čovjek imadne izljev iz svoga tijela, njegov je izljev nečist. 3Evo u čemu je njegova nečistoća ako ima taj izljev: ispusti li njegovo tijelo izljev ili ga zadrži, on je nečist. 4Svaka postelja na koju legne onaj koji ima izljev neka je nečista; i svaki predmet na koji sjedne neka je nečist. 5A svaki koji se dotakne njegove posteljine neka opere svoju odjeću, u vodi se okupa i nečistim ostane do večeri. 6Tko god sjedne na predmet na kojemu je sjedio onaj koji je imao izljev neka opere svoju odjeću, u vodi se okupa i nečistim ostane do večeri. 7Tko se dotakne tijela onoga koji je imao izljev neka opere svoju odjeću, u vodi se okupa i do večeri nečistim ostane. 8Ako onaj koji ima izljev pljune na koga tko je čist neka taj opere svoju odjeću, u vodi se okupa i nečistim ostane do večeri. 9Neka je nečisto i svako sjedalo na koje za vožnje sjedne onaj koji ima izljev; 10i tko se dotakne čega što je pod tim bolesnikom bilo neka je nečist do večeri. Tko ponese štogod takvo neka svoju odjeću opere, u vodi se okupa i ostane nečistim do večeri. 11A svaki koga se onaj koji ima izljev dotakne neopranih ruku neka svoju odjeću opere, u vodi se okupa i ostane nečistim do večeri. 12Zemljana posuda koje se dotakne onaj s izljevom neka se razbije, a svaki drveni sud neka se vodom ispere.
    13Kad se onaj koji ima izljev od toga izliječi, neka onda nabroji sedam dana za svoje oćišćenje; neka opere svoju odjeću, okupa se u živoj vodi i neka je čist. 14Osmoga pak dana neka uzme dvije grlice ili dva golubića, dođe pred Jahvu na ulaz u Šator sastanka pa ih svećeniku preda. 15Neka ih svećenik prinese jedno kao žrtvu okajnicu, a drugo kao žrtvu paljenicu. Time će svećenik izvršiti obred pomirenja nad tim čovjekom za njegov izljev.
    16Kad čovjek imadne sjemeni izljev, neka u vodi okupa cijelo svoje tijelo i ostane nečistim do večeri. 17Svaka haljina i svaka koža na koju dospije takav sjemeni izljev neka se u vodi opere i ostane nečistom do večeri.
    18Ako koja žena legne s kojim čovjekom i on ispusti sjeme, neka se okupaju u vodi i budu nečisti do večeri'."
Spolna nečistoća žene
    19"Kad žena imadne krvarenje, izljev krvi iz svoga tijela, neka ostane u svojoj nečistoći sedam dana; tko se god nje dotakne neka je nečist do večeri. 20Na što god bi legla za svoje nečistoće neka je nečisto; na što god sjedne neka je nečisto. 21Tko se dotakne njezine posteljine neka opere svoju odjeću, u vodi se okupa i do večeri ostane nečistim. 22Tko god dotakne bilo koji predmet na kojemu je ona sjedila neka svoju odjeću opere, u vodi se okupa i nečist ostane do večeri. 23A ako bi se dotakao čega što je bilo na njezinoj postelji ili na predmetu na kojem je ona sjedila, neka je nečist do večeri. 24Ako koji čovjek s njom legne, njezina nečistoća za nj prianja, pa neka je nečist sedam dana. Svaka postelja na koju on legne neka je nečista.
    25Ako žena imadne krvarenje dulje vremena izvan svoga mjesečnog pranja, ili ako se njezino mjesečno pranje produžuje, neka se smatra nečistom sve vrijeme krvarenja kao da su dani njezina mjesečnog pranja. 26Svaka postelja na koju legne za sve vrijeme svoga krvarenja bit će joj kao i postelja za njezina mjesečnog pranja. I svaki predmet na koji sjedne neka postane nečistim kao što bi bio nečist u vrijeme njezina mjesečnog pranja. 27A svatko tko ih se dotakne neka je nečist; neka opere svoju odjeću, okupa se u vodi i ostane nečistim do večeri.
    28Ako ozdravi od svog krvarenja, neka namiri sedam dana, a poslije toga neka je čista. 29Osmoga dana neka uzme dvije grlice ili dva golubića te ih donese svećeniku na ulaz u Šator sastanka. 30Neka jedno svećenik prinese kao žrtvu okajnicu, a drugo kao žrtvu paljenicu. Tako će svećenik obaviti pred Jahvom obred pomirenja nad njom, za njezino nečisto krvarenje."
Zaključak
    31"Odvraćajte Izraelce od njihovih nečistoća, da ne bi zbog njih pomrli oskvrnjujući moje Prebivalište koje se nalazi među njima.
    32To je propis za čovjeka koji ima izljev; za onoga koga čini nečistim sjemeni izljev; 33za ženu u vrijeme nečistoće njezina mjesečnog pranja; za svakoga - bilo muško bilo žensko - tko imadne izljev, a tako i za čovjeka koji legne s onečišćenom ženom."
VELIKI DAN POMIRENJA
Lev 16.
Poslije smrti dvojice Aronovih sinova, koji su poginuli prinoseći pred Jahvom neposvećenu vatru, progovori Jahve Mojsiju. 2Jahve reče Mojsiju:
    "Kaži svome bratu Aronu da ne ulazi u svako doba u Svetište iza zavjese, pred Pomirilište koje se nalazi na Kovčegu, da ne pogine. Jer ja ću se pojavljivati nad Pomirilištem u oblaku.
    3Neka Aron ulazi u Svetište ovako: s juncem za žrtvu okajnicu i ovnom za žrtvu paljenicu. 4Neka se obuče u posvećenu košulju od lana; na svoje tijelo neka navuče gaće od lana; neka se opaše lanenim pasom, a na glavu stavi mitru od lana. To je posvećeno ruho koje ima obući pošto se okupa u vodi. 5Od zajednice izraelske neka primi dva jarca za žrtvu okajnicu i jednoga ovna za žrtvu paljenicu.
    6Pošto Aron prinese junca za žrtvu okajnicu za svoj grijeh i izvrši obred pomirenja za se i za svoj dom, 7neka uzme oba jarca i postavi ih pred Jahvu na ulaz u Šator sastanka. 8Neka Aron baci kocke za oba jarca te jednoga odredi kockom Jahvi, a drugoga Azazelu. 9Jarca na kojega je kocka pala da bude Jahvi neka Aron prinese za žrtvu okajnicu. 10A jarac na kojega je kocka pala da bude Azazelu neka se smjesti živ pred Jahvu, da se nad njim obavi obred pomirenja i otpremi Azazelu u pustinju.
    11Zatim neka Aron prinese junca za žrtvu okajnicu za svoj grijeh; i obavi obred pomirenja za se i za svoj dom: i neka zakolje toga junca za žrtvu okajnicu za svoj grijeh. 12Potom neka uzme kadionik pun užarena ugljevlja sa žrtvenika ispred Jahve i dvije pune pregršti miomirisnoga tamjana u prah smrvljenoga. Neka to unese iza zavjese. 13Sad neka stavi tamjan na vatru pred Jahvom da oblak od tamjana zastre Pomirilište što je na Svjedočanstvu. Tako neće poginuti. 14Poslije toga neka uzme krvi od junca i svojim prstom poškropi istočnu stranu Pomirilišta; a ispred Pomirilišta neka svojim prstom poškropi sedam puta tom krvlju.
    15Neka potom zakolje jarca za žrtvu okajnicu za grijeh naroda; neka unese njegovu krv za zavjesu te s njegovom krvi učini kako je učinio s krvlju od junca: neka njome poškropi po Pomirilištu i pred njim. 16Tako će obaviti obred pomirenja nad Svetištem zbog nečistoća Izraelaca, zbog njihovih prijestupa i svih njihovih grijeha. A tako neka učini i za Šator sastanka što se među njima nalazi, sred njihovih nečistoća. 17Kad on uđe da obavi obred pomirenja u Svetištu, neka nikoga drugog ne bude u Šatoru sastanka dok on ne iziđe.
    Obavivši obred pomirenja za se, za svoj dom i za svu izraelsku zajednicu, 18neka ode k žrtveniku koji se nalazi pred Jahvom te nad žrtvenikom obavi obred pomirenja. Neka uzme krvi od junca i krvi od jarca pa stavi na rogove oko žrtvenika. 19Neka svojim prstom poškropi žrtvenik istom krvlju sedam puta. Tako će ga očistiti od nečistoća Izraelaca i posvetiti.
    20Kad svrši obred pomirenja Svetišta, Šatora sastanka i žrtvenika, neka primakne jarca živoga. 21Neka mu na glavu Aron stavi obje svoje ruke i nad njim ispovjedi sve krivnje Izraelaca, sve njihove prijestupe i sve njihove grijehe. Položivši ih tako jarcu na glavu, neka ga pošalje u pustinju s jednim prikladnim čovjekom. 22Tako će jarac na sebi odnijeti sve njihove krivnje u pusti kraj.
    Otpremivši jarca u pustinju, 23neka se Aron vrati u Šator sastanka, sa sebe svuče lanenu odjeću u koju se bio obukao kad je ulazio u Svetište i neka je ondje ostavi. 24Neka potom opere svoje tijelo vodom na posvećenu mjestu, na se obuče svoju odjeću te iziđe da prinese svoju žrtvu paljenicu i žrtvu paljenicu naroda i obavi obred pomirenja za se i za narod. 25Loj sa žrtve okajnice neka sažeže u kad na žrtveniku.
    26Onaj koji je odveo jarca Azazelu neka opere svoju odjeću, svoje tijelo u vodi okupa i poslije toga može opet doći u tabor.
    27A junca žrtve okajnice i jarca žrtve okajnice od kojih je krv bila donesena u Svetište da se obavi obred pomirenja neka odnesu izvan tabora pa neka na vatri spale njihove kože, njihovo meso i njihovu nečist. 28Tko ih bude spaljivao, neka opere svoju odjeću, svoje tijelo okupa u vodi i poslije toga može opet doći u tabor.
    29Ovaj zakon neka za vas trajno vrijedi.
    U sedmom mjesecu, deseti dan toga mjeseca, postite i ne obavljajte nikakva posla: ni domorodac ni stranac koji među vama boravi. 30Jer toga dana nad vama se ima izvršiti obred pomirenja da se očistite od svih svojih grijeha te da pred Jahvom budete čisti. 31Neka je to za vas subotnji počinak kad postite. Trajan je to zakon.
    32Neka obred pomirenja obavi onaj svećenik koji bude pomazan i posvećen za vršenje svećeničke službe namjesto svoga oca. Neka se obuče u posvećeno laneno ruho; 33on neka obavi obred pomirenja za posvećeno Svetište, za Šator sastanka i za žrtvenik. Zatim neka izvrši obred pomirenja nad svećenicima i nad svim narodom zajednice. 34Tako neka to bude za vas trajan zakon; jednom na godinu neka se nad Izraelcima obavi obred pomirenja za sve njihove grijehe."
    Mojsije je učinio kako mu je Jahve naredio.
IV. ZAKON SVETOSTI
Jedno Prebivalište - jedan žrtvenik
Lev 17.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori Aronu, njegovim sinovima i svima Izraelcima te im reci: 'Evo što je zapovjedio Jahve: 3svaki onaj od Izraelova doma koji u taboru ili izvan tabora zakolje vola, ili ovcu, ili kozu, 4a ne donese ih na ulaz u Šator sastanka da se prinesu na dar Jahvi pred njegovim Prebivalištem, svaki takav neka je odgovoran: prolio je krv i neka se odstrani iz svoga naroda.' 5Zato neka Izraelci svoje žrtve koje bi htjeli klati vani u polju dovedu na ulaz u Šator sastanka, k svećeniku, i neka ih prinose kao žrtve pričesnice. 6Neka svećenik izlije krv po Jahvinu žrtveniku koji se nalazi na ulazu u Šator sastanka, a loj spali na ugodan miris Jahvi, 7tako da ubuduće ne prinose svojih žrtava klanica jarcima s kojima se odaju bludu. Neka je ovo trajan zakon za njih i njihove naraštaje.
    8I kaži im: 'Svaki pojedinac od Izraelova doma, ili stranac koji među vama boravi, koji prinese paljenicu ili klanicu 9a ne donese je na ulaz u Šator sastanka da se prinese Jahvi, taj neka se odstrani iz svoga naroda.'"
Zabrana blagovanja krvi
    10"Nadalje, protiv svakoga pojedinca od Izraelova doma, a tako i protiv svakoga pridošlice među vama koji bi blagovao bilo kakvu krv, ja ću se okrenuti, svakoga tko blaguje krv odstranit ću iz njegova naroda. 11Jer je život živoga bića u krvi. Tu krv ja sam vama dao da na žrtveniku njome obavljate obred pomirenja za svoje živote. Jer krv je ono što ispašta za život. 12Zato sam kazao Izraelcima: neka nitko od vas ne jede krvi; neka ni stranac koji među vama bude ne jede krvi.
    13Tko god, Izraelac ili stranac koji među vama boravi, uhvati u lovu kakvu zvijer ili pticu što se može jesti neka joj prolije krv i zatrpa zemljom. 14Jer život svakoga živog bića jest njegova krv. Zato sam i rekao Izraelcima: ne smijete jesti krvi ni od kakva živog bića, jer život svakoga živog bića jest njegova krv. Tko god je bude jeo, neka se odstrani.
    15Tko bi god, Izraelac ili stranac, jeo što je uginulo ili što su zvijeri rastrgale neka opere svoju odjeću, u vodi se okupa i ostane nečistim do večeri. Tada će postati čist. 16Ali ako je ne opere i ne okupa svoga tijela, neka snosi posljedice svoje krivnje."
Svetost bračnih odnosa
Lev 18.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori Izraelcima i reci im: 'Ja sam Jahve, Bog vaš. 3Nemojte raditi kako se radi u zemlji egipatskoj, gdje ste boravili; niti radite kako se radi u zemlji kanaanskoj, kamo vas vodim; ne povodite se za njihovim običajima! 4Vršite moje naredbe; vršite moje zapovijedi; prema njima hodite. Ja sam Jahve, Bog vaš.
    5Zato držite moje zakone i moje naredbe; tko ih vrši - u njima će naći život. Ja sam Jahve!
    6Neka se nitko od vas ne približuje svojoj krvnoj rodbini da otkriva njezinu golotinju. Ja sam Jahve!
    7Ne otkrivaj golotinje svoga oca ni golotinje svoje majke. Majka ti je, ne otkrivaj njezine golotinje!
    8Ne otkrivaj golotinje žene svoga oca! I to je golotinja tvoga oca!
    9Ne otkrivaj golotinje svoje sestre - kćeri svoga oca ili kćeri svoje majke - bila rođena u kući ili izvan nje!
    10Ne otkrivaj golotinje kćeri svoga sina niti golotinje kćeri svoje kćeri! Ta njihova je golotinja tvoja vlastita golotinja.
    11Ne otkrivaj golotinje kćeri žene svoga oca! Jer, rođena od tvog oca, ona ti je sestra.
    12Ne otkrivaj golotinje sestre svoga oca! Ona je krv tvoga oca.
    13Ne otkrivaj ni golotinje sestre svoje majke! Ta i ona je krv tvoje majke!
    14Ne otkrivaj golotinje svoga strica! To jest, nemoj se približavati njegovoj ženi. Ta ona je tvoja strina.
    15Ne otkrivaj golotinje svoje snahe! Ona je žena tvoga sina. Ne otkrivaj golotinje njezine.
    16Ne otkrivaj golotinje žene svoga brata! Ta to je golotinja tvoga brata.
    17Ne otkrivaj golotinje koje žene i njezine kćeri! Nemoj se ženiti kćerju njezina sina niti kćerju njezine kćeri te im golotinju otkrivati. Oni su krvna rodbina. To bi bila pokvarenost.
    18Ne uzimaj sebi koju ženu u isto vrijeme kad i njezinu sestru da je ljubomorom žalostiš otkrivajući golotinju ovoj preko nje za njezina života!
    19Ne približuj se ni jednoj ženi kad je u nečistoći svoga mjesečnog pranja da joj otkrivaš golotinju!
    20Ne lijegaj sa ženom bližnjega svoga; od nje bi postao nečist.
    21Ne smiješ dopuštati da koje tvoje dijete bude žrtvovano Moleku; ne smiješ tako obeščašćivati ime Boga svoga. Ja sam Jahve!
    22Ne lijegaj s muškarcem kako se liježe sa ženom! To bi bila grozota.
    23Da nisi legao ni s jednom životinjom - od nje bi postao nečist. Žena ne smije stati pred životinju da se s njom pari. To bi bila krajnja opačina.
    24Ničim se od toga nemojte onečišćavati! Ta svim su se tim onečišćavali narodi koje ja ispred vas tjeram. 25I zemlja je postala nečista. Zato ću kazniti njezinu opačinu, i zemlja će ispljuvati svoje stanovnike. 26Vi pak držite moje zakone i moje naredbe: ni jedne od tih opačina nemojte počinjati - ni vi ni stranac koji među vama boravi. 27Sve je te zloće počinjao svijet koji je bio u toj zemlji prije vas te je zemlja postala nečista. 28Neće li, ako je učinite nečistom, zemlja ispljuvati i vas kako je ispljuvala narod koji je bio prije vas? 29Jest, svi koji bi počinili bilo koju od tih zloća bit će odstranjeni iz svoga naroda. 30Zato držite moje zapovijedi; nemojte se podavati ni jednome od onih odvratnih običaja što su se održavali prije vas; tako se njima nećete onečistiti. Ja sam Jahve, Bog vaš!'"
"Budite sveti!"
Lev 19.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori svoj zajednici Izraelaca i reci im: 'Sveti budite! Jer sam svet ja, Jahve, Bog vaš!
    3Svoje se majke i svoga oca svaki bojte!
    Subote moje držite! Ja sam Jahve, Bog vaš!
    4Ne obraćajte se na ništavila! Ne pravite sebi lijevanih kumira! Ja sam Jahve, Bog vaš!
    5Kad prinosite Jahvi žrtvu pričesnicu, prinesite je tako da budete primljeni. 6Neka se pojede na dan kad je prinosite ili sutradan. Što preostane za prekosutra neka se spali na vatri. 7Kad bi se jelo od toga jela treći dan, bilo bi odvratno i žrtva ne bi bila primljena. 8A onaj koji je ipak jede neka snosi posljedice svoje krivnje. Budući da je oskvrnuo ono što je Jahvi posvećeno, neka se takav odstrani iz svoga naroda.
    9Kad žetvu žanjete po svojoj zemlji, ne žanjite dokraja svoje njive; niti pabirčite ostatke poslije svoje žetve. 10Ne paljetkuj svoga vinograda; ne kupi po svom vinogradu palih boba nego ih ostavljaj sirotinji i strancu! Ja sam Jahve, Bog vaš.
    11Nemojte krasti; nemojte lagati i varati svoga bližnjega. 12Nemojte se krivo kleti mojim imenom i tako oskvrnjivati ime svoga Boga. Ja sam Jahve!
    13Ne iskorišćuj svoga bližnjega niti ga pljačkaj! Radnikova zarada neka ne ostane pri tebi do jutra. 14Nemoj psovati gluhoga niti pred slijepca stavljaj zapreku. Svoga se Boga boj! Ja sam Jahve!
    15Ne počinjajte nepravde u osudama! Ne budi pristran prema neznatnome, niti popuštaj pred velikima; po pravdi sudi svome bližnjemu! 16Ne raznosi klevete među svojim narodom; ne izvrgavaj pogibli krv svoga bližnjega. Ja sam Jahve!
    17Ne mrzi svoga brata u svom srcu! Dužnost ti je koriti svoga sunarodnjaka. Tako nećeš pasti u grijeh zbog njega. 18Ne osvećuj se! Ne gaji srdžbe prema sinovima svoga naroda. Ljubi bližnjega svoga kao samoga sebe. Ja sam Jahve!
    19Držite moje zapovijedi!
    Ne daj svome blagu da se pari s drugom vrstom. Svoga polja ne zasijavaj dvjema vrstama sjemena. Ne stavljaj na se odjeće od dvije vrste tkanine.
    20Ako bi tko legao s ropkinjom koja je zaručena za drugoga, a ona ne bude ni otkupljena ni oslobođena, treba ga kazniti, ali ne smrću, jer ona nije slobodna. 21Neka on na ulazu u Šator sastanka prinese Jahvi žrtvu naknadnicu, to jest jednoga ovna kao žrtvu naknadnicu. 22Neka svećenik tim ovnom žrtve naknadnice izvrši nad tim čovjekom obred pomirenja pred Jahvom za počinjeni grijeh. I grijeh koji je počinio bit će mu oprošten.
    23Kad uđete u zemlju i zasadite bilo kakvu voćku, smatrajte njezine plodove za neobrezane. Tri godine neka vam budu neobrezani: neka se ne jedu. 24Četvrte godine neka se svi njezini plodovi posvete na svetkovinu zahvale Jahvi. 25Istom pete godine jedite njezin plod i ubirite sebi njezin urod. Ja sam Jahve, Bog vaš!
    26Ništa s krvlju nemojte jesti! Ne gatajte! Ne čarajte!
    27Ne zaokružujte kose na svojim sljepoočnicama; ne šišajte okrajka svoje brade. 28Ne urezujte zareza na svome tijelu za pokojnika; niti na sebi usijecajte kakvih biljega. Ja sam Jahve!
    29Ne obeščašćuj svoje kćeri dajući je za javnu bludnicu. Tako se zemlja neće podati bludnosti niti će se napuniti pokvarenošću.
    30Držite moje subote; štujte moje Svetište. Ja sam Jahve!
    31Ne obraćajte se na zazivače duhova i vračare; ne pitajte ih za savjet. Oni bi vas opoganili. Ja sam Jahve, Bog vaš!
    32Ustani pred sijedom glavom; poštuj lice starca; boj se svoga Boga. Ja sam Jahve!
    33Ako se stranac nastani u vašoj zemlji, nemojte ga ugnjetavati. 34Stranac koji s vama boravi neka vam bude kao sunarodnjak; ljubi ga kao sebe samoga. Ta i vi ste bili stranci u egipatskoj zemlji. Ja sam Jahve, Bog vaš.
    35Ne počinjajte nepravde u osudama, u mjerama za duljinu, težinu i obujam. 36Neka su vam mjerila točna; utezi jednaki; efa prava; prav hin. Ja sam Jahve, Bog vaš, koji sam vas izveo iz zemlje egipatske.
    37Držite sve moje zakone i sve moje naredbe; vršite ih. Ja sam Jahve!'"
Kazne za nedopušteni obred
Lev 20.
Jahve reče Mojsiju: 2"Kaži Izraelcima: 'Tko god, Izraelac, ili stranac koji živi s Izraelcima, ustupi svoje čedo Moleku, mora se smaknuti; narod zemlje neka ga kamenuje. 3Ja ću se okrenuti protiv toga čovjeka i odstraniti ga iz njegova naroda, jer je on, ustupivši svoje čedo Moleku, okaljao moje Svetište i obeščastio moje sveto ime. 4A ako narod zatvori svoje oči nad tim čovjekom kad svoje čedo ustupi Moleku te ga ne smakne, 5ja ću se suprotstaviti tome čovjeku i njegovoj obitelji; odstranit ću ih iz njihova naroda, njega i sve koji poslije njega pođu za Molekom da se podaju bludu s Molekom.
    6Ako se tko obrati na zazivače duhova i vračare da se za njima poda javnom bludu, ja ću se okrenuti protiv takva čovjeka i odstranit ću ga iz njegova naroda.
    7Posvećujte se da budete sveti! Ta ja sam Jahve, Bog vaš. 8Držite moje zakone i vršite ih. Ja, Jahve, posvećujem vas'."
Kazne za grijehe protiv obitelji
    9"Tko god prokune svoga oca i svoju majku, neka se smakne. Jer je oca svoga i majku svoju prokleo, neka njegova krv padne na nj.
    10Čovjek koji počini preljub sa ženom svoga susjeda neka se kazni smrću - i preljubnik i preljubnica.
    11Čovjek koji bi legao sa ženom svoga oca - otkrio bi golotinju svoga oca - neka se oboje kazne smrću, krv njihova neka padne na njih.
    12Legne li tko sa svojom snahom, neka se oboje kazne smrću. Učinili su rodoskvrnuće i neka krv njihova padne na njih.
    13Ako bi muškarac legao s muškarcem kao što se liježe sa ženom, obojica bi počinila odvratno djelo. Neka se smaknu i krv njihova neka padne na njih.
    14Čovjek koji se oženi kćerju i njezinom majkom - krajnja je to pokvarenost! - neka se u vatri spali i on i one, da među vama ne bude pokvarenosti.
    15Čovjek koji bi spolno općio sa životinjom ima se smaknuti. Životinju ubijte!
    16Ako bi se žena primakla bilo kakvoj životinji da se s njom pari, ubij i ženu i životinju. Neka se smaknu i njihova krv neka padne na njih.
    17Čovjek koji bi se oženio svojom sestrom, kćerju svoga oca ili kćerju svoje majke te vidio njezinu golotinju, a ona vidjela njegovu - pogrdno je to djelo! - neka se istrijebe pred očima naroda. Otkrio je golotinju svoje sestre, pa neka snosi i posljedice svoje krivnje.
    18Čovjek koji bi legao sa ženom za njezina mjesečnog pranja te otkrio njezinu golotinju - razgolio izvor njezine krvi i ona sama otkrila izvor svoje krvi - neka se oboje odstrane iz svoga naroda.
    19Ne otkrivaj golotinje sestre svoje majke niti sestre svoga oca - to je otkrivanje golotinje svoga roda, neka snose posljedice svoje krivnje. 20Čovjek koji bi legao sa svojom strinom otkrio bi golotinju svoga strica. Neka snose posljedice svoga grijeha: neka umru bez poroda. 21Čovjek koji bi se oženio ženom svoga brata - golotinju bi svoga brata otkrio - i to je nečisto. Neka ostanu bez poroda."
Svetost i vjernost Zakonu
    22"Zato držite sve moje zakone, sve moje naredbe i vršite ih da vas ne ispljune zemlja u koju vas vodim da se u njoj nastanite. 23Nemojte živjeti po zakonima naroda koje ja ispred vas tjeram. Ta oni su činili sve to, i zato mi se zgadili. 24A vama sam ja rekao: vi ćete zaposjesti njihovu zemlju; vama ću je predati u posjed - zemlju kojom teče mlijeko i med.
    Ja sam Jahve, vaš Bog, koji sam vas odvojio od tih naroda. 25Pravite, dakle, razliku između čiste životinje i nečiste; između čiste ptice i nečiste. Nemojte sami sebe opoganjivati ni životinjom, ni pticom, ni bilo čim što zemljom puže: što sam vam ja odlučio kao nečisto.
    26Budite mi dakle sveti, jer sam ja, Jahve, svet; ja sam vas odvojio od tih naroda da budete moji.
    27Čovjek ili žena koji među vama postanu zazivači duhova ili vračari neka se kazne smrću; neka se kamenuju i neka njihova krv padne na njih."
Svećenička svetost
Lev 21.
Jahve još reče Mojsiju: "Govori svećenicima, Aronovim sinovima, i reci im: Neka se nitko ne okalja dodirom pokojnika u svome narodu, 2osim svoje najbliže rodbine: svoje majke, svoga oca, svoga sina, svoje kćeri i svojega brata. 3I svojom sestrom, djevicom, koja mu je također najbliža, jer nije bila udata, može se okaljati. 4Ali neka se ne okalja svojom svojtom i tako se oskvrne.
    5Neka ne briju glave; neka ne šišaju okrajke svojih brada niti prave ureze na svome tijelu. 6Neka budu posvećeni svome Bogu; neka ne oskvrnjuju ime svoga Boga, jer oni prinose žrtve u čast Jahvi paljene, hranu Boga svoga. Zato moraju biti sveti.
    7Neka se ne žene javnom bludnicom i obeščašćenom ženom; niti se smiju ženiti onom koju je njezin muž otpustio. Jer je svećenik posvećen svome Bogu.
    8Svetim ga drži, jer on prinosi hranu tvoga Boga. Neka ti je svet, jer sam svet ja, Jahve, koji vas posvećujem.
    9Ako se kći kojeg svećenika oskvrne podavši se javnom bludništvu, ona oca svoga skvrne, pa se mora na vatri spaliti."
Propisi za velikog svećenika
    10"A svećenik koji je najveći među svojom braćom, na čiju je glavu bilo izliveno ulje pomazanja i koji je posvećen da nosi svetu odjeću, neka ne ide raščupane kose niti razdire svoje odjeće. 11Neka ne ulazi nijednom mrtvacu; ne smije se okaljati ni za svojim ocem ni za svojom majkom. 12Neka ne izlazi iz Svetišta, tako da ne oskvrne Svetište svoga Boga, jer na sebi nosi posvećenje uljem pomazanja Boga svoga. Ja sam Jahve!
    13Neka za ženu uzme djevicu. 14Udovicom, otpuštenicom, obeščašćenom i bludnicom ne smije se ženiti. Jedino djevicom između svoga naroda neka se ženi; 15tako neće oskvrnuti svoga potomstva među svojim narodom, jer ja, Jahve, njega posvećujem."
Tjelesna besprijekornost svećenika
    16Jahve reče Mojsiju:
    17"Reci Aronu: 'Nitko od tvojih potomaka, za njihovih naraštaja, koji imadne kakvu tjelesnu manu ne smije se primaknuti da prinosi hranu svoga Boga. 18Ni jedan na kome bude mane ne smije se primaknuti: nitko koji je slijep ili sakat; nitko izobličen ili iznakažena kojeg uda; 19nitko tko ima slomljenu nogu ili ruku; 20ni poguren, ni kržljav, ni bolesnih očiju, ni lišajav, ni krastav, niti uškopljenik. 21Dakle, ni jedan od potomaka svećenika Arona koji imadne manu neka se ne primiče da prinosi u čast Jahvi paljenu žrtvu; budući da ima manu, neka se ne primiče da prinosi hranu svoga Boga. 22Može blagovati hranu svoga Boga i od žrtava presvetih, i svetih, 23ali neka ne dolazi k zavjesi niti se žrtveniku primiče jer ima manu. Neka ne skvrne mojih svetih stvari, jer sam ih ja, Jahve, posvetio.'"
    24Mojsije to kaza Aronu, njegovim sinovima i svim Izraelcima.
Svetost pričesnika svetih žrtava
Svećenici
Lev 22.
Jahve reče Mojsiju: 2"Reci Aronu i njegovim sinovima da sveto postupaju sa svetim prinosima Izraelaca; neka ne oskvrnjuju moje sveto ime koje oni - ta moje je! - moraju svetiti. Ja sam Jahve!
    3Reci im: 'Ako se ikad tko od vaših naraštaja primakne u stanju nečistoće k svetim prinosima što ih Izraelci posvećuju Jahvi, taj će biti uklonjen od moje nazočnosti. Ja sam Jahve!'
    4Neka nitko od Aronovih potomaka koji bude gubav ili imadne izljev ne blaguje svetih prinosa dok ne postane čist. Onaj koji se dotakne bilo čega što je mrtvo tijelo okaljalo ili onaj koji iz sebe prospe sjemeni izljev; 5onaj koji se dotakne kakva puzavca koji ga onečisti; ili čovjeka od kojega se okalja bilo kakvom nečistoćom - 6onaj koji se dotakne čega takva neka je nečist do večeri i neka ne blaguje svetih prinosa dok ne okupa svoje tijelo u vodi. 7Čim sunce zađe, čist je. Poslije toga može blagovati od svetih prinosa jer mu je to hrana.
    8Neka ne jede ni strva ni što je zvjerad rastrgla. Time bi se okaljao.
    9Neka drže moje naredbe, da ne navuku na se krivnju i zbog nje, oskvrnuvši se, ne poginu. Ta ja, Jahve, njih posvećujem."
2. Svjetovnjaci
    10"Neka nijedan svjetovnjak ne blaguje od prinosa; ni ukućanin ni svećenikov sluga ne smije jesti od svetoga prinosa. 11Ali ako svećenik steče koga novcem u svoje vlasništvo, taj to može jesti kao onaj što se rodi u njegovoj kući; oni mogu jesti od njegove hrane. 12Ako se svećenikova kći uda za svjetovnjaka, ne smije blagovati od podizanih svetih prinosa. 13Ali ako svećenikova kći obudovi ili bude otpuštena, a nema djece pa se vrati u očevu kuću, može se hraniti očevom hranom kao u svojoj mladosti. Nikakav svjetovnjak ne smije što od toga jesti. 14Bude li tko iz neznanja jeo sveti prinos, neka ga nadoknadi svećeniku dodajući petinu.
    15Neka ne oskvrnjuju svetih prinosa što ih Izraelci Jahvi podižu. 16Jedući ih, navukli bi na se krivnju koja bi ih obvezivala na nadoknadu, jer ja, Jahve, posvetio sam te prinose."
Besprijekornost životinja za žrtvu
    17Jahve reče Mojsiju: 18"Govori Aronu, njegovim sinovima i svim Izraelcima i reci im:
    'Svaki čovjek doma Izraelova ili stranac u Izraelu koji donosi svoj prinos kao zavjet ili kao dragovoljan dar da se prinese Jahvi kao žrtva paljenica - da bude primljen - 19mora prinijeti muško bez mane, bilo to goveče, ovca ili koza. 20Nikakvo s manom na njemu nemojte prinositi jer vam to neće biti primljeno.
    21Ako tko prinosi Jahvi žrtvu pričesnicu da izvrši kakav zavjet ili učini dragovoljan prinos, bilo od krupne ili sitne stoke, ta životinja, da bude primljena, mora biti bez mane; nikakve mane na njoj ne smije biti. 22Nikakvu slijepu, ili hromu, ili osakaćenu, gušavu, šugavu ili krastavu životinju, nikakvu takvu Jahvi nemoj prinositi niti ikakvu takvu na žrtvenik kao paljenu žrtvu Jahvi polagati. 23Junca ili ovcu s kakvim udom protegnutim ili prikaćenim možeš prinijeti kao dragovoljan prinos, ali kao žrtva zavjetnica neće biti primljena. 24Jahvi nemojte prinositi životinje sa zgnječenim, stučenim, rastrgnutim ili odsječenim mošnjama. To u svoj zemlji ne činite 25niti takvo što primajte od stranca da to prinesete kao hranu svoga Boga. S manom su jer su osakaćene. Zato vam neće biti primljene.'"
    26Jahve reče Mojsiju:
    27"Kad se tele oteli, janje se ojanji ili se kozle okozi, sedam dana neka ostane uza svoju majku. Od osmoga dana može biti primljeno kao paljena žrtva Jahvi. 28Ne koljite krave ni ovce u isti dan s njezinim mladim.
    29Kad Jahvi žrtvujete žrtvu zahvalnicu, žrtvujte je tako da budete primljeni. 30Neka se žrtva blaguje onoga istog dana; od nje ništa ne ostavljajte za ujutro. Ja sam Jahve!"
Zaključna opomena
    31"Moje zapovijedi držite i vršite ih. Ja sam Jahve! 32Ne oskvrnjujte moga svetog imena, nego neka budem proglašen svetim među Izraelcima - ja, Jahve, koji vas posvećujem. 33Ja koji sam vas izbavio iz zemlje egipatske da budem vaš Bog, ja, Jahve."
SVETKOVINE
Lev 23.
Jahve reče Mojsiju: 2"Kaži Izraelcima i reci im: Blagdani Jahvini koje imate sazivati jesu sveti zborovi. Ovo su moji blagdani:
1. Subota
    3Šest dana neka se posao obavlja, a sedmi je dan subota - dan potpunog odmora, dan svetoga zbora, kad ne smijete raditi nikakva posla. Gdje god boravili, subota je Jahvina."
2. Pasha i Blagdan beskvasnih kruhova
    4"A ovo su blagdani Jahvini - sveti zborovi - koje imate proglasiti u njihovo određeno vrijeme:
    5U prvom mjesecu četrnaestoga dana u suton jest Pasha u čast Jahvi; 6petnaestoga dana toga mjeseca jest Blagdan beskvasnih kruhova u čast Jahvi - sedam dana jedite beskvasan kruh. 7Prvoga dana neka vam bude sveti zbor; nikakva težačkog posla nemojte raditi. 8Sedam dana prinosite paljenu žrtvu u čast Jahvi, a sedmoga dana neka opet bude sveti zbor; nikakva težačkog posla ne radite."
3. Prva žetva
    9Jahve reče Mojsiju:
    10"Kaži Izraelcima i reci im: 'Kad uđete u zemlju koju vam dajem i u njoj žetvu požanjete, prvi snop svoje žetve donesite svećeniku. 11Neka ga on prinese kao žrtvu prikaznicu pred Jahvom da budete primljeni. Sutradan po suboti neka ga svećenik prinese kao žrtvu prikaznicu. 12A u dan kad budete prinosili snop kao žrtvu prikaznicu, prinesite Jahvi jednogodišnjeg janjca bez mane kao žrtvu paljenicu. 13Uz to žrtva prinosnica neka bude: dvije desetine efe najboljeg brašna zamiješena u ulju, kao paljena žrtva Jahvi na ugodan miris; a s njom ljevanica od vina neka bude četvrt hina. 14Prije toga dana - dok ne donesete prinose svoga Boga - ne smijete jesti ni kruha, ni pržena zrnja, ni svježa klasja. To je trajan zakon za vaše naraštaje gdje god vi boravili.'"
4. Blagdan sedmica
    15"A počevši od sutrašnjega dana po suboti - dana u koji donesete snop za žrtvu prikaznicu - nabrojte punih sedam tjedana. 16Onda na dan po sedmoj suboti, na Pedesetnicu, prinesite Jahvi novu žrtvu. 17Donesite iz svojih stanova po dva kruha za žrtvu prikaznicu. Neka svaki bude od dvije desetine efe najboljeg brašna; neka budu ispečeni ukvas, kao prvine Jahvi. 18S kruhom prinesite sedam jednogodišnjih janjaca bez mane, jednoga junca i dva ovna kao žrtvu paljenicu Jahvi zajedno sa žrtvom prinosnicom i ljevanicom, žrtvom paljenom na ugodan miris Jahvi. 19Prinesite i jednoga jarca kao žrtvu okajnicu, a dva janjca od godine dana za žrtvu pričesnicu. 20Neka ih svećenik prinese pred Jahvom kao žrtvu prikaznicu povrh kruha od prvina. Uz oba janjca, i ovo je Jahvi sveto i neka pripadne svećeniku. 21Toga istog dana sazovite zbor. Neka vam to bude posvećen zbor - nikakva težačkog posla ne radite. To je trajan zakon za vaše naraštaje gdje god vi boravili.
    22Kad budete želi žetvu sa svoje zemlje, nemoj žeti dokraja svoje njive niti pabirčiti poslije svoje žetve. Ostavi to sirotinji i strancu. Ja sam Jahve, Bog vaš."
5. Prvi dan sedmoga mjeseca
    23Jahve reče Mojsiju: 24"Govori Izraelcima i reci: 'Sedmoga mjeseca, prvoga dana u mjesecu, neka vam je potpun odmor, proglašen glasom trube, sveti zbor. 25Nikakva teškog posla ne radite; u čast Jahvi paljenu žrtvu prinesite.'"
6. Dan pomirenja
    26Reče Jahve Mojsiju: 27"Povrh toga, u deseti dan toga sedmog mjeseca pada Dan pomirenja. Neka vam to bude prigoda za sveti zbor; postite i prinesite u čast Jahvi paljenu žrtvu. 28Toga dana nemojte raditi nikakva posla. To je, naime, Dan pomirenja, kada će se za vas obaviti obred pomirenja pred Jahvom, Bogom vašim. 29Jest, tko god ne bude postio toga dana, neka se odstrani iz svoga naroda. 30A tko bi god radio kakav posao na taj dan, toga ću ja istrijebiti iz njegova naroda. 31Nikakva posla nemojte raditi. To je trajan zakon za vaše naraštaje gdje god vi boravili. 32Neka vam je to subotnji počinak. Postite! Navečer devetoga dana u mjesecu - od večeri do večeri - prestanite raditi."
7. Blagdan sjenica
    33Jahve reče Mojsiju:
    34"Reci Izraelcima: 'Od petnaestoga dana toga sedmog mjeseca neka se sedam dana drži Blagdan sjenica u čast Jahvi. 35Prvoga dana, u dan svetoga zbora, nikakva težačkog posla nemojte raditi. 36Sedam dana prinosite paljenu žrtvu u čast Jahvi. Osmi dan neka vam bude sveti zbor, kada ćete u čast Jahvi prinijeti paljenu žrtvu. To je svečani zbor; nikakva težačkog posla nemojte obavljati.'"
Zaključak
    37"To su blagdani Jahvini koje imate sazvati - sveti zborovi određeni za prinošenje žrtava u čast Jahvi; žrtava paljenica, prinosnica, žrtava klanica i ljevanica; svaku na njezin pravi dan, 38povrh Jahvinih subota, povrh vlastitih prinosa, povrh svojih zavjetnih i dragovoljnih darova koje inače prinosite Jahvi."
Još o Blagdanu sjenica
    39"Osim toga, petnaestoga dana mjeseca sedmoga, pošto pokupite sa zemlje plodove, svetkujte Jahvin blagdan sedam dana. Na prvi dan i na osmi dan neka je potpun počinak. 40Uzmite već prvoga dana lijepih plodova, palmovih grana, grančica s lisnatih drveta i potočne vrbovine pa se veselite u nazočnosti Jahve, Boga svoga, sedam dana. 41Svetkujte tako blagdan u čast Jahvi sedam dana svake godine. Neka je to trajan zakon za vaše naraštaje. Svetkujte taj blagdan sedmoga mjeseca. 42Sedam dana stanujte u sjenicama. Svi Izraelovi domoroci neka proborave u sjenicama, 43da vaši potomci znaju kako sam ja učinio da Izraelci žive u sjenicama kad sam ih izbavio iz zemlje egipatske. Ja sam Jahve, Bog vaš."
    44I tako Mojsije objavi Izraelcima Jahvine blagdane.
DODATNI OBREDNI PROPISI
Vječna vatra
Lev 24.
Jahve reče Mojsiju:2"Naredi Izraelcima da ti za svijećnjak donose čistoga ulja od istupanih maslina, da se uvijek održava svjetlo. 3Neka ga Aron svagda sprema pred Jahvom od večeri do jutra u Šatoru sastanka, pred zavjesom Svjedočanstva. Neka je ovo trajan zakon vašim naraštajima. 4Neka Aron neprekidno održava svjetlila na čistome svijećnjaku pred Jahvom."
Kruhovi na zlatnom žrtveniku
    5"Potom uzmi najboljeg brašna i od njega ispeci dvanaest pogača. Neka u svakoj pogači budu dvije desetine efe. 6Onda ih poredaj u dva reda - po šest u redu - na čistome stolu što je pred Jahvom. 7Na svaki red stavi čistoga tamjana. Neka to bude hrana prinesena kao spomen - paljena žrtva Jahvi. 8Svake subote, bez prijekida, neka se postavljaju pred Jahvu. To neka Izraelci vrše zbog vječnoga Saveza. 9Neka pripadnu Aronu i njegovim sinovima. Oni ih imaju blagovati na posvećenu mjestu. To je njemu vrlo svet dio Jahvinih paljenih žrtava. To neka bude trajna odredba."
Psovka i zakon odmazde
    10A sin jedne Izraelke, komu otac bijaše Egipćanin, iziđe među Izraelce i zametne u taboru svađu s nekim Izraelcem. 11Uto sin Izraelke pogrdi Ime i opsuje ga. Tada ga dovedu Mojsiju. - Mati mu se zvala Šelomit, a bila je kći Dibrijeva iz plemena Danova. - 12Stave ga u zatvor dok im se ne očituje volja Jahvina.
    13Onda Jahve reče Mojsiju: 14"Izvedi psovača iz tabora. Potom svi oni koji su ga čuli neka stave svoje ruke na njegovu glavu. A onda neka ga sva zajednica kamenuje.
    15Poslije toga ćeš ovako prozboriti Izraelcima:
    Tko god opsuje Boga svoga neka snosi svoju krivnju; 16tko izgovori hulu na ime Jahvino neka se smakne - neka ga sva zajednica kamenuje; bio stranac ili domorodac, ako pohuli ime Jahvino, mora mrijeti.
    17Ako čovjek zada smrtan udarac drugome, mora se smaknuti.
    18Tko usmrti živinče mora ga nadomjestiti: život za život.
    19Tko ozlijedi svoga bližnjega neka mu se učini kako je on učinio: 20lom za lom, oko za oko, zub za zub - rana koju je on zadao drugome neka se zada i njemu.
    21Tko usmrti živinče mora ga nadoknaditi, ali tko ubije čovjeka mora umrijeti. 22Neka vam je jednak sud i strancu i domorocu. Jer ja sam Jahve, Bog vaš."
    23Pošto je Mojsije to izložio Izraelcima, oni izvedu psovača izvan tabora i zaspu ga kamenjem. Učine, dakle, Izraelci kako je Jahve Mojsiju naredio.
Sedma godina
Lev 25.
Jahve reče Mojsiju na Sinajskom brdu: 2"Govori Izraelcima i kaži im:
    Kad uđete u zemlju koju vam dajem, neka ta zemlja održava Jahvin subotni počinak. 3Šest godina zasijavaj svoju njivu, šest godina svoj vinograd obrezuj i beri njegov plod. 4Ali sedme godine neka i zemlja uživa subotnji počinak, Jahvinu subotu: svoje njive ne zasijavaj niti obrezuj svoga vinograda. 5Što samo od sebe uzraste na tvojoj njivi nemoj žeti niti beri grožđe s neobrezane loze. Neka to bude zemlji godina počivanja. 6Zemljišni počinak neka vam priskrbi prehranu: tebi, tvome sluzi, tvojoj sluškinji, tvome najamniku koji s tobom živi; 7a i tvojoj stoci i zvjeradi u tvojoj zemlji neka njezini plodovi služe za hranu."
Jubilejska godina
    8"Nabroj sedam sedmica takvih godina, sedam puta sedam godina. Sedam sedmica godina iznosit će ti četrdeset devet godina. 9A onda zaori u trubu! U sedmome mjesecu, desetoga dana toga mjeseca, na Dan pomirenja, zatrubite u trubu širom svoje zemlje. 10Tu pedesetu godinu proglasite svetom! Zemljom proglasite oslobađanje svim njezinim stanovnicima. To neka vam bude jubilej, oprosna godina. Neka se svatko vaš vrati na svoju očevinu; neka se svatko vrati k svome rodu! 11Ta pedesetogodišnjica neka vam je jubilejska godina: nemojte sijati, nemojte žeti što samo od sebe uzraste niti berite grožđe s neobrezane loze. 12Jer jubilej vam mora biti svet! Hranite se onim što njiva donese od sebe.
    13Te jubilejske godine neka se svatko vrati na svoju očevinu. 14Zato, kad prodajete imanje svome sunarodnjaku ili kupujete od svoga sunarodnjaka, nemojte nanositi štete svome bratu! 15Od svoga sunarodnjaka kupuj, odbivši samo broj godina poslije jubileja, a on neka ti proda prema broju proizvodnih godina. 16Što više godina, više i cijenu povisi; što manje godina, neka je i cijena manja. Jer, ono što ti on prodaje jest broj ljetina. 17Neka nitko od vas ne nanosi štete svome sunarodnjaku, nego se boj Boga svoga! Jer ja sam Jahve, Bog vaš.
    18Vršite moje zakone i moje naredbe; vjerno ih provodite u djelo pa ćete u sigurnosti živjeti na zemlji. 19Zemlja će davati svoj rod, jest ćete do sitosti i živjet ćete u sigurnosti. 20Ako biste rekli: 'Čime ćemo se hraniti te sedme godine kad ne budemo ni sijali ni brali plodova?' 21evo, blagoslov ću svoj pustiti na vas: šesta godina rodom će roditi za tri godine. 22Kad budete sijali osme godine, hranit ćete se starim prihodom sve do devete godine; dok ne dođe njezin prihod, jest ćete stari."
POSLJEDICE SVETOSTI
1. Vraćanje vlasništva
    23"Zemlja se ne smije prodati potpuno, jer zemlja pripada meni, dok ste vi samo stranci i gosti kod mene. 24Zato u svakome kraju gdje imate zemljišne posjede morate dopustiti otkupljivanje zemlje.
    25Ako tvoj brat zapadne u škripac te moradne prodati dio svoje očevine, neka dođe njegov najbliži izbavitelj i otkupi što je njegov brat prodao. 26Ako nema koga da mu ga otkupi, a poslije i sam postane imućan te stekne sredstva da je otkupi, 27neka prebroji godine od prodaje, isplati kupcu svotu za preostalo vrijeme i vrati se na svoju očevinu. 28Ako nema sredstava da je vrati, onda prodano neka ostane u rukama kupca do jubilejske godine. A stupivši u jubilej, neka se vrati na svoju očevinu.
    29Ako tko proda stojnu kuću u gradu zidom obzidanu, može je otkupiti dokle se ne navrši godina poslije prodaje; otkupni rok neka je, dakle, jedna godina. 30Ako je ne otkupi u roku od godine, onda kuća u gradu zidom opasana prelazi potpuno kupcu i njegovim potomcima: ni za jubileja neka se ne vraća. 31Ali kuće po selima što nemaju zidova oko sebe neka se smatraju kao posjedi u polju; mogu se otkupljivati. U jubileju kupac mora iz njih izići. 32Kuće koje u levitskim gradovima pripadaju levitima mogu leviti otkupiti u svako vrijeme. 33Ako se koji levit ne posluži svojim pravom otkupa, onda će kuća što bude prodana u gradu njegova vlasništva biti za jubileja vraćena. Jer kod Izraelaca kuće u gradovima levita njihovo su vlasništvo. 34Neograđena zemlja oko njihovih gradova ne može se prodati, jer je ona njihovo vlasništvo za sva vremena."
2. Pravo na pravednost i slobodu
    35"Ako tvoj brat zapadne u škripac i ne mogne održavati svoje odnose s tobom, primi ga; i neka s tobom živi kao stranac ili gost. 36Ne uzimaj od njega ni lihve ni kamata. Boga se svoga boj, i neka tvoj brat živi s tobom! 37Ne uzajmljuj mu novac na kamate niti mu lihvarski davaj svoju hranu. 38Ja, Jahve, Bog vaš, izbavio sam vas iz zemlje egipatske da vam dadem zemlju kanaansku i budem vaš Bog.
    39Ako li tvoj brat padne u škripac dok je s tobom u urednim odnosima te se moradne tebi prodati, nemoj ga prisiliti da služi kao rob; neka bude kod tebe kao najamnik ili nadničar. 40Neka služi kod tebe do jubilejske godine. 41Onda neka bude slobodan da ode od tebe - i on i njegova djeca s njim; neka ide natrag svome rodu i opet zaposjedne svoju djedovinu. 42Ta oni su moji službenici, ja sam ih izbavio iz zemlje egipatske; oni se ne smiju prodavati kao robovi. 43Nemoj s njim grubo postupati! Boga se svoga boj! 44A robove i ropkinje, budeš li ih htio imati, možete kupiti, i muške i ženske, od naroda koji su oko vas. 45Možete ih kupovati i od pridošlica koji s vama borave; od njihovih obitelji što žive s vama i rođeni su u vašoj zemlji. Takvi mogu postati vašim vlasništvom. 46Njih možete predati u nasljedstvo svojoj djeci da ih zavazda naslijede u baštinu. Prema njima možete postupati kao prema robovima. Ali prema svojoj braći, Izraelcima, nitko ne smije grubo postupati.
    47Ako se stranac s tobom nastanjen obogati, a tvoj brat, u svojim odnosima prema njemu, zapadne u škripac te se proda strancu koji je s tobom nastanjen ili kojemu god potomku strančeve obitelji, 48on ima pravo i nakon prodaje biti otkupljen. Neka ga otkupi netko od njegove braće; 49ili neka ga otkupi njegov stric, njegov rođak ili bilo tko od njegove obitelji koji bude od njegove krvi. Ili, ako ima sredstava, neka se sam otkupi. 50Sa svojim kupcem neka proračuna vrijeme od godine kad mu se prodao do jubilejske godine. Cijena za njegovo oslobođenje neka bude prema broju godina. Vrijeme što ga je proveo sa svojim vlasnikom neka se procijeni kao vrijeme jednog najamnika. 51Ako ostaje još mnogo godina, neka isplati za svoju otkupninu u omjeru svoje prodajne svote. 52A ako ostaje samo nekoliko godina do jubilejske godine, neka izračuna pa isplati za svoj otkup prema godinama službe. 53Prema njemu neka bude kao prema najamniku koji se iznajmljuje od godine na godinu. Neka se na tvoje oči s njim ne postupa grubo. 54Ne bude li iskupljen ovako, onda i on i njegova djeca s njim neka odu u jubilejskoj godini. 55Jer Izraelci su moji službenici; oni su moji službenici koje sam ja izveo iz zemlje egipatske, ja, Jahve, Bog vaš."
Zaključak
Lev 26.
"Ne pravite sebi kumira; ne podižite sebi ni kipa ni spomen-stupa; ne postavljajte u svojoj zemlji kamenja s likovima da pred njih padate. 2Održavajte moje subote; poštujte moje Svetište - jer ja sam Jahve, Bog vaš."
Blagoslov
    3"Budete li živjeli prema mojim zakonima, održavali moje zapovijedi i u djelo ih provodili, 4davat ću vam kiše u pravo vrijeme te će zemlja rađati rodom a stabla po polju donositi plodove. 5Vršidba će vam stizati berbu, a berba stizati sjetvu. Jest ćete kruh svoj do sitosti i u svojoj ćete zemlji živjeti u sigurnosti.
    6Zemlji ću dati mir; tako ćete počivati a da vas nitko ne plaši. Štetne ću životinje iz zemlje ukloniti; mač neće prolaziti vašom zemljom. 7U bijeg ćete nagoniti svoje neprijatelje, a oni će padati pred vama od mača. 8Petorica vas nagonit će u bijeg stotinu njih, a stotina vas nagonit će u bijeg deset tisuća njih. Da, vaši će neprijatelji padati pred vama od mača.
    9K vama ću se okrenuti te vas rodnima činiti i razmnažati. Držat ću svoj Savez s vama.
    10Starom ćete se zalihom hraniti; štoviše, trebat će vam zalihe ispražnjavati da mognete sasipati novo žito.
    11Među vama ću postaviti svoje Prebivalište i neću vas odbaciti; 12među vama ću hoditi i bit ću vam Bog, a vi ćete mi biti narod. 13Ja, Jahve, Bog vaš, izveo sam vas iz zemlje egipatske da im više ne budete roblje; polomio sam palice vaših jarmova i učinio da hodate uspravno."
Prokletstvo
    14"Ali ako me ne poslušate i u djelo ne provedete sve ove moje zapovijedi; 15ako odbacite moje zakone, pogazite moje naredbe i prekršite moj Savez, ne provodeći u djelo sve moje zapovijedi, 16evo što ću ja učiniti vama: podvrgnut ću vas strepnji, iznemoglosti i groznici što oči troše a život gase. 17Sjetve ćete svoje uzalud sijati - neprijatelji vaši njima će se hraniti. Ja ću se protiv vas okrenuti, a vaši će vas neprijatelji ametice tući. Oni koji vas mrze gospodarit će nad vama. Bježat ćete i onda kad vas nitko ne bude progonio.
    18Pa ako me i unatoč tome ne poslušate, ja ću vas sedmerostruko kažnjavati za vaše grijehe. 19Slomit ću ja vašu drsku silu. Vaša ću nebesa učiniti poput gvožđa, a zemlju vašu poput tuča. 20Uzalud će se trošiti vaša snaga. Zemlja vam više neće davati svoga roda niti će stabla na zemlji donositi svojih plodova.
    21Budete li se još i dalje protivili, ne htjednete li me poslušati, sedmerostruko ću još na vama povisiti rane za vaše grijehe. 22Na vas ću pustiti šumsku zvjerad da vas liši djece, blago vam podavi a vas prorijedi tako da vam putovi postanu pusti.
    23Ako vas ni to ne popravi nego nastavite življenje koje se meni protivi, 24onda ću se i ja suprotstaviti vama i sam ću vas još sedmerostruko udariti za vaše grijehe. 25Na vas ću dovesti mač neka se iskali osvetom za Savez. A kad se zbijete u svoje gradove, poslat ću na vas kugu i bit ćete predani u ruke neprijatelju. 26Još kad vam obustavim namicanje kruha, deset žena moći će vam peći kruh u jednoj peći i na mjeru će vam kruh davati. Jest ćete, ali se nećete nasititi.
    27Ako me ni tada ne poslušate nego mi se dalje budete suprotstavljali, 28i ja ću se vama suprotstaviti - sedmerostruko ću vas kazniti za vaše grijehe. 29Jest ćete meso od svojih sinova, jest ćete meso od svojih kćeri. 30Porušit ću vaše idolske uzvišice; oborit ću vaše kadione žrtvenike, zgrnut ću vaša mrtva trupla na trupla vaših kumira i odbacit ću vas. 31Gradove ću vaše pretvoriti u ruševine; svetišta ću vaša opustošiti, vaš ugodni miris neću više mirisati. 32Zemlju ću ja pretvoriti u zgarište tako da će se vaši neprijatelji koji se u njoj nastane zaprepastiti nad njom. 33Vas ću rasijati po narodima; izvući ću protiv vas mač iz korica tako da će vam se zemlja pretvoriti u pustaru a gradovi u ruševine.
    34Tada će zemlja namiriti svoje subote za sve vrijeme dok bude pusta i vi budete u zemlji svojih neprijatelja. Otpočinut će tada zemlja i moći će namiriti svoje subote. 35Sve dok bude pusta, imat će počinak koji nije imala za vaših subota dok ste vi u njoj stanovali. 36A onima od vas koji na životu ostanu po zemljama svojih neprijatelja, njima ću strah u srce utjerati. U bijeg će ih nagoniti šuštaj lista što zatrepti. Bježat će kao što se bježi od mača; padat će, iako ih nitko neće progoniti. 37Spoticat će se jedan o drugoga kao kad se bježi ispred mača, premda ih nitko neće progoniti. Nećete se održati pred svojim neprijateljima; 38izginut ćete među narodima - proždrijet će vas zemlja vaših neprijatelja.
    39A koji od vas prežive venut će u zemljama svojih neprijatelja zbog svojih opačina; venut će i zbog opačina svojih otaca. 40Priznat će tada svoju opačinu i opačinu svojih otaca što su je protiv mene počinili izdajom, što su mi se protivili.
    41I ja sam sa morao suprotstaviti njima i odvesti ih u zemlju njihovih neprijatelja."
Bog ostaje vjerni Saveznik
    "Onda će se napokon njihovo tvrdokorno srce poniziti; ispaštat će oni svoju krivnju.
    42Tada ću se ja sjetiti svoga Saveza s Jakovom i svoga Saveza s Izakom; sjetit ću se svoga Saveza s Abrahamom - zemlje ću se sjetiti.
    43Zemlja će, ostavljena od njih, namiriti svoje subote kad ostane pusta zbog njih. A oni će ispaštati svoju krivnju što su odbacili moje zapovijedi; što su prezreli moje zakone. 44Ali ni onda dok budu u zemlji svojih neprijatelja, neću ih zabaciti niti ću ih prezreti tako da ih posve uništim i da prekršim svoj Savez s njima. Ta ja sam Jahve, Bog njihov. 45Radi njih sjetit ću se Saveza s njihovim precima koje sam izveo iz zemlje egipatske naočigled naroda da budem njihov Bog, ja Jahve."
    46To su odredbe, uredbe i zakoni koje je Jahve uglavio između sebe i Izraelaca po Mojsiju na Sinajskome brdu.
DODATAK
Otkup zavjetovanih osoba i stvari
Lev 27.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori Izraelcima i reci im: 'Ako tko zaželi podmiriti Jahvi zavjet što vrijedi koliko čovjek, 3neka ti je mjerilo: muškarca od dvadeset do šezdeset godina starosti procijeni pedeset šekela u srebru, prema hramskom šekelu, 4a žensku procijeni trideset šekela. 5A za dob od pet do dvadeset godina neka tvoja procjena bude: za muškarca dvadeset šekela, a za žensku deset šekela. 6Je li dob od jednoga mjeseca do pet godina, neka ti je procjena: za muško pet šekela u srebru, a procjena za žensko tri šekela u srebru. 7Bude li u starosti od šezdeset godina ili više, neka ti je procjena: za muškarca petnaest šekela, a za žensku deset šekela. 8Ali ako je tko siromašan te ne može platiti svoju cijenu, neka ga dovedu pred svećenika i neka ga svećenik procijeni. Ali neka svećenik procijeni prema onome što zavjetovalac može dati.
    9Ako zavjetovani prinos bude od životinja koje se mogu Jahvi prinositi, svaki takav prinos Jahvi bit će posvećena stvar. 10Neka se ne nadomješta niti zamjenjuje za što drugo - bilo dobro za loše, bilo loše za dobro. Ako li se napravi zamjena jednoga živinčeta za drugo, onda će i zavjetovano i ono koje ga je zamijenilo biti posvećena stvar. 11Bude li zavjetovani prinos od nečiste životinje koja se ne može Jahvi prinositi, neka se takvo živinče dovede k svećeniku 12pa neka ga on procijeni. Bilo skupo, bilo jeftino, kako svećenik procijeni, neka tako bude. 13Zaželi li ga tko otkupiti, neka doda njegovoj procjeni jednu petinu.
    14Ako tko posveti svoju kuću zavjetovavši je Jahvi, neka svećenik procijeni da li je dobra ili loša. Kako svećenik prosudi, neka tako ostane. 15Ako onaj koji je svoju kuću zavjetovao zaželi da je otkupi, neka dometne jednu petinu svoti na koju je procijenjena pa neka bude njegova.
    16Ako tko zavjetuje Jahvi dio zemljišta od svoga vlasništva, procijeni ga prema njegovu usjevu: za jedan homer ječmena sjemena pedeset šekela u srebru. 17Zavjetuje li zemljište za jubilejske godine, neka ostane prema ovoj procjeni. 18Ali ako zemljište zavjetuje poslije jubilejske godine, neka svećenik proračuna cijenu prema godinama što preostaju do jubilejske godine i prema tome smanji procjenu. 19Ako onaj tko je zemljište zavjetovao zaželi da ga otkupi, neka doda jednu petinu svoti na koju je procijenjeno pa neka mu ostane. 20Ako zemljište ne otkupi nego ga proda drugome, ne može se više otkupiti. 21Kad zemljište bude oslobođeno u jubilejskoj godini, neka se posveti Jahvi kao zavjetovano zemljište i postane svećenikov posjed.
    22Zavjetuje li tko Jahvi kupljeno zemljište koje nije dio njegove očevine, 23neka mu svećenik proračuna razmjernu procjenu do jubilejske godine. I toga istog dana neka isplati iznos kao stvar posvećenu Jahvi.
    24U jubilejskoj godini zemljište se ima vratiti onome od koga je kupljeno - kome pripada zemljišno vlasništvo.
    25Svaka procjena neka se vrši prema hramskom šekelu: dvadeset gera jedan šekel.
    26Ali neka nitko ne zavjetuje prvinu od stoke. Ta prvina ionako pripada Jahvi - Jahvina je, pa bila od sitnoga bila od krupnoga blaga. 27Bude li od nečiste stoke, može se otkupiti prema procjeni, dometnuvši petinu cijene. Ako se ne otkupi, neka se prema procjeni proda.
    28Ali ništa od 'herema', od onog što je Jahvi izručeno, bio to čovjek ili živinče ili njegovo baštinjeno zemljište, ništa što je tko Jahvi zavjetom posvetio, ne može se niti prodati niti otkupiti. Svaka zavjetom posvećena stvar najveća je Jahvina svetinja. 29Nijedno ljudsko biće koje bude 'heremom' - prokletstvom - udareno ne smije se otkupljivati: mora se smaknuti.
    30Svaka desetina sa zemljišta, bilo od poljskih usjeva bilo od plodova sa stabala, pripada Jahvi; to je Jahvi posvećeno. 31Ako bi tko htio otkupiti koji dio svoje desetine, mora tome dodati jednu petinu cijene. 32Svaka desetina od krupnoga i sitnoga blaga, to jest svako deseto od svega što prolazi ispod pastirskog štapa, neka bude posvećeno Jahvi. 33Neka se ne gleda je li dobro ili rđavo; i neka se ne zamjenjuje. Ako se ipak zamijeni, neka je onda i jedno i drugo posvećeno i ne smije se otkupljivati.'"
    34To su zapovijedi koje je Jahve izdao Mojsiju za Izraelce na Sinajskome brdu.
Knjiga Brojeva (Br.)
I. POPIS NA SINAJU
Naredba za popis
Br 1.
U Sinajskoj pustinji, u Šatoru sastanka, reče Jahve Mojsiju prvoga dana drugoga mjeseca, druge godine po izlasku iz zemlje egipatske: 2"Obavite popis sve zajednice izraelske po rodovima i porodicama, navodeći imena svih muškaraca, glavu po glavu. 3Od dvadeset godina naviše, za borbu sposobne u Izraelu, ti i Aron pobilježite prema njihovim jedinicama. 4Neka s vama bude po jedan čovjek od svakoga plemena, glavari svoga pradjedovskog doma.
    5Ovo su imena ljudi koji će vam pomagati: Elisur, sin Šedeurov, za pleme Rubenovo; 6Šelumiel, sin Surišadajev, za pleme Šimunovo; 7Nahšon, sin Aminadabov, za pleme Judino; 8Netanel, sin Suarov, za pleme Jisakarovo; 9Eliab, sin Helonov, za pleme Zebulunovo.
    10Za Josipove sinove: Elišama, sin Amihudov, za pleme Efrajimovo; Gamliel, sin Pedahsurov, za pleme Manašeovo; 11Abidan, sin Gidonijev, za pleme Benjaminovo; 12Ahiezer, sin Amišadajev, za pleme Danovo; 13Pagiel, sin Okranov, za pleme Ašerovo; 14Elijasaf, sin Deuelov, za pleme Gadovo; 15Ahira, sin Enanov, za pleme Naftalijevo."
    16To bijahu sazivači zajednice, knezovi pradjedovskih plemena i glavari rodova izraelskih.
    17Mojsije i Aron onda uzmu one ljude što su po imenu bili određeni 18te prvoga dana drugoga mjeseca sazovu svu zajednicu. Tada se u popis prema rodovima i porodicama po redu unosio broj osoba starijih od dvadeset godina. 19Kako je Jahve naredio Mojsiju, tako ih je on pobilježio u Sinajskoj pustinji.
Popis plemena
    20Kad se utvrdi potomstvo Rubena, Izraelova prvorođenca, prema njegovim rodovima i porodicama, pribilježiše, glavu po glavu, imena svih muškaraca od dvadeset godina naviše, svih za borbu sposobnih. 21Popisanih od Rubenova plemena bilo je četrdeset i šest tisuća i pet stotina.
    22Bili su popisani Šimunovi potomci prema njihovim rodovima i porodicama: pribilježiše se, glava po glava, imena svih muškaraca od dvadeset godina naviše, svih za borbu sposobnih. 23Popisanih od Šimunova plemena bilo je pedeset i devet tisuća i tri stotine.
    24Kad se utvrdi potomstvo sinova Gadovih prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 25Popisanih od Gadova plemena bilo je četrdeset i pet tisuća i šest stotina i pedeset.
    26Kad se utvrdi potomstvo sinova Judinih prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 27Popisanih od Judina plemena bilo je sedamdeset i četiri tisuće i šest stotina.
    28Kad se utvrdi potomstvo sinova Jisakarovih prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 29Popisanih od Jisakarova plemena bilo je pedeset i četiri tisuće i četiri stotine.
    30Kad se utvrdi potomstvo sinova Zebulunovih prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 31Popisanih od Zebulunova plemena bilo je pedeset i sedam tisuća i četiri stotine.
    32Josipovi sinovi: Kad se utvrdi potomstvo sinova Efrajimovih, prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 33Popisanih od Efrajimova plemena bilo je četrdeset tisuća i pet stotina.
    34Kad se utvrdi potomstvo sinova Manašeovih, prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 35Popisanih od Manašeova plemena bilo je trideset i dvije tisuće i dvjesta.
    36Kad se utvrdi potomstvo sinova Benjaminovih, prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 37Popisanih od Benjaminova plemena bilo je trideset i pet tisuća i četiri stotine.
    38Kad se utvrdi potomstvo sinova Danovih, prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 39Popisanih od Danova plemena bilo je šezdeset i dvije tisuće i sedam stotina.
    40Kad se utvrdi potomstvo sinova Ašerovih, prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 41Popisanih od Ašerova plemena bila je četrdeset i jedna tisuća i pet stotina.
    42Kad se utvrdi potomstvo sinova Naftalijevih, prema njihovim rodovima i porodicama, pribilježiše se, glava po glava, imena onih od dvadeset godina i više, svih za borbu sposobnih. 43Popisanih od Naftalijeva plemena bilo je pedeset i tri tisuće i četiri stotine.
    44To su oni koje popisaše Mojsije i Aron sa dvanaest knezova izraelskih, po jedan na svaki pradjedovski dom. 45Bili su popisani svi Izraelci, prema pradjedovskim domovima, od dvadeset godina i više, svi za borbu sposobni u Izraelu. 46Bilo je, dakle, svih popisanih šest stotina i tri tisuće i pet stotina i pedeset.
Dužnosti Levijevaca
    47Među te nisu se ubrojili Levijevci prema svojem pradjedovskom plemenu. 48Jahve je, naime, rekao Mojsiju: 49"Nipošto nemoj popisivati Levijeva plemena niti ga unosi u popis Izraelaca. 50Nego ti sam odredi Levijevce za službu u Prebivalištu svjedočanstva; za sav njegov namještaj i sve što na nj spada; neka oni nose Prebivalište i sav njegov namještaj; neka oni u njemu poslužuju i oko njega tabore. 51Kad se Prebivalište mora premještati, neka ga Levijevci rastave; a kad se s Prebivalištem treba utaboriti, neka ga Levijevci opet podignu. Svjetovnjak koji bi mu se primakao neka se pogubi. 52Neka Izraelci logoruju svatko u svome taboru; svatko kod svoje zastave, po četama. 53Levijevci neka borave oko Prebivališta svjedočanstva, da se gnjev ne obori na izraelsku zajednicu. Neka tako Levijevci stražu straže oko Prebivališta svjedočanstva."
    54Izraelci učine kako je Jahve Mojsiju naredio. U svemu tako urade.
Poredak plemena na putu i u taboru
Br 2.
Jahve reče Mojsiju i Aronu: 2"Neka Izraelci logoruju svatko kod svoje zastave, pod znakovima svojih pradjedovskih domova; neka se utabore oko Šatora sastanka, ali malo podalje.
    3Sprijeda, s istočne strane, zastava Judina tabora, prema njihovim četama. Glavar je Judinih potomaka Nahšon, sin Aminadabov. 4Njegova vojska broji sedamdeset i četiri tisuće i šest stotina popisanih.
    5Do njega neka taboruje Jisakarovo pleme. Glavar je Jisakarovih potomaka Netanel, sin Suarov. 6Njegova vojska broji pedeset četiri tisuće i četiri stotine popisanih.
    7Onda pleme Zebulunovo. Glavar je Zebulunovih potomaka Eliab, sin Helonov. 8Njegova vojska broji pedeset i sedam tisuća i četiri stotine popisanih.
    9Prema njihovim četama, svih je upisanih u Judinu taboru sto osamdeset i šest tisuća i četiri stotine. Neka oni prvi stupaju!
    10S juga je zastava tabora Rubenova, prema njihovim četama. Glavar je Rubenovih potomaka Elisur, sin Šedeurov. 11Njegova vojska broji četrdeset i šest tisuća i pet stotina popisanih.
    12Do njega neka taboruje pleme Šimunovo. Glavar je Šimunovih potomaka Šelumiel, sin Surišadajev. 13Njegova vojska broji pedeset i devet tisuća i tri stotine popisanih.
    14Onda pleme Gadovo. Glavar je Gadovih potomaka Elijasaf, sin Deuelov. 15Njegova vojska broji četrdeset i pet tisuća šest stotina i pedeset popisanih.
    16Prema njihovim četama, svih je upisanih u taboru Rubenovu sto pedeset i jedna tisuća četiri stotine i pedeset. Neka oni stupaju drugi!
    17Potom neka ide Šator sastanka, tako da tabor levitski bude usred drugih tabora. Kako taboruju, onako neka i stupaju: svatko pod svojom zastavom.
    18Sa zapada, zastava tabora Efrajimova, prema njihovim četama. Glavar je Efrajimovih potomaka Elišama, sin Amihudov. 19Njegova vojska broji četrdeset tisuća i pet stotina popisanih.
    20Do njega je pleme Manašeovo. Glavar je Manašeovih potomaka Gamliel, sin Pedahsurov. 21Njegova vojska broji trideset i dvije tisuće i dvjesta popisanih.
    22Onda je pleme Benjaminovo. Glavar je potomaka Benjaminovih Abidan, sin Gidonijev. 23Njegova vojska broji trideset i pet tisuća i četiri stotine popisanih.
    24Prema njihovim četama, svih je upisanih u Efrajimovu taboru sto i osam tisuća i sto. Oni neka stupaju treći!
    25Sa sjevera, zastava tabora Danova, prema njihovim četama. Glavar je Danovih potomaka Ahiezer, sin Amišadajev. 26Njegova vojska broji šezdeset i dvije tisuće i sedam stotina popisanih.
    27Do njega neka se utabori pleme Ašerovo. Glavar je Ašerovih potomaka Pagiel, sin Okranov. 28Njegova vojska broji četrdeset i jednu tisuću i pet stotina popisanih.
    29Onda pleme Naftalijevo. Glavar je Naftalijevih potomaka Ahira, sin Enanov. 30Njegova vojska broji pedeset i tri tisuće i četiri stotine popisanih.
    31Svih je popisanih u taboru Danovu sto pedeset i sedam tisuća i šest stotina. Neka oni stupaju posljednji pod svojim zastavama."
    32To su popisani Izraelci prema pradjedovskim domovima. Svih je upisanih u taborima, po njihovim četama, šest stotina i tri tisuće i pet stotina i pedeset. 33Levijevci nisu bili upisivani s Izraelcima, kako je Jahve naredio Mojsiju.
    34U svemu su Izraelci učinili kako je Jahve naredio Mojsiju. Tako su taborovali pod svojim zastavama i tako išli, svatko prema svom rodu i porodici.
LEVIJEVO PLEME
Svećenici
Br 3.
Ovo je potomstvo Aronovo i Mojsijevo iz vremena kad je Jahve Mojsiju govorio na Sinajskom brdu.
    2Ovo su bila imena Aronovih sinova: prvorođenac Nadab, zatim Abihu, Eleazar i Itamar. 3To su imena Aronovih sinova, svećenika pomazanih, za svećeništvo posvećenih. 4Ali Nadab i Abihu umriješe pred Jahvom kad su u Sinajskoj pustinji pred njim prinosili neposvećenu vatru. Kako nisu imali sinova, to su Eleazar i Itamar služili kao svećenici u nazočnosti svoga oca Arona.
Leviti. Njihove dužnosti
    5Jahve reče Mojsiju: 6"Dozovi pleme Levijevo neka stane pred svećenika Arona. Neka mu poslužuju; 7neka vrše njegovu dužnost i dužnost sve zajednice pred Šatorom sastanka, služeći Prebivalištu. 8Neka se brinu za sav namještaj u Šatoru sastanka, za dužnost sinova izraelovih, i obavljaju službu u Prebivalištu. 9Podaj levite Aronu i njegovim sinovima. Neka mu ih Izraelci potpuno daruju. 10Arona i njegove sinove postavi da vrše svoju svećeničku službu. A svjetovnjak koji bi se tome približio neka se pogubi."
Izbor Levijevaca
    11Jahve reče Mojsiju: 12"Ja, evo, uzimam Levijevce između Izraelaca namjesto svih prvorođenaca - onih koji otvaraju materinju utrobu kod Izraelaca. Moji su, dakle, Levijevci! 13Meni, naime, pripada svaki prvorođenac. Onoga dana kad sam pobio sve prvence u zemlji egipatskoj, sebi sam posvetio sve prvorođence u Izraelu - i od ljudi i od stoke. Oni su moji. Ja sam Jahve."
Popis Levijevaca
    14Jahve reče Mojsiju u Sinajskoj pustinji: 15"Popiši Levijevce po njihovim porodicama i rodovima; popiši sve muškarce od jednoga mjeseca i više."
    16Na zapovijed Jahvinu Mojsije ih popisa, kako mu je bilo naređeno. 17Ovo su poimenice bili sinovi Levijevi: Geršon, Kehat i Merari.
    18A ovo su imena Geršonovih sinova po njihovim rodovima: Libni i Šimi. 19A sinovi su Kehatovi po svojim rodovima: Amram, Jishar, Hebron i Uziel. 20Sinovi su Merarijevi po svojim rodovima: Mahli i Muši. To su Levijevi rodovi po svojim porodicama.
    21Od Geršona lozu vuče rod Libnijev i rod Šimijev. To su rodovi Geršonovaca. 22Njih je u popisu svih muškaraca od jednoga mjeseca naviše ubilježeno sedam tisuća i pet stotina. 23Rodovi Geršonovaca taborovali su za Prebivalištem prema zapadu. 24Glava porodice Geršonovaca bijaše Elijasaf, sin Laelov. 25Geršonovci su se u Šatoru sastanka brinuli za Prebivalište, za Šator i njegov krov, za zavjese na ulazu u Šator sastanka; 26onda za dvorišne zavjese, za zavjesu na ulazu u dvorište što je oko Prebivališta i žrtvenika, za njihova užeta i za sve što spada na tu službu.
    27Od Kehata potječe rod Amramov, rod Jisharov, rod Hebronov i rod Uzielov. To su rodovi Kehatovaca. 28Kad se popisaše svi muškarci od jednoga mjeseca naviše, bilo ih je osam tisuća i šest stotina. Oni su se brinuli za Svetište.
    29Rodovi Kehatovaca taborovali su s južne strane Prebivališta. 30Glava rodova u domu Kehatovu bijaše Elisafan, sin Uzielov. 31Oni su se brinuli za Kovčeg, stol, svijećnjak, žrtvenik i sveti pribor kojim su se služili i, konačno, za zavjesu i za sve što joj pripada.
    32Vrhovni poglavar levita bio je Eleazar, sin svećenika Arona. On je vršio nadzor nad onima koji su se brinuli za Svetište.
    33Od Merarija potječe rod Mahlijev i rod Mušijev. To su Merarijevi rodovi. 34Njih je u popisu svih muškaraca od jednoga mjeseca i više ubilježeno šest tisuća i dvije stotine. 35Glava rodova u domu Merarijevu bijaše Suriel, sin Abihajilov. Oni su taborovali sa sjeverne strane Prebivališta. 36Merarijevci su se brinuli za trenice Prebivališta, za njegove priječnice, za stupce i njihova podnožja, za sav njegov pribor i za sve što spada na njegovu službu. 37Povrh toga, za stupove uokolo predvorja, njihova podnožja, kočiće i užeta.
    38Pred Prebivalištem prema istoku, pred Šatorom sastanka s istočne strane, utaborivali se Mojsije, Aron i njihovi sinovi, kojima je u ime Izraelaca bila povjerena služba u Svetištu. Svjetovnjak koji bi se približio imao se pogubiti.
    39Svih popisanih Levijevaca od jednoga mjeseca naviše, koje je na Jahvinu zapovijed po njihovim rodovima popisao Mojsije i Aron, bijaše dvadeset i dvije tisuće.
Prvorođenčad i Levijevci
    40Jahve rekne Mojsiju: "Popiši sve muške prvorođence izraelske od jednoga mjeseca naviše te načini popis njihovih imena. 41I levite dodijeli meni - ja sam Jahve - namjesto svih prvorođenaca izraelskih, a stoku levitsku namjesto sve prvenčadi stoke izraelske."
    42Tako Mojsije popiše sve prvorođence izraelske, kako mu je Jahve naredio. 43Svih muških prvorođenaca od jednoga mjeseca naviše bijaše u popisu imena dvadeset i dvije tisuće i dvije stotine sedamdeset i tri.
    44Tada Jahve reče Mojsiju: 45"Uzmi levite namjesto svih prvorođenaca izraelskih, a stoku levitsku namjesto stoke njihove; leviti neka budu moji. Ja sam Jahve. 46A za otkupninu dvjesta sedamdeset i triju izraelskih prvorođenaca što ih je više nego levita, 47uzmi pet šekela po glavi, uzmi ih prema hramskom šekelu: dvadeset gera - jedan šekel. 48Onda podaj taj novac Aronu i njegovim sinovima za otkupninu onih kojih je odviše."
    49Tako Mojsije primi taj novac kao otkupninu za prvorođence koji su nadilazili broj onih koje su leviti otkupili. 50Od izraelskih je prvorođenaca primio u srebru tisuću trista šezdeset i pet šekela hramske mjere. 51Po nalogu Jahvinu Mojsije predade novac te otkupnine Aronu i njegovim sinovima, kako je Jahve Mojsiju naredio.
RODOVI LEVITA
Kehatovci
Br 4.
Jahve reče Mojsiju i Aronu: 2"Izdvojite između sinova Levijevih glavare Kehatovih sinova po rodovima i porodicama njihovim: 3od trideset godina naviše, sve do pedeset godina - sve koji mogu ući u red da vrše službe u Šatoru sastanka. 4A služba je Kehatovih sinova u Šatoru sastanka: briga za svetinje nad svetinjama.
    5Kad se tabor diže na put, neka uđu Aron i njegovi sinovi te skinu zaštitnu zavjesu i njom pokriju Kovčeg svjedočanstva. 6Neka onda na nj stave pokrivalo od fine kože, a po njemu neka razastru platno, potpuno ljubičasto. Potom neka Kovčegu namjeste motke.
    7Po stolu prinošenja neka prostru ljubičasto platno. Onda neka na nj stave zdjele, žlice, krčage i vrčeve za ljevanice. Kruh neprekidnog prinošenja neka također bude na njemu. 8To neka prekriju tamnocrvenim platnom, a preko njega neka prebace pokrivalo od fine kože. Potom neka stolu namjeste motke.
    9Neka zatim uzmu ljubičasto platno i pokriju svijećnjak za svjetlo i njegove svjetiljke, njegove usekače, njegove lugare i sve posude za ulje kojima se ono poslužuje. 10Neka ga stave sa svim njegovim priborom na pokrivalo od fine kože pa polože na nosiljku.
    11Po zlatnom žrtveniku neka razastru ljubičasto platno i prekriju ga pokrivalom od fine kože. Potom neka mu namjeste motke. 12Neka sad uzmu sav pribor što se upotrebljava za službu u Svetištu pa ga stave na ljubičasto platno i onda prekriju pokrivačem od fine kože. Zatim neka sve to polože na nosiljku. 13Neka pometu pepeo sa žrtvenika i po njemu razastru crveno platno. 14Na nj neka postave sav pribor što se upotrebljava za službu: kadionike, viljuške, lopatice i zdjele - sve posuđe za žrtvenik. Po njemu onda neka razastru pokrivalo od fine kože. Zatim neka namjeste motke.
    15Pošto Aron i njegovi sinovi završe pokrivanje Svetišta i svega svetog posuđa, u času kad imadne tabor krenuti na put, neka dođu potomci Kehatovi da to ponesu. No svetih se predmeta ne smiju doticati da ne poginu.
    To je dužnost Kehatovih potomaka u Šatoru sastanka.
    16A Eleazar, sin svećenika Arona, neka se brine za ulje svijećnjaka, za mirisni kad, za trajnu prinosnicu i za ulje pomazanja; neka se brine za sve Prebivalište, za sve što je u njemu - za Svetište i njegovo posuđe."
    17Jahve reče Mojsiju i Aronu: 18"Ne dopustite da nestane pleme rodova Kehatovih između levita. 19Ovako postupajte s njima, da žive i ne izginu primičući se najvećim svetinjama: neka dođu Aron i njegovi sinovi da postave svakoga od njih na njegovu službu i uz njegovu dužnost. 20Oni neka ne ulaze ni da začas pogledaju Svetište da ne bi poginuli."
Geršonovci
    21Jahve reče Mojsiju: 22"Popiši i Geršonove sinove po njihovim porodicama i njihovim rodovima, od trideset godina naviše, sve do pedesete godine; 23popiši ih sve koji mogu ići u red da vrše službu u Šatoru sastanka.
    24A ovo je služba rodova Geršonovaca pri radu i prenošenju: 25neka nose zavjese Prebivališta, Šator sastanka s njegovim krovom, pokrivalo od fine kože što je povrh njega, i zavjesu na ulazu u Šator sastanka; 26onda, dvorišne zavjese, zavjesu s vrata na ulazu u predvorje što opkoljuje Prebivalište i žrtvenik, konopce i sav pribor za njihovu službu; što god treba oko tih stvari raditi, neka učine. 27Neka Geršonovci obavljaju sve svoje dužnosti - sve što imaju nositi i sve što imaju raditi - po nalogu Arona i njegovih sinova. Njihovoj brizi povjerite sve što treba da nose. 28To je služba rodova Geršonovaca u Šatoru sastanka. Njihova služba neka bude pod vodstvom Itamara, sina svećenika Arona."
Merarijevci
    29"Sinove Merarijeve popiši po rodovima i porodicama njihovim. 30Popiši ih od trideset godina naviše, sve do pedeset godina, koji mogu ući u red da vrše službu u Šatoru sastanka. 31Za sve njihove službe u Šatoru sastanka dužnost im je da nose trenice za Prebivalište, njegove priječnice, njegove stupce i njegova podnožja; 32stupce što okružuju predvorje, njihova podnožja, njihove kočiće, njihove konopce, sa svim priborom za njihovu službu. Poimenično popišite predmete što su im povjereni da ih nose.
    33To je služba rodova Merarijevaca u svemu što imaju činiti u Šatoru sastanka pod vodstvom Itamara, sina svećenika Arona."
Broj popisanih levita
    34Mojsije, Aron i glavari zajednice popisali su Kehatove sinove po njihovim rodovima i porodicama - 35sve koji mogu ući u red da vrše službu u Šatoru sastanka, od trideset godina naviše, sve do pedeset godina. 36I popisanih po njihovim rodovima bijaše dvije tisuće sedam stotina i pedeset. 37To je popis rodova Kehatovaca, svih koji su služili u Šatoru sastanka, a koje popisa Mojsije i Aron na zapovijed što je Jahve dade Mojsiju.
    38Popisanih sinova Geršonovih po njihovim rodovima i porodicama, 39od trideset godina naviše, sve do pedeset godina, svih koji mogu ući u red da vrše službu u Šatoru sastanka - 40popisanih, dakle, po njihovim rodovima i porodicama bijaše dvije tisuće šest stotina i pedeset. 41To je popis rodova Geršonovaca, svih koji su služili u Šatoru sastanka, a koje popisa Mojsije i Aron na Jahvinu zapovijed.
    42Popis rodova Merarijevih sinova po njihovim rodovima i porodicama, 43od trideset godina naviše, sve do pedeset godina, svih koji mogu ući u red da vrše službu u Šatoru sastanka - 44popisanih, dakle, po njihovim rodovima bijaše tri tisuće dvjesta. 45To je popis Merarijevaca što su ga sastavili Mojsije i Aron na zapovijed koju je Jahve dao Mojsiju.
    46Svih, dakle, popisanih levita koje su popisali Mojsije, Aron i glavari izraelski po njihovim rodovima i porodicama, od trideset godina naviše do pedeset godina - 47svih koji su ušli u službu posluživanja i službu prenošenja u Šatoru sastanka - 48bilo je osam tisuća pet stotina i osamdeset. 49Na zapovijed koju je Jahve dao Mojsiju svakoga su unijeli u popis prema onom u čemu je služio i što je prenosio. Popisali su ih kako je Jahve zapovjedio Mojsiju.
II. RAZLIČNI PROPISI I ZAKONI
Isključenje nečistih
Br 5.
Jahve reče Mojsiju: 2"Naredi Izraelcima da iz tabora odstrane svakoga gubavca, svakoga koji imadne izljev i svakoga koji se onečisti mrtvim tijelom. 3Odstranite i muške i ženske! Izvan tabora ih istjerajte da ne onečiste svoje tabore u kojima ja boravim među njima."
    4Izraelci tako učine: istjeraju ih iz tabora. Kako je Jahve rekao Mojsiju, tako Izraelci učine.
Naknada štete
    5Jahve reče Mojsiju: 6"Kaži Izraelcima: Kad koji čovjek ili žena počini bilo kakav grijeh na štetu čovjeka ogriješivši se protiv Jahve, i osjeti se krivim, 7neka prizna počinjeni grijeh, nadoknadi štetu što bolje može te još doda tome petinu i dadne onome kome je nanio nepravdu.
    8Ako čovjek ne bi imao bližeg rođaka kome bi se nadoknada mogla uručiti, dužna nadoknada pripada Jahvi za svećenika, ne računajući u to pomirbenoga ovna kojim će svećenik izvršiti nad krivcem obred pomirenja. 9I svaka podizanica od svih posvećenih stvari što ih Izraelci svećeniku donose njemu pripada. 10Svakome idu stvari koje je posvetio; i neka svećeniku bude ono što njemu tko dadne."
Ljubomora
    11Jahve reče Mojsiju: 12"Govori Izraelcima i reci im: Ako nekome žena pođe stranputicom te mu se iznevjeri 13i netko s njom legne, ali to ostane sakriveno očima njezina muža i žena ostane neotkrivena iako se oskvrnula te protiv nje ne bude svjedoka budući da u činu nije bila uhvaćena - 14i sad muža obuzme duh ljubomore i on postane ljubomoran na svoju ženu koja se oskvrnula; ili ako ga spopadne duh ljubomore te postane ljubomoran na svoju ženu a da se ona nije oskvrnula - 15neka taj muž dovede svoju ženu svećeniku. Neka za nju donese prinos: desetinu efe ječmenog brašna. Neka po njemu ne polijeva ulja niti na nj stavlja tamjana, jer to je prinosnica za ljubomoru, spomen-prinosnica da podsjeti na grijeh.
    16Neka svećenik povede tu ženu i postavi je pred Jahvu. 17Sad neka svećenik uzme posvećene vode u kakvu zemljanu posudu i, uzevši prašine što je na podu Prebivališta, neka je svećenik ubaci u vodu. 18Pošto je svećenik postavio ženu pred Jahvu, neka joj otkrije glavu a na njezine ruke stavi spomen-prinosnicu, to jest žitnu prinosnicu za ljubomoru, s svećenik neka drži u ruci vodu gorčine i prokletstva. 19Zatim neka svećenik ženu zakune. Neka joj reče: 'Ako nikad čovjek s tobom nije ležao te ako nisi išla stranputicom i oskvrnula se dok si bila pod vlašću svoga muža, budi pošteđena od ove vode gorčine i prokletstva! 20Ali ako si išla stranputicom dok si bila pod vlašću svoga muža te se oskvrnula; ako je koji čovjek osim tvoga muža legao s tobom ...' 21Ovdje neka svećenik zakune ženu ovom kletvom: neka joj rekne: Jahve te postavio za prokletstvo i kletvu među tvojim narodom, učinio da ti uvene rodnica i da ti se utroba nadme! 22Neka ova voda prokletstva zađe u tvoju utrobu! Trbuh ti se od nje naduo, a rodnica uvenula! - A žena neka poprati: Amen! Amen!
    23Potom neka ta prokletstva svećenik napiše na list pa ih ispere u vodu gorčine. 24Onda neka ženu napoji vodom gorčine i prokletstva, da bi se voda gorčine po njoj razišla i napunila je gorkošću. 25Neka svećenik onda uzme iz ženine ruke prinosnicu za ljubomoru, prinese je pred Jahvom kao žrtvu prikaznicu te je donese na žrtvenik. 26Zagrabivši od prinosnice punu pregršt kao spomen-žrtvu, neka to sažeže u kad na žrtveniku. Napokon, neka ženu napoji vodom. 27Pošto je napoji vodom, bude li oskvrnuta iznevjerivši se svome mužu, voda prokletstva ući će u nju i napunit će je gorčinom; njezina će se utroba naduti a rodnica uvenuti - ta će žena postati prokletstvom u svome narodu. 28A ako žena ne bude oskvrnuta nego nevina, neće joj biti ništa i imat će djece.
    29To je obred u slučaju ljubomore, kad žena pođe stranputicom i oskvrne se dok je pod vlašću svoga muža; 30ili kad kojega čovjeka obuzme duh ljubomore te postane ljubomoran na svoju ženu. Neka, dakle, postavi svoju ženu pred Jahvu, a svećenik neka nad njom izvrši sav ovaj obred. 31Neka je muž slobodan od krivnje, a žena neka snosi svoju krivnju."
Nazireat
Br 6.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori Izraelcima i reci im: 'Ako tko, bilo čovjek ili žena, položi nazirejski zavjet te se posveti Jahvi, 3neka se suzdržava od vina i svakoga opojnog pića. Neka ne pije ni ukiseljena vina niti ukiseljena opojnog pića; a niti kakva soka od grožđa neka ne pije; neka ne jede grožđa, ni svježa ni suha. 4Sve vrijeme svoga nazireata ne smije jesti ništa što rađa lozov trs - od zelena grožđa do komine.'
    5Sve dok traje njegov nazirejski zavjet, neka britva ne prelazi preko njegove glave; dok se ne navrši vrijeme što ga je Jahvi zavjetovao, neka bude posvećen i pusti kose da mu slobodno rastu na glavi. 6Za sve vrijeme svoga zavjeta Jahvi neka se ne primiče nikakvu mrtvacu. 7Neka se ne onečišćuje ni zbog svoga oca, ni zbog svoje majke, svoga brata ili svoje sestre ako bi umrli, jer na svojoj glavi nosi posvećenje svoga Boga. 8Sve vrijeme svoga nazireata on je posvećen Jahvi.
    9Umre li tko nenadanom smrću pokraj njega, onečistivši tako njegovu posvećenu glavu, neka na dan svoga očišćenja obrije svoju glavu - neka je obrije sedmoga dana. 10A osmoga dana neka donese svećeniku, na ulazu u Šator sastanka, dvije grlice ili dva golubića. 11Neka svećenik prinese jedno kao žrtvu okajnicu, a drugo kao žrtvu paljenicu, zatim neka nad njim izvrši obred pomirenja zbog ljage kojom se okaljao uz mrtvaca. Toga dana neka posveti svoju glavu; 12neka zavjetuje Jahvi dane svoga nazireata; neka donese jednogodišnjeg janjca kao žrtvu naknadnicu. Prijašnje vrijeme neka se ne računa, jer je njegov nazireat bio oskvrnjen.
    13Ovo je obred za nazirejca: na dan kad se navrši vrijeme njegova nazireata, neka ga dovedu na ulaz Šatora sastanka. 14Kao svoj prinos neka Jahvi donese: jednogodišnjeg janjca bez mane za žrtvu paljenicu; jednogodišnje žensko janje, bez mane, za žrtvu okajnicu; jednoga ovna, bez mane, za žrtvu pričesnicu; 15nadalje, košaru neukvasanih pogača od najboljeg brašna, u ulju zamiješenih i neukvasanih kolača, namazanih uljem, s njihovim prinosnicama i ljevanicama.
    16Svećenik, pošto to donese pred Jahvu, neka prinese njegovu okajnicu i paljenicu. 17Zatim neka prinese ovna Jahvi kao žrtvu pričesnicu zajedno s košarom neukvasanih pogača. I njegovu prinosnicu i njegovu ljevanicu neka prinese svećenik. 18Na ulazu u Šator sastanka neka nazirejac obrije svoju posvećenu glavu i, uzevši uvojke sa svoje posvećene glave, neka ih stavi na vatru što gori pred žrtvom pričesnicom.
    19Zatim neka svećenik uzme kuhano pleće ovna, jednu neukvasanu pogaču iz košare i jedan neukvasani kolač i stavi to na ruke nazirejcu pošto ovaj obrije svoje posvećene kose. 20Neka to svećenik prinese kao žrtvu prikaznicu pred Jahvom. To je svetinja što pripada svećeniku, osim grudi prikaznice i stegna podizanice. Poslije toga nazirejac može piti vina."
    21Ovo je obred nazirejca, ne računajući ono što bi još mogla prinijeti njegova ruka. Ako je povrh svoga nazireata obećao kakav dar, neka povrh obreda svoga nazireata učini kako je zavjetovao.
Svećenički blagoslov
    22Jahve reče Mojsiju: 23"Reci Aronu i njegovim sinovima: 'Ovako blagoslivljajte Izraelce govoreći im:24Neka te blagoslovi Jahve
        i neka te čuva!25Neka te Jahve licem svojim obasja,
        milostiv ti bude!26Neka pogled svoj Jahve svrati na te
        i mir ti donese!'
    Tako neka stavljaju moje ime nad sinove Izraelove, i ja ću ih blagoslivljati."
III. PRINOSI GLAVARSKI I POSVETA LEVITA
Prinos kola i volova
Br 7.
U onaj dan kad Mojsije završi podizanje Prebivališta i kad ga pomaza i posveti sa svim njegovim posuđem, a tako i žrtvenik sa svim njegovim priborom, 2pristupe glavari izraelski, starješine njihovih pradjedovskih domova, to jest knezovi plemenski koji su vodili popisivanje, 3i dovedu svoje prinose pred Jahvu: šestora teretna kola i dvanaest volova - jedna kola za dvojicu glavara i vola za svakoga pojedinoga. Dovedu ih pred Prebivalište. 4Tada Jahve progovori Mojsiju: 5"Primi to od njih za upotrebu pri službi u Šatoru sastanka; onda to podaj svakome levitu prema njegovoj službi."
    6Mojsije uze kola i volove pa ih dade levitima. 7Dvoja kola i četiri vola dade Geršonovcima prema njihovoj službi, 8a četvera kola i osam volova dade Merarijevcima prema njihovoj službi pod vodstvom Itamara, sina svećenika Arona. 9Kehatovcima nije dao ništa, jer je njihova zadaća bila nositi posvećene predmete na ramenima.
Prinos za posvetu žrtvenika
    10Tada glavari prinesu prinos za posvetu žrtvenika na dan njegova pomazanja. Dok su glavari prinosili svoje prinose pred žrtvenik, 11Jahve progovori Mojsiju: "Svakoga dana neka po jedan glavar donese svoj prinos za posvetu žrtvenika!"
    12Prvoga dana donese svoj prinos Nahšon, sin Aminadabov, od plemena Judina. 13Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; jedno i drugo bijaše napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu. 14Onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 15jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 16jedan jarac za žrtvu okajnicu, 17a za žrtvu pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Nahšona, Aminadabova sina.
    18Drugoga dana donese svoj prinos Netanel, sin Suarov, glavar Jisakarovaca. 19Za svoj prinos donio je: jednu srebrnu zdjelu tešku sto trideset šekela, jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje puno najboljeg brašna, zamiješena u ulju, za prinosnicu; 20onda jednu zlatnu posudicu od deset šekela punu tamjana; 21jednog junca, jednoga ovna, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 22jednog jarca za okajnicu, 23a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Netanela, Suarova sina.
    24Trećega dana donese svoj prinos glavar Zebulunovaca, Eliab, sin Helonov. 25Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje puno najboljeg brašna, zamiješena u ulju, za prinosnicu; 26jedna zlatna posudica puna tamjana; 27jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 28jedan jarac za okajnicu, 29a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Eliaba, Helonova sina.
    30Četvrtog dana donese svoj prinos glavar Rubenovaca, Elisur, sin Šedeurov. 31Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela, jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje puno najboljeg brašna, zamiješena u ulju, za prinosnicu; 32onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 33jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 34jedan jarac za okajnicu, 35a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Elisura, Šedeurova sina.
    36Petoga dana donese svoj prinos glavar Šimunovaca, Šelumiel, sim Surišadajev. 37Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela, jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu; 38onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 39jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 40jedan jarac za okajnicu, 41a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Šelumiela, Surišadajeva sina.
    42Šestoga dana donese svoj prinos glavar Gadovaca, Elijasaf, sin Deuelov. 43Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela, jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu; 44onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 45jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 46jedan jarac za okajnicu, 47a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Elijasafa, Deuelova sina.
    48Sedmoga dana donese svoj prinos glavar Efrajimovaca, Elišama, sin Amihudov. 49Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje puno najboljeg brašna, zamiješena u ulju, za prinosnicu; 50onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 51jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu, 52jedan jarac za okajnicu, 53a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Elišama, Amihudova sina.
    54Osmoga dana donese svoj prinos glavar Manašeovaca, Gamliel, sin Pedahsurov. 55Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu; 56onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 57jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 58jedan jarac za okajnicu, 59a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Gamliela, Pedahsurova sina.
    60Devetoga dana donese svoj prinos glavar Benjaminovaca, Abidan, sin Gidonijev. 61Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu; 62onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana, 63jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 64jedan jarac za okajnicu, 65a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Abidana, Gidonijeva sina.
    66Desetoga dana donese svoj prinos glavar Danovaca, Ahiezer, sin Amišadajev. 67Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prikaznicu; 68onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 69jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 70jedan jarac za okajnicu, 71a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Ahiezera, Amišadajeva sina.
    72Jedanaestoga dana donese svoj prinos glavar Ašerovaca, Pagiel, sin Okranov. 73Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu; 74onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 75jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 76jedan jarac za okajnicu, 77a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Pagiela, Okranova sina.
    78Dvanaestoga dana donese svoj prinos glavar Naftalijevaca, Ahira, sin Enanov. 79Njegov je prinos bio: jedna srebrna zdjela teška sto trideset šekela i jedan srebrni kotlić od sedamdeset šekela, prema hramskom šekelu; oboje napunjeno najboljim brašnom, zamiješenim u ulju, za prinosnicu; 80onda jedna zlatna posudica od deset šekela puna tamjana; 81jedan junac, jedan ovan, jedno janje od godinu dana za paljenicu; 82jedan jarac za okajnicu, 83a za pričesnicu: dva vola, pet ovnova, pet kozlića i pet jednogodišnjih janjaca. To je bio prinos Ahire, Enanova sina.
    84To su bili prinosi glavara izraelskih za posvetu žrtvenika na dan kad bijaše pomazan: dvanaest srebrnih zdjela, dvanaest srebrnih kotlića i dvanaest zlatnih posudica. 85Svaka srebrna zdjela težila je sto trideset šekela; svaki kotlić sedamdeset šekela. Svega srebra u posuđu bilo je dvije tisuće i četiri stotine hramskih šekela. 86Zlatnih posudica punih tamjana bilo je dvanaest, svaka posudica težila je deset hramskih šekela. Sve zlato u posudicama težilo je sto dvadeset šekela.
    87Sve stoke za paljenicu: dvanaest junaca, dvanaest ovnova, dvanaest jednogodišnjih janjaca s njihovim prinosima. Za okajnicu dvanaest jaraca. 88Sve stoke za pričesnicu: dvadeset i četiri vola, šezdeset ovnova, šezdeset kozlića i šezdeset janjaca od godine dana.
    To je bio prinos za posvetu žrtvenika pošto bijaše pomazan.
    89Kad bi Mojsije ulazio u Šator sastanka da razgovara s Njim, slušao bi glas kako mu govori ozgo s Pomirilišta što je bilo na Kovčegu svjedočanstva, među dva kerubina. Tada bi mu govorio.
Zlatni svijećnjak
Br 8.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori Aronu i reci mu: 'Kad budeš palio svjetionice, neka sedam svjetionica svijetli na prednjoj strani svijećnjaka.'"
    3Aron i učini tako: smjesti svjetionice na prednju stranu svijećnjaka, kako je Jahve Mojsiju naredio. 4Svijećnjak bijaše skovan od zlata; skovan od svoga podnožja do svoje čaške. Svijećnjak je bio napravljen prema uzorku što ga je Jahve pokazao Mojsiju.
Posveta levita
    5Jahve reče Mojsiju: 6"Uzmi levite između Izraelaca i očisti ih! 7Ovako s njima postupi da ih očistiš: poškropi ih vodom za okajavanje; a oni neka se obriju po svemu svome tijelu, neka operu svoju odjeću i bit će čisti. 8Neka zatim uzmu jednog junca i prinosnicu od najboljeg brašna, zamiješena u ulju. A ti uzmi drugog junca za okajnicu. 9Dovedi onda levite pred Šator sastanka i skupi svu izraelsku zajednicu. 10Kad dovedeš levite pred Jahvu, neka Izraelci stave na njih svoje ruke. 11Neka zatim Aron prinese levite, kao prikaznicu pred Jahvom, u ime Izraelaca. Tako će njihov posao biti da služe Jahvi. 12Neka potom leviti stave svoje ruke juncima na glave; onda jednoga prinesi kao okajnicu, a drugoga kao paljenicu Jahvi, da se izvrši obred pomirenja nad levitima. 13Stavivši levite pred Arona i njegove sinove, prikaži ih Jahvi žrtvom prikaznicom. 14Odvoji tako levite između Izraelaca da budu moji. 15Poslije toga, pošto ih očistiš i prineseš žrtvom prikaznicom, neka leviti uđu u službu Šatora sastanka. 16Jer oni su između Izraelaca meni potpuno darovani; njih sam sebi uzeo namjesto svih koji otvaraju majčinu utrobu, svih izraelskih prvorođenaca. 17Svako, naime, prvorođenče među Izraelcima, kako čedo tako i živinče, moje je; sebi sam ih posvetio onoga dana kad sam pobio svu prvorođenčad u zemlji egipatskoj. 18Tako sam uzeo levite namjesto svih izraelskih prvorođenaca. 19I predao sam levite između Izraelaca kao dar Aronu i njegovim sinovima da mjesto Izraelaca obavljaju službu u Šatoru sastanka; da nad njima obavljaju obred pomirenja, tako da kakva nedaća ne bi pogodila Izraelce što bi se približili Svetištu."
    20Mojsije, Aron i sva izraelska zajednica učine tako s levitima; kako je Jahve naredio Mojsiju za levite, tako im Izraelci i učine. 21Leviti se očiste i operu svoju odjeću; onda ih Aron prinese pred Jahvu žrtvom prikaznicom. Aron nad njima obavi obred pomirenja da ih očisti. 22Poslije toga uđu leviti u službu u Šator sastanka, u nazočnosti Arona i njegovih sinova. Kako je Jahve naredio Mojsiju za levite, tako su s njima i uradili.
Dob za službu u Šatoru
    23Jahve reče Mojsiju: 24"I ovo se tiče levita: od dvadeset i pet godina naviše neka leviti po redu preuzimaju službu u Šatoru sastanka. 25A kad kome bude pedeset godina, neka istupi iz službe i neka više ne služi. 26Ali može pomagati svojoj braći u vršenju njihovih dužnosti u Šatoru sastanka, no sam ne mora vršiti službe.
    Tako postupi prema levitima za njihove dužnosti!"
IV. PASHA I ODLAZAK
Vrijeme Pashe
Br 9.
Prvoga mjeseca druge godine nakon izlaska iz zemlje egipatske Jahve reče Mojsiju u Sinajskoj pustinji: 2"Neka Izraelci slave Pashu u njezino vrijeme. 3Slavite je u njezino vrijeme, u suton, četrnaestoga dana ovoga mjeseca; slavite je prema svim njezinim propisima i običajima."
    4Tako Mojsije reče Izraelcima da slave Pashu. 5I oni su je slavili u Sinajskoj pustinji, u suton, prvoga mjeseca, četrnaestoga dana u mjesecu. Kako je god Jahve Mojsiju naredio, tako su Izraelci i učinili.
    6A bijaše ljudi onečišćenih mrtvacem; ti nisu mogli slaviti Pashu onoga dana. Dođu tako pred Mojsija i Arona istoga dana 7pa reknu: "Mrtvacem smo se onečistili; ipak, zašto bi nam bilo uskraćeno prinositi Jahvi žrtvu u njezino vrijeme usred Izraelovih sinova?" 8Mojsije im reče: "Strpite se da čujem što će Jahve za vas odrediti."
    9I Jahve reče Mojsiju: 10"Ovako kaži Izraelcima: 'Kad se tko između vas ili vaših potomaka onečisti mrtvacem ili je na daleku putu, neka ipak slavi Pashu Jahvi. 11Neka je slave u suton četrnaestog dana drugoga mjeseca. Neka je blaguju s neukvasanim kruhom i gorkim zeljem; 12neka ništa od nje ne ostavljaju za ujutro; neka ni jedne kosti na njoj ne lome. Neka je slave prema propisima Pashe. 13Onaj koji je čist a ne bude na putovanju pa ipak propusti proslaviti Pashu, neka se iskorijeni iz svoga naroda. Budući da nije prinio Jahvi žrtve u njezino vrijeme, takav neka snosi svoju krivnju.
    14Ako s vama boravi stranac i Pashu prinosi Jahvi, neka je prinosi prema propisima i običajima njezinim. Neka bude jedan zakon za vas, bio to stranac ili domorodac.'"
Ognjeni oblak
    15Na dan kad je podignuto Prebivalište oblak prekri Prebivalište, Šator svjedočanstva. Od večeri do jutra stajao je u obliku ognja nad Prebivalištem. 16Tako ga je oblak neprestano zaklanjao, a noću bijaše poput ognja. 17Kad bi se god oblak digao sa Šatora, Izraelci bi poslije toga krenuli. A gdje bi oblak stao, tu bi se i Izraelci utaborili. 18Na zapovijed Jahvinu Izraelci su kretali na put i na Jahvinu se zapovijed utaborivali. Sve vrijeme što bi oblak stajao nad Prebivalištem oni su taborovali. 19Ako bi oblak dugo stajao nad Prebivalištem, Izraelci su slušali Jahvin nalog i ne bi polazili na put. 20Ali ako bi se dogodilo da oblak ostane nad Prebivalištem malo vremena, oni bi se na Jahvinu zapovijed utaborili i na Jahvinu zapovijed opet krenuli na put. 21Ako bi se oblak digao pošto se zadržao od večeri do jutra, oni bi tada ujutro krenuli na put. Danju ili noću, kad bi se oblak digao, oni bi krenuli na put. 22Dva dana ili mjesec ili godinu - dok bi oblak ostajao nad Prebivalištem - Izraelci su taborovali, ne krećući na put, a čim bi se digao, oni bi krenuli. 23Po zapovijedi Jahvinoj stajahu u taboru i po zapovijedi Jahvinoj kretahu na put. Držali su se Jahvina naloga, kako Jahve bijaše zapovjedio Mojsiju.
Srebrne trube
Br 10.
Jahve reče Mojsiju: 2"Napravi sebi dvije trube; napravi ih od kovana srebra. Neka ti služe za sazivanje zajednice i za pokretanje tabora. 3Kad se u njih zatrubi, neka se sva zajednica skupi k tebi na ulazu u Šator sastanka. 4Ako li se zatrubi u jednu, neka se k tebi skupe glavari izraelski, tisućnici. 5Kad popratite trubljenje bojnim poklikom, neka krenu logori utaboreni na istočnoj strani. 6Kad popratite trubljenje bojnim poklikom po drugi put, neka krenu logori utaboreni s južne strane: neka se trubljenje poprati bojnim poklikom da oni krenu. 7Trubite i da skupite zajednicu, ali bez bojnog poklika. 8Neka u trube trube svećenici, sinovi Aronovi. Neka vam to bude trajnom uredbom za vaše naraštaje.
    9Kad u svojoj zemlji pođete u rat na neprijatelja koji vas pritisne, zaorite na trube s bojnim poklikom, i Jahve, Bog vaš, sjetit će se vas i bit ćete izbavljeni od svojih neprijatelja. 10Na dan svoje svečanosti, svojih blagdana ili svojih mjesečevih mlađaka, dok prinosite svoje paljenice i pričesnice, trubite u trube. Neka to za vas bude spomen pred Bogom vašim. Ja sam Jahve, Bog vaš."
V. PUTOVANJE OD SINAJA DO PARANA
Polazak sa Sinaja
    11Druge godine drugoga mjeseca dvadesetog dana u mjesecu diže se oblak iznad Prebivališta svjedočanstva. 12Tada se Izraelci zapute iz Sinajske pustinje na svoja putovanja. Oblak se zaustavi u pustinji Paranu.
    13Tako na Jahvinu zapovijed danu Mojsiju krenuše prvi put. 14Prva je krenula zastava tabora Judinih sinova u svojim četama. Nad njihovom vojskom bijaše Nahšon, sin Aminadabov; 15nad vojskom plemena Jisakarovaca stajaše Netanel, sin Suarov, 16a nad vojskom plemena Zebulunovaca bijaše Eliab, sin Helonov.
    17Zatim, pošto je rastavljeno Prebivalište, krenuše Geršonovci i Merarijevci noseći Prebivalište.
    18Potom krenu zastava tabora Rubenova u svojim četama. Nad njihovom vojskom bijaše Elisur, sin Šedeurov; 19nad vojskom plemena Šimunovaca stajao je Šelumiel, sin Surišadajev; 20nad vojskom plemena Gadovaca bio je Elijasaf, sin Deuelov.
    21Potom krenuše Kehatovci noseći posvećene predmete. Tako je Prebivalište bilo podignuto prije njihova dolaska.
    22Onda krenu zastava tabora Efrajimovaca u svojim četama. Nad njihovom vojskom bijaše Elišama, sin Amihudov, 23nad vojskom plemena Manašeovaca stajaše Gamliel, sin Pedahsurov; 24nad vojskom plemena Benjaminovaca bijaše Abidan, sin Gidonijev.
    25A kao zalazna straža za sve tabore krenu, u svojim četama, zastava tabora Danovaca. Nad njihovom je vojskom stajao Ahiezer, sin Amišadajev. 26Nad vojskom plemena Ašerovaca bio je Pagiel, sin Okranov; 27a nad vojskom plemena Naftalijevaca bio je Ahira, sin Enanov.
    28Takav je bio red putovanja Izraelaca svrstanih u svoje čete. Tako su putovali.
Mojsijev prijedlog Hobabu
    29Mojsije reče Hobabu, sinu Midjanca Reuela, Mojsijeva tasta: "Zaputili smo se u kraj o kojemu je Jahve rekao: 'Dat ću vam ga!' Pođi s nama i dobro ćemo ti činiti, jer je Jahve obećao sreću Izraelu."
    30"Ne idem", odgovori mu, "nego se vraćam u svoju zemlju; k svojima se vraćam."
    31"Molim te, ne ostavljaj nas!" - reče. "Budući da znaš gdje nam se treba u pustinji utaboriti, valjat ćeš nam kao oči. 32Ako s nama pođeš, dobročinstva koja nam Jahve bude udijelio s tobom ćemo dijeliti."
Odlazak
    33Od Jahvina brda putovali su tri dana hoda. Kovčeg Jahvina saveza išao je pred njima ta tri dana hoda da im potraži mjesto odmora. 34Danju je opet Jahvin oblak bio nad njima, kako bi se iz tabora zaputili.
    35Kad bi Kovčeg polazio, Mojsije bi rekao:
    "Ustani, Jahve!
        Neprijatelji tvoji neka se rasprše!
        Koji tebe mrze nek' bježe pred
            tobom!"
    36A kad bi se zaustavljao, popratio bi:
    "Vrati se, o Jahve!
        Izraelu ti si
        tisuće bezbrojne!"
Mrmljanje u Taberi
Br 11.
I stade narod zlobno mrmljati u Jahvine uši. Kad to ču Jahve, planu gnjevom. Jahvin oganj izbi među njima i spali jedan kraj tabora. 2Narod zavapi Mojsiju, a Mojsije se pomoli Jahvi i oganj se utiša. 3Ono se mjesto prozva Tabera, jer je Jahvin oganj ondje zaplamtio na njih.
Jadanje zbog mane
    4Svjetinu koja se oko njih skupila obuzme pohlepa za jelom. Izraelci se opet upuste u jadikovanje govoreći: "Tko će nas nasititi mesom? 5Sjećamo se kako smo u Egiptu jeli badava ribe, krastavaca, dinje, prase, luka i češnjaka. 6Sad nam život vene; nema ničega, osim mane, pred našim očima."
    7Mana je bila kao zrno korijandera i nalik na bdelij. 8Narod išao naokolo, skupljao je, a onda tro kamenom na kamenoj ploči ili stupao u stupi. Kuhao ju je u loncu i od nje pravio kolače. Okus joj bijaše kao okus kolača zgotovljena u ulju. 9Kad bi se noću spuštala rosa po taborištu, s njome bi se spustila i mana.
Mojsije posreduje kod Jahve
    10Mojsije je slušao kako jadikuje narod u svojim obiteljima, svatko na ulazu u svoj šator. Gnjev Jahvin žestoko planu i Mojsije se ražalosti.
    11"Zašto zlostavljaš slugu svoga?" - upravi Mojsije riječ Jahvi. "Zašto nisam stekao milost u tvojim očima kad si na me uprtio teret svega ovog naroda? 12Zar je od mene potekao sav ovaj narod? Zar sam ga ja rodio, kad veliš: 'Nosi ga u svome krilu, kao što dojilja nosi dojenče, u zemlju što sam je pod zakletvom obećao njihovim očevima!' 13Odakle meni meso da ga dam svemu ovom puku koji plače oko mene govoreći: 'Daj nam mesa da jedemo!' 14Ja sam ne mogu nositi sav ovaj narod. Preteško je to za me. 15Ako ćeš ovako sa mnom postupati, radije me ubij, ako sam stekao milost u tvojim očima, da više ne gledam svoga jada."
Jahvin odgovor
    16Onda Jahve reče Mojsiju: "Skupi mi sedamdeset muževa između starješina izraelskih za koje znaš da su starješine narodu i njegovi nadglednici. Dovedi ih u Šator sastanka pa neka ondje zauzmu svoja mjesta s tobom. 17Ja ću sići i ondje s tobom govoriti; uzet ću nešto duha koji je na tebi i stavit ću ga na njih. Tako će s tobom nositi teret naroda da ga ne nosiš sam.
    18Nadalje, kaži narodu: Za sutra se posvetite i jest ćete mesa, jer ste mrmljali u uši Jahvi govoreći: 'Tko će nas nasititi mesa? U Egiptu nam je bilo dobro.' Jahve će vam, dakle, dati mesa da jedete. 19Nećete ga jesti samo jedan dan, ni dva dana, ni pet dana, ni deset dana, ni dvadeset dana, 20nego cio mjesec, sve dok vam ne izbije na nosnice i ne ogadi vam se, jer ste odbacili Jahvu koji je među vama mrmljajući pred njim riječima: 'Zašto smo uopće odlazili iz Egipta!'"
    21"Naroda u kojemu se nalazim", odgovori Mojsije, "ima šest stotina tisuća pješaka, a ti kažeš: 'Mesa ću im dati da jedu mjesec dana.' 22Može li im se naklati sitne i krupne stoke da im dostane? Mogu li im se sve ribe iz mora zgrnuti da im bude dosta?"
    23Jahve reče Mojsiju: "Zar je ruka Jahvina tako kratka? Sad ćeš vidjeti hoće li se obistiniti moja riječ ili neće."
Duh nad starješinama
    24Mojsije izađe i kaza narodu Jahvine riječi. Onda skupi sedamdeset muževa između narodnih starješina i smjesti ih oko Šatora. 25Jahve siđe u oblaku i poče s njim govoriti. Zatim uze od duha koji bijaše na njemu i stavi na onu sedamdesetoricu starješina. Kad duh počinu na njima, počeše prorokovati, ali to više nikad ne učiniše.
    26Dvojica ostadoše u taboru. Jednome je bilo ime Eldad, a drugome Medad. Duh je i na njima počinuo - bili su i oni među upisanima, premda nisu došli u tabor - te počeše u taboru prorokovati. 27Neki mladić otrča te javi Mojsiju: "Eldad i Medad", reče, "prorokuju u taboru!" 28Jošua, sin Nunov, koji je posluživao Mojsija od svoje mladosti, prozbori i reče: "Mojsije, gospodaru moj, ušutkaj ih!" 29Mojsije mu odgovori: "Zar si zavidan zbog mene! Oh, kad bi sav narod Jahvin postao prorok! Kad bi Jahve na njih izlio svoga duha!" 30Potom se Mojsije i starješine izraelske vrate u tabor.
Prepelice
    31Tada Jahve zapovjedi te zapuhnu vjetar i nanese prepelice od mora i sasu ih na tabor, na dan hoda i s ove i s one strane tabora, na dva lakta iznad zemlje. 32Narod je ustao te je toga cijeloga dana, svu noć i cio sutrašnji dan skupljao prepelice. Onaj tko ih je skupio najmanje imao je deset homera. 33Zatim ih razastriješe oko tabora. Meso još bijaše među njihovim zubima - još ga nisu prožvakali - kadli planu Jahvin gnjev protiv naroda: Jahve udari narod strašnim pomorom.
    34Ono se mjesto prozva Kibrot Hataava, jer su ondje pokopali one koji se bijahu polakomili.
    35Iz Kibrot Hataave narod se zaputi u Haserot. I utabori se u Haserotu.
Mirjam i Aron rogobore protiv Mojsija
Br 12.
A Mirjam i Aron uzeše rogoboriti protiv Mojsija zbog žene Kušanke kojom se oženio; jer bijaše uzeo za ženu jednu Kušanku.
    2"Zar je samo Mojsiju govorio Jahve?" - rekoše mu. "Zar i nama nije govorio?" Jahve to ču. 3Mojsije je bio veoma skroman čovjek, najskromniji čovjek na zemlji.
Jahvin odgovor
    4I odmah reče Jahve Mojsiju, Aronu i Mirjami: "Vas se troje pojavite u Šatoru sastanka." Njih se troje pojavi. 5U stupu oblaka siđe Jahve te stade na ulazu u Šator. Zovnu Arona i Mirjamu. Kad njih dvoje istupi naprijed, 6reče Jahve:
    "Saslušajte riječi moje:
    Nađe li se među vama prorok,
        u viđenju njemu ja se javljam,
        u snu njemu progovaram.7Ali nije tako sa slugom mojim
            Mojsijem.
        Od svih u kući mojoj najvjerniji
            je on.8Iz usta u usta njemu ja govorim,
        očevidnošću, a ne zagonetkama,
        i lik Jahvin on smije gledati.
    Kako se onda niste bojali govoriti
        protiv sluge moga Mojsija?"
    9Uskipjevši gnjevom na njih, Jahve ode. 10Čim se od šatora oblak udaljio, gle! Mirjam ogubavi, kao snijegom posuta. Aron se okrenu prema Mirjami, a to guba na njoj.
Mojsije posreduje za Mirjamu
    11Tada rekne Aron Mojsiju: "Gospodaru moj, ne svaljuj na nas kazne za grijeh koji smo u ludosti počinili i kojega smo krivci. 12Ne daj da ona ostane kao mrtvo dijete kojemu je već na izlasku iz majčine utrobe meso napol uništeno!"
    13Tada zavapi Mojsije Jahvi: "Bože, molim te, ozdravi je!"
    14"Da joj je otac njezin pljunuo u lice", reče Jahve Mojsiju, "zar se ne bi morala stidjeti sedam dana? Neka i ona bude odvojena izvan tabora sedam dana, pa neka se poslije opet pripusti."
    15Tako je Mirjam bila odvojena izvan tabora sedam dana. Narod nije na put polazio dok Mirjam nije opet bila pripuštena.
    16Poslije toga narod krenu iz Haserota i utabori se u pustinji Paranu.
Izviđanje Obećane zemlje
Br 13.
Jahve reče Mojsiju: 2"Pošalji ljude, po jednoga čovjeka iz pojedinog pradjedovskog plemena, da izvide kanaansku zemlju, koju dajem Izraelcima. Pošaljite sve njihove glavare!"
    3Na Jahvinu zapovijed Mojsije ih posla iz pustinje Parana. Svi ti ljudi bijahu glavari Izraelaca. 4A ovo su njihova imena:
    Šamua, sin Zakurov, od plemena Rubenova; 5Šafat, sin Horijev, od plemena Šimunova; 6Kaleb, sin Jefuneov, od plemena Judina; 7Jigal, sin Josipov, od plemena Jisakarova; 8Hošea, sin Nunov, od plemena Efrajimova; 9Palti, sin Rafuov, od plemena Benjaminova; 10Gadiel, sin Sodijev, od plemena Zebulunova; 11Gadi, sin Susijev, od plemena Josipova, od plemena Manašeova; 12Amiel, sin Gemalijev, od plemena Danova; 13Setur, sin Mikaelov, od plemena Ašerova; 14Nahbi, sin Vofsijev, od plemena Naftalijeva; 15Geuel, sin Makijev, od plemena Gadova.
    16To su imena ljudi koje je Mojsije poslao da izvide zemlju. A Hošeu, sina Nunova, Mojsije prozva Jošuom.
    17Posla ih Mojsije da izvide kanaansku zemlju pa im reče: "Idite gore u Negeb, onda se popnite na brdo. 18Razgledajte zemlju kakva je. Je li narod koji u njoj živi jak ili slab, malobrojan ili mnogobrojan? 19Kakva je zemlja u kojoj živi: dobra ili rđava? Kakvi su gradovi u kojima borave: otvoreni ili utvrđeni? 20Kakvo je tlo: plodno ili mršavo? Ima li po njemu drveća ili nema? Odvažni budite i ponesite plodova te zemlje."
    Bilo je upravo vrijeme ranog grožđa. 21Odu oni gore da izvide zemlju od pustinje Sina do Rehoba, koji je na ulazu u Hamat. 22Popnu se u Negeb i dođu do Hebrona, gdje su se nalazili Ahiman, Šešaj i Talmaj, Anakovi potomci. - Hebron je osnovan sedam godina prije nego Soan u Egiptu. - 23Kada stigoše u Dolinu Eškol, odrezaše ondje lozu s grozdom i ponesoše ga, udvoje, na motki; ponesoše i mogranja i smokava. 24Ono se mjesto prozva Dolina Eškol zbog grozda koji su ondje Izraelci odrezali.
Izvještaj uhoda
    25Nakon četrdeset dana vrate se iz zemlje koju su izviđali. 26Odu k Mojsiju i Aronu i svoj izraelskoj zajednici u Kadeš, u Paranskoj pustinji. Podnesu njima i svoj zajednici izvještaj, a onda im pokažu plodove zemlje.
    27Izvijeste ga oni: "Išli smo u zemlju u koju si nas poslao. Zaista njome teče med i mlijeko. Evo njezinih plodova. 28Ali je jak narod koji u onoj zemlji živi, gradovi su utvrđeni i vrlo veliki. A vidjesmo ondje i potomke Anakove. 29Amalečani borave u negepskom kraju: Hetiti, Jebusejci i Amorejci žive u brdu; a Kanaanci se nalaze uz more i duž Jordana."
    30Kaleb ušutka narod oko Mojsija i progovori: "Krenimo ne oklijevajući i zauzmimo je, jer je možemo nadvladati!"
    31Ali ljudi što su s njim išli odvratiše: "Ne možemo ići na onaj narod jer je jači od nas."
    32I počnu ozloglašivati Izraelcima zemlju koju su izviđali: "Zemlja kroz koju smo prošli da je izvidimo zemlja je što proždire svoje stanovništvo. Sav narod što ga u njoj vidjesmo ljudi su krupna stasa. 33Vidjesmo ondje i divove - Anakovo potomstvo od divova. Činilo nam se da smo prema njima kao skakavci. Takvi bijasmo i njima."
Pobuna Izraelaca
Br 14.
Tada zagraja sva zajednica i poče vikati. I te noći narod plakaše. 2Svi su Izraelci mrmljali protiv Mojsija i Arona. Sva im je zajednica govorila: "Kamo sreće da smo pomrli u zemlji egipatskoj! Ili da smo pomrli u ovoj pustinji! 3Zašto nas Jahve vodi u tu zemlju da padnemo od mača a žene naše i djeca da postanu roblje! Zar nam ne bi bilo bolje da se vratimo u Egipat!" 4Jedan je drugome govorio: "Postavimo sebi vođu i vratimo se u Egipat!"
    5Mojsije i Aron padoše ničice pred svom okupljenom izraelskom zajednicom. 6A Jošua, sin Nunov, i Kaleb, sin Jefuneov, koji bijahu među onima što su izviđali zemlju, razderaše svoju odjeću. 7Zatim rekoše svoj zajednici izraelskoj: "Zemlja kroz koju smo prošli da je istražimo izvanredno je dobra. 8Ako nam Jahve bude dobrostiv, u tu će nas zemlju dovesti i dat će nam je. To je zemlja u kojoj teče med i mlijeko. 9Samo, nemojte se buniti protiv Jahve! Ne bojte se naroda one zemlje: ta on je zalogaj za nas. Oni su bez zaštite, a s nama je Jahve! Ne bojte ih se!"
Jahvina srdžba i Mojsijevo posredovanje
    10I dok je sva zajednica već mislila da ih kamenuje, pokaza se Slava Jahvina u Šatoru sastanka svima sinovima Izraelovim. 11Tada reče Mojsiju: "Dokle će me taj narod prezirati? Dokle mi neće vjerovati unatoč svim znamenjima što sam ih među njima izvodio? 12Udarit ću ih pomorom i istrijebiti, a od tebe ću učiniti narod veći i moćniji od njega."
    13Onda Mojsije reče Jahvi: "Egipćani su shvatili da si ti, svojom moći, izveo ovaj narod između njih. 14Oni su to kazali žiteljima one zemlje. Već su saznali da si ti, Jahve, usred ovog naroda, kojemu se očituješ licem u lice, i da ti, Jahve, u oblaku stojiš nad njima; da obdan u stupu od oblaka, a obnoć u stupu od ognja ideš pred njima. 15Zato, ako pobiješ ovaj narod kao jednoga čovjeka, narodi koji su čuli glas o tebi reći će: 16'Jahve je bio nemoćan da dovede ovaj narod u zemlju koju mu je pod zakletvom obećao, i zato ih je poubijao u pustinji.' 17Zato neka se snaga moga Gospodina uzvisi, kako si najavio rekavši: 18'Jahve je spor na srdžbu, a bogat milosrđem; podnosi opačinu i prijestup, ali krivca ne ostavlja nekažnjena, nego opačinu otaca kažnjava na djeci do trećega i četvrtog koljena.' 19Oprosti krivnju ovome narodu po veličini svoga milosrđa, kao što si vodio ovaj narod od Egipta dovde."
    20"Opraštam po riječi tvojoj", reče Jahve. 21"Ali ipak, tako ja živ bio i slave se Jahvine napunila sva zemlja, 22ni jedan od ljudi koji su vidjeli slavu moju i znamenja što sam ih izveo u Egiptu i u pustinji, pa me ipak iskušavali već deset puta ne hoteći poslušati moj glas, 23neće vidjeti zemlje što sam je pod zakletvom obećao njihovim ocima; nitko od onih koji me preziru neće je vidjeti. 24A slugu svoga Kaleba, jer je u njemu drukčiji duh i jer mi bijaše poslušan, njega ću ja dovesti u zemlju u koju je išao i njegovi će je potomci zaposjesti! Neka Amalečani i Kanaanci samo ostanu u dolini. 25Sutra se vratite i krenite u pustinju put Crvenog mora."
Jahvina kazna
    26Još reče Jahve Mojsiju i Aronu: 27"Dokle će ta opaka zajednica mrmljati protiv mene? Čuo sam tužbe što ih Izraelci na me dižu. 28Kaži im: Tako ja živ bio, objavljuje Jahve, kako ste na moje uši govorili, tako ću vam i učiniti. 29U ovoj pustinji popadat će vaša mrtva tijela: svih vas koji ste ubilježeni u bilo koji vaš popis od dvadeset godina pa naprijed, koji ste rogoborili protiv mene. 30Nećete ući u zemlju na koju sam svoju ruku digao da vas u njoj nastanim, osim Kaleba, sina Jefuneova, i Jošue, sina Nunova. 31A vašu djecu, o kojoj kažete da bi postala roblje, njih ću uvesti da nastane zemlju što ste je vi prezreli. 32A vi? Neka vam tjelesa popadaju u ovoj pustinji! 33Vaši sinovi neka lutaju pustinjom četrdeset godina, neka trpe zbog vaše nevjere dok vam ne ispropadaju tjelesa u ovoj pustinji. 34Prema broju dana u koje ste istraživali zemlju - dana četrdeset, za svaki dan jednu godinu - ispaštajte svoje opačine četrdeset godina. Iskusite što znači mene napustiti. 35Ja, Jahve, to kažem: tako ću postupiti s ovom opakom zajednicom što se sjatila protiv mene. U ovoj istoj pustinji neka završi! Tu neka izgine."
Jošua i Kaleb pošteđeni
    36A oni ljudi koje Mojsije bijaše poslao da istraže zemlju i koji su nakon povratka potakli svu zajednicu da rogobori protiv njega ozloglašujući zemlju; 37oni, dakle, ljudi koji su zlobno ozloglasili zemlju bijahu pomoreni pred Jahvom. 38Od onih ljudi koji su išli da istraže zemlju ostadoše na životu jedino Jošua, sin Nunov, i Kaleb, sin Jefuneov.
Uzaludan pokušaj Izraelaca
    39Kad je Mojsije prenio te riječi svim Izraelcima, narod se uvelike ražalosti. 40I uranivši ujutro počnu se uspinjati na vrh brda govoreći. "Evo uzlazimo na mjesto o kojem je govorio Jahve jer smo zgriješili." 41A Mojsije rekne: "Zašto kršite zapovijed Jahvinu? Nećete uspjeti. 42Ne penjite se, da vas ne potuku vaši neprijatelji, jer Jahve nije među vama. 43Ta ondje se pred vama nalaze Amalečani i Kanaanci te ćete od mača pasti jer ste se odvratili od Jahve i jer Jahve neće biti s vama." 44Ali se oni prkosno penjahu prema vrhu brda, iako se ni Kovčeg saveza Jahvina ni Mojsije nisu micali iz tabora. 45Amalečani i Kanaanci koji su živjeli na onome brdu spuste se, udare po njima i rasprše ih sve do Horme.
VI. PROPISI O ŽRTVAMA, PRAVA I DUŽNOSTI SVEĆENIKA I LEVITA
Prinosi i žrtve
Br 15.
Jahve reče Mojsiju: 2"Govori Izraelcima i reci im: 'Kad uđete u zemlju gdje ćete boraviti i koju vam ja dajem, 3pa budete prinosili Jahvi paljenu žrtvu, paljenicu ili klanicu, zavjetnicu ili dragovoljnu žrtvu, ili žrtvu prigodom svojih svetkovina - praveći tako od krupne ili sitne stoke ugodan miris Jahvi - 4neka prinositelj prinese svoj dar Jahvi: prinosnicu od desetine efe najboljeg brašna, zamiješena u četvrtini hina ulja. 5Uz paljenicu ili uz klanicu prinesi čevrtinu hina vina za ljevanicu na svako janje. 6Povrh ovna prinesi kao prinosnicu dvije desetine efe najboljeg brašna, zamiješena u jednoj trećini hina ulja; 7i vina za ljevanicu prinesi trećinu hina na ugodan miris Jahvi.
    8Ako Jahvi prinosiš junca kao paljenicu ili kao klanicu da izvršiš zavjet ili kao pričesnicu, 9neka se onda uz junca prinesu tri desetine efe najboljeg brašna, zamiješena u pola hina ulja, 10a za ljevanicu prinesi pola hina vina kao paljenu žrtvu na ugodan miris Jahvi.
    11Neka se tako postupi uza svakoga vola i uza svakoga ovna, uza svaku glavu sitne stoke, ovce ili koze: 12koliko ih god prinesete, za svako pojedino tako učinite, već prema njihovu broju. 13Svaki domorodac neka postupa ovako kad prinosi žrtvu paljenu na ugodan miris Jahvi.
    14I ako koji stranac koji živi među vama, ili će biti među vašim potomcima, htjedne prinijeti žrtvu paljenu na ugodan miris Jahvi, neka radi kako i vi radite. 15Neka je jedan zakon i za vas i za stranca koji s vama boravi. To je trajan zakon za vaše naraštaje: pred Jahvom, kako je s vama, tako neka bude i sa strancem. 16Jedan zakon i jedno pravo neka vrijedi za vas i za stranca koji s vama boravi.'"
Prinos prvog kruha
    17Jahve reče Mojsiju: 18"Govori Izraelcima i reci im: 'Kad dođete u zemlju u koju vas vodim 19i budete jeli kruh te zemlje, prinesite podizanicu Jahvi. 20Kao prvinu iz svojih naćava prinesite jedan kolač kao podizanicu; prinesite ga kao i podizanicu s gumna. 21Od prvine svojih naćava davajte Jahvi podizanicu od naraštaja do naraštaja.'"
Prinosi za nehotične prestupke
    22"Ako nehotice pogriješite te ne budete obdržavali koju od zapovijedi što ih je Jahve objavio po Mojsiju - 23sve što vam je Jahve zapovjedio po Mojsiju, odonda kad vam je izdao zapovijedi pa dalje od koljena do koljena - 24onda: ako je to počinjeno nepažnjom zajednice, neka sva zajednica prinese jednoga junca kao paljenicu na ugodan miris Jahvi s propisanom prikaznicom i ljevanicom i jednoga jarca kao okajnicu. 25Neka svećenik obavi obred pomirenja nad svom izraelskom zajednicom, pa će im biti oprošteno. Bila je samo nepažnja, a oni su prinijeli svoj dar - paljenu žrtvu Jahvi - i okajnicu pred Jahvom za svoju nepažnju. 26Bit će oprošteno svoj izraelskoj zajednici, a tako i strancu koji među njima boravi, jer se sav narod iz nepažnje ogriješio.
    27Pogriješi li iz nepažnje pojedinac, neka prinese jedno žensko kozle od godine dana kao okajnicu. 28Neka svećenik obavi obred pomirenja pred Jahvom nad osobom koja je nehotice pogriješila od nepažnje. Kad nad njom obavi obred pomirenja, bit će joj oprošteno. 29Kada tko pogriješi nepažnjom, neka vam jedan zakon vrijedi i za domoroca i za stranca koji boravi među vama.
    30Ali onaj koji nešto učini naumice, bio on domorodac ili stranac, taj na Jahvu huli. Takav neka se istrijebi između svoga naroda 31jer je prezreo Jahvinu riječ i prekršio njegovu zapovijed. Neka se takav iskorijeni. Neka njegova krivnja padne na nj!"
Povreda subote
    32Kad su Izraelci bili u pustinji, nađu čovjeka kako kupi drva u subotnji dan. 33I oni koji su ga našli da kupi drva dovedu ga Mojsiju i Aronu i svoj zajednici. 34Stave ga pod stražu, jer još nije bilo određeno što treba s njim učiniti.
    35"Toga čovjeka treba pogubiti!" - reče Jahve Mojsiju. "Neka ga kamenjem zaspe izvan tabora sva zajednica."
    36Sva ga zajednica izvede izvan tabora i zasu ga kamenjem te on poginu, kako je Jahve zapovjedio Mojsiju.
Nošenje resa na odijelu
    37Reče Jahve Mojsiju: 38"Govori Izraelcima i reci im: neka od naraštaja do naraštaja prave rese na skutovima svojih haljina, a za resu svakoga skuta neka privezuju ljubičastu vrpcu. 39Imat ćete rese zato da vas pogled na njih sjeća svih Jahvinih zapovijedi. Vršite ih, a ne zanosite se svojim srcem i svojim očima, što vas tako lako zavode na bludnost. 40Tako ćete se sjećati svih mojih zapovijedi, vršit ćete ih i bit ćete posvećeni svome Bogu. 41Ja sam Jahve, Bog vaš, koji sam vas izveo iz zemlje egipatske da vam budem Bogom. Ja, Jahve, Bog vaš."
Pobuna Koraha, Datana i Abirama
Br 16.
Korah, sin Jisharov, sin Kehatov, sin Levijev, pa Datan i Abiram, sinovi Eliabovi, i On, sin Peletov - potomci Rubenovi - 2ustanu protiv Mojsija zajedno sa dvjesta pedeset Izraelaca, glavara zajednice, uglednih na skupštini i ljudi na glasu. 3Oni se sjate oko Mojsija i Arona govoreći im: "Vi prelazite mjeru! Sva je zajednica, svi njezini članovi, posvećena i među njima je Jahve. Zašto se onda uzvisujete iznad zajednice Jahvine!"
    4Kad to ču Mojsije, pade ničice. 5Zatim reče Korahu i svoj njegovoj družini: "Sutra će Jahve pokazati tko je njegov i tko je posvećen, kome dopušta da mu se približi. Koga sebi izabere, k sebi će ga i pustiti. 6Učinite ovo: uzmite kadionike, Korah i sva njegova družina; 7sutra stavite u njih vatre i metnite odozgo tamjana pred Jahvom. Koga Jahve odabere, taj neka bude posvećen. Vi prelazite mjeru, Levijevci!"
    8Potom Mojsije reče Korahu: "Poslušajte, Levijevci! 9Zar vam je malo što vas je Bog Izraelov izdvojio iz Izraelove zajednice da vas približi k sebi te da vršite službu u Jahvinu prebivalištu i da stojite pred zajednicom služeći joj? 10Promaknuo je tebe i s tobom svu tvoju braću Levijevce, a vi još tražite i svećeništvo! 11Ti i sva tvoja družina, dakle, sjatili ste se protiv Jahve; jer što je Aron da protiv njega rogoborite?"
    12Zatim posla Mojsije po Datana i Abirama, sinove Eliabove, ali oni odgovore: "Nećemo doći! 13Zar je malo što si nas odveo iz zemlje kojom teče med i mlijeko da nas pobiješ u ovoj pustinji, pa hoćeš da nasilno zagospodariš nad nama? 14Nisi nas uveo u zemlju kojom teče med i mlijeko i nisi nam dao u posjed njive i vinograde! Misliš li iskopati oči ovim ljudima? Nećemo doći!" 15Mojsije se vrlo razljuti i reče Jahvi: "Ne obaziri se na njihovu prinosnicu! Ni jednoga njihova magarca nisam prisvojio niti sam ijednoga od njih oštetio."
Kazna
    16Zatim Mojsije reče Korahu: "Ti i sva tvoja družina stupite sutra pred Jahvu; ti, i oni, i Aron. 17Neka svaki uzme svoj kadionik, stavi u nj tamjana i neka svaki donese svoj kadionik pred Jahvu - dvjesta i pedeset kadionika. A i ti i Aron donesite svaki svoj kadionik."
    18Svaki uzme svoj kadionik, stavi u nj vatre, onda odozgo metne tamjana i stane s Mojsijem i Aronom kod ulaza u Šator sastanka. 19Kad, naprama njima, sabra Korah svu zajednicu na ulazu u Šator sastanka, onda se svoj zajednici pokaza slava Jahvina. 20I reče Jahve Mojsiju i Aronu: 21"Odvojite se od te zajednice da je odmah satrem!"
    22Oni popadoše ničice i povikaše: "Bože! Bože životnog duha u svakome tijelu! Zar ćeš se razgnjeviti na svu zajednicu kad je samo jedan sagriješio!"
    23Onda Jahve reče Mojsiju: 24"Reci toj zajednici: 'Uklonite se iz okolice prebivališta Koraha, Datana i Abirama!'"
    25Mojsije ustade i pođe k Datanu i Abiramu. Za njim krenuše izraelske starješine. 26Zatim ovako progovori zajednici: "Odstupite od šatora tih opakih ljudi! Ne dotičite se ničega što je njihovo, da ne budete uništeni zbog svih njihovih grijeha."
    27Tako se oni udalje iz okolice prebivališta Korahova, Datanova i Abiramova. Uto izađu Datan i Abiram te stanu na ulazu svojih šatora sa svojim ženama, svojim sinovima i svojom nejačadi.
    28"Po ovom ćete vidjeti", reče Mojsije, "da me Jahve poslao da vršim sva ova djela, a da ih ne činim sam od sebe: 29ako ovi ljudi umru kao što umru i svi ljudi; ako ih pohodi sudbina kakva pohodi sve ljude, onda me Jahve nije poslao. 30Ali ako Jahve učini nečuveno: ako zemlja rastvori svoje ralje i proguta ih sa svim što je njihovo te živi siđu u Šeol, onda znajte da su ovi ljudi prezreli Jahvu."
    31A kad on završi sve te riječi, tlo se pod njima raspukne; 32zemlja rastvori svoje ralje i proguta ih s njihovim domovima, sa svim Korahovim ljudima i svim njihovim imanjem. 33Živi siđu u Šeol, oni i sve njihovo. Onda se nad njima zemlja zatvori i oni iščeznu iz zbora. 34Na njihov vrisak svi Izraelci što su stajali oko njih pobjegoše govoreći: "Da i nas zemlja ne proguta!"
    35Ali sukne oganj od Jahve te proždre dvjesta i pedeset ljudi koji su prinosili tamjan.
Kadionici
Br 17.
Jahve reče Mojsiju: 2"Kaži Eleazaru, sinu svećenika Arona, da ukloni kadionike - jer su posvećeni - iz toga zgarišta, a neposvećenu vatru iz njih neka razaspe podalje. 3Kadionici onih koji su sagriješili i grijehom život pokopali neka se prekuju u pločice za oblaganje žrtvenika. Doneseni su, naime, pred Jahvu, pa su posvećeni. Neka budu opomenom Izraelcima!"
    4Tako svećenik Eleazar uze kadionike od tuča što su ih prinosili oni koji izgorješe; prekovaše ih u pločice za oblaganje žrtvenika. 5One su opomena Izraelcima da se nitko nepozvan - nitko tko nije od Aronova potomstva - ne smije približiti da pali tamjan pred Jahvom, kako mu se ne bi dogodilo kao Korahu i njegovoj družini, prema onom što je kazao Jahve po Mojsiju.
Narod rogobori - Aron posreduje
    6Sutradan je sva zajednica rogoborila protiv Mojsija i Arona. "Pobili ste Jahvin narod!" - govorili su. 7Dok se zajednica skupljala protiv Mojsija i Arona, oni se okrenuše prema Šatoru sastanka, i gle! oblak ga prekri i slava se Jahvina pokaza.
    8Tada Mojsije i Aron odoše pred Šator sastanka. 9I Jahve reče Mojsiju: 10"Udaljite se od te zajednice; u tili ću je čas uništiti!"
    Oni padoše ničice. 11Zatim Mojsije reče Aronu: "Uzmi kadionik, stavi u nj vatre sa žrtvenika, metni tamjana, a onda se žuri do zajednice da obaviš nad njom obred pomirenja. Gnjev je Jahvin već izbio i zlo je počelo!"
    12Aron uze što mu je Mojsije rekao te otrča usred zbora, a kad tamo: pomor među narodom već počeo. Stavi tamjana te obavi obred pomirenja nad narodom. 13Zatim stade između mrtvih i živih i zlo se ustavi. 14Bilo ih je mrtvih od toga zla četrnaest tisuća i sedam stotina, osim onih koji su poginuli zbog Koraha. 15Aron se vrati k Mojsiju na ulaz u Šator sastanka: pomor se ustavi.
Procvjetao Aronov štap
    16Jahve reče Mojsiju: 17"Razloži Izraelcima te od njih uzmi po jedan štap za svaki predjedovski dom; uzmi od svih njihovih starješina za njihove pradjedovske domove dvanaest štapova. Ime svakoga napiši na njegovu štapu. 18A kako ima po jedan štap za svakoga starješinu pradjedovskih domova, Aronovo ime napiši na Levijevu štapu. 19Onda ih pohrani u Šator sastanka pred Svjedočanstvo; ondje gdje se s tobom sastajem. 20Štap onoga čovjeka koga izaberem propupat će. Tako ću maknuti od sebe rogoborenje Izraelaca kojim prigovaraju vama."
    21Mojsije tako kaza Izraelcima. Sve njihove starješine dadoše mu štap, po jedan štap za svakoga starješinu - dakle, dvanaest štapova za njihove pradjedovske domove. Među njihovim štapovima bio je i štap Aronov. 22Mojsije pohrani štapove pred Jahvu u Šatoru svjedočanstva. 23Kad sutradan Mojsije uđe u Šator svjedočanstva, gle: štap Arona iz doma Levijeva propupao! Potjerala mladica, procvjetao cvijet i sazreli bademi.
    24Tada iznese Mojsije ispred Jahve sve štapove sinovima Izraelovim. Oni ih razgledaše, a onda svatko uze svoj štap.
    25Jahve reče Mojsiju: "Opet stavi Aronov štap pred Svjedočanstvo, neka se čuva za znak buntovnim sinovima. Dokončaj tako njihovo rogoborenje protiv mene da ne izginu."
    26I učini Mojsije: kako mu je Jahve zapovjedio, tako učini.
    27"Izgibosmo!" - rekoše Izraelci Mojsiju. "Propadosmo! Svi odreda propadosmo! 28Tko god priđe Jahvinu prebivalištu, umire ... Zar ćemo svi izginuti?"
Dužnosti levita
Br 18.
Tada Jahve reče Aronu: "Ti, tvoji sinovi i tvoj pradjedovski dom s tobom bit ćete odgovorni za grijehe u Svetištu; ti i tvoji sinovi s tobom bit ćete odgovorni za grijehe svoga svećeništva. 2Pridruži k sebi i svoju braću od Levijeva plemena - tvoga pradjedovskog doma - neka ti se priključe da ti poslužuju, tebi i tvojim sinovima s tobom, pred Šatorom svjedočanstva. 3Neka stoje na službu tebi i svemu Šatoru, ali neka se ne približuju pokućstvu u Svetištu niti žrtveniku, da ne poginu i oni i vi. 4Neka su, dakle, tebi pridruženi i neka preuzmu brigu za Šator sastanka, svaku službu oko Šatora. I neka se ni jedan svjetovnjak ne približuje vama, 5a vi vršite službu u Svetištu i službu oko žrtvenika da se više ne izlijeva gnjev na Izraelce. 6Uzeh, evo, vašu braću levite između Izraelaca vama za dar; kao darovani pripadaju Jahvi da obavljaju službu oko Šatora sastanka. 7Ti i tvoji sinovi s tobom preuzmite svećeničke poslove oko svega što spada na žrtvenik i iza zavjese. Službu koju dajem na dar vašem svećeništvu vi obavljajte. A svjetovnjak koji se primakne neka se pogubi."
Prava svećenika
    8Još reče Jahve Aronu: "Tebi, evo, povjeravam brigu o onom što se meni prinosi. Sve što Izraelci posvećuju dodjeljujem tebi i tvojim sinovima kao baštinu trajnim zakonom. 9Ovo neka pripadne tebi od svetinja nad svetinjama: od paljenih žrtava svi njihovi darovi, za sve njihove prinosnice, za sve njihove okajnice i za sve njihove naknadnice što ih budu meni uzvraćali; ta vrlo sveta stvar neka pripadne tebi i tvojim sinovima! 10Blagujte ih kao najveće svetinje! Svaki muškarac može ih jesti. Neka ti budu svete!
    11I ovo neka bude za te: ono što se uzima od izraelskih prinosa da se prinese kao prikaznica - trajnim zakonom predajem tebi, tvojim sinovima i tvojim kćerima s tobom. Svatko tko u tvome domu bude čist može od toga jesti.
    12Najbolje od novoga ulja i najbolje od novoga vina i žita - prvine koje se prinose Jahvi - predajem tebi. 13Prvi rodovi svega u njihovoj zemlji što ih budu donosili Jahvi neka budu tvoji. Tko je god čist u tvome domu može ih jesti. 14Sve što u Izraelu bude određeno za 'herem' neka je tvoje. 15Svako prvorođenče svih bića - kako ljudi tako i životinja - što se prinose Jahvi neka bude tvoje. Samo pusti da se otkupi prvenac od ljudi i prvenče od nečiste stoke. 16Kad budu stari mjesec dana, pusti da ih otkupljuju. A njihovu otkupnu cijenu odredi: pet srebrnih šekela, prema hramskom šekelu, a to je dvadeset gera. 17Ali prvenče kravlje, prvenče ovčje i prvenče kozje neka se ne otkupljuje. Oni su svetinja. Krv njihovu izlij na žrtvenik, a pretilinu njihovu sažeži u kad kao žrtvu spaljenu na ugodan miris Jahvi. 18Njihovo meso neka pripadne tebi; kao i grudi žrtve prikaznice i desno pleće.
    19Sve posvećene prinose što ih Izraelci podižu Jahvi predajem trajnim zakonom tebi, tvojim sinovima i tvojim kćerima s tobom. To je savez osoljen, trajan pred Jahvom, tebi i tvome potomstvu s tobom."
    20"Nemoj imati baštine u zemlji njihovoj", reče Jahve Aronu, "niti sebi stječi posjeda među njima! Ja sam tvoj dio i tvoja baština među Izraelcima."
Prava levita
    21"Levijevim sinovima, evo, predajem u baštinu sve desetine u Izraelu za njihovu službu - za službu što je obavljaju u Šatoru sastanka. 22A Izraelci neka se više ne primiču Šatoru sastanka, da ne navuku na se grijeh i ne poginu. 23Neka samo leviti obavljaju službu u Šatoru sastanka; i neka oni budu odgovorni za svoj grijeh. Trajna je to odredba za vaše naraštaje; među Izraelcima neka nemaju posjeda, 24jer ja im predajem u posjed desetine što ih Izraelci prinose na dar Jahvi. Stoga sam za njih rekao: neka oni nemaju posjeda među Izraelcima."
Desetine
    25Jahve reče Mojsiju: 26"Levitima govori i reci im: 'Kad od Izraelaca primate desetinu, koju ja od njih dajem vama u baštinu, od toga onda vi prinesite podizanicu Jahvi: desetinu od desetine. 27Prinos će vam biti zaračunan kao da je prinos s gumna i otoka iz badnja. 28Tako isto prinosite podizanicu Jahvi i od svih svojih desetina što ih primate od Izraelaca. Od toga davajte podizanicu Jahvinu svećeniku Aronu. 29Od svih darova koje budete primali podižite podizanicu Jahvi; od svega ono najbolje - onaj dio koji treba posvećivati.'
    30Još im reci: 'Pošto od toga prinesete najbolji dio, neka se to levitima uračuna kao prihod s gumna i prihod iz badnja. 31Na svakome ga mjestu možete jesti, i vi i vaši ukućani, jer to vam je nagrada za vašu službu u Šatoru sastanka. 32Pošto prinesete njegov najbolji dio, nećete navući na se grijeha; svetinja Izraelaca nećete oskvrnjivati te nećete ginuti.'"
Voda očišćenja
Br 19.
Jahve reče Mojsiju i Aronu: 2"Ovo je zakonska odredba što ju je Jahve naredio: Reci Izraelcima neka ti dovedu crvenu junicu, zdravu, na kojoj nema mane i na koju još nije stavljan jaram. 3A vi je predajte svećeniku Eleazaru. Neka se zatim izvede izvan tabora i zakolje pred njim. 4Svećenik Eleazar neka uzme njezine krvi na svoj prst pa njome poškropi sedam puta prema pročelju Šatora sastanka. 5Neka se onda junica spali na njegove oči; neka joj se spale: koža, meso, krv i nečist. 6Potom neka svećenik uzme cedrovine, izopa i crvenoga prediva pa ih baci usred vatre gdje se krava spaljuje. 7Neka svećenik opere svoju odjeću, a svoje tijelo u vodi okupa. Poslije toga neka se svećenik vrati u tabor, ali neka je nečist do večeri. 8I onaj koji ju je spaljivao neka svoju odjeću opere i okupa svoje tijelo u vodi te bude nečist do večeri. 9A jedan čist čovjek neka pokupi pepeo od junice pa ga pohrani izvan tabora na čisto mjesto da se čuva izraelskoj zajednici za vodu očišćenja. To je žrtva okajnica. 10I onaj koji skupi pepeo od junice neka opere svoju odjeću i bude nečist do večeri.
    Neka to bude trajan zakon i za Izraelce i za stranca koji među njima boravi."
Opći postupak očišćenja
    11"Tko se dotakne mrtva ljudskog tijela neka je nečist sedam dana. 12Takav neka se opere tom vodom trećega dana i sedmoga dana pa će biti čist. Ako se ne opere trećega dana i sedmoga dana, neće biti čist. 13Tko se dotakne mrtvaca, tijela preminula čovjeka, a ne opere se, oskvrnjuje Jahvino prebivalište. Takav neka se iskorijeni iz Izraela. Budući da vodom za očišćenje nije bio poliven, nečist je; njegova je nečistoća još na njemu."
Posebna pravila očišćenja
    14"Ovo je zakon kad koji čovjek umre u šatoru; tko god uđe u šator i tko god bude u šatoru neka je nečist sedam dana. 15Svaka otvorena posuda koja ne bude zatvorena poklopcem neka je nečista. 16A na otvorenu polju tko se god dotakne poginuloga od mača, ili mrtvaca, ili ljudskih kostiju, ili groba neka je nečist sedam dana. 17Neka se za onoga koji se onečistio uzme pepela od životinje spaljene za okajnicu i na nj, u kakvu sudu, nalije žive vode. 18Onda neka čist čovjek uzme izopa, zamoči ga u vodu te poškropi po šatoru, po svemu posuđu, po ljudima koji su tu bili, po onome koji se dotakao kostiju, ili ubijenoga, ili preminuloga, ili groba. 19Neka čisti čovjek škropi nečistoga trećega i sedmoga dana. Tako će ga na sedmi dan očistiti. Taj onda neka opere svoju odjeću, okupa se u vodi i neka je navečer čist. 20A bude li tko nečist pa se ne očisti, neka se iskorijeni iz zajednice, jer je oskvrnuo Jahvino svetište; vodom za očišćenje nije bio poliven; nečist je!
    21Neka im i ovo bude trajnim zakonom: i onaj koji je škropio vodom za očišćenje neka opere svoju odjeću; i onaj koji je dirnuo vodu za očišćenje neka je nečist do večeri. 22Čega se god nečisti dotakne neka je nečisto; a osoba koja se njega dotakne neka je nečista do večeri."
VII. PUTOVANJE OD KADEŠA DO MOABA
Mirjamina smrt. Voda iz pećine
Br 20.
Potom stigoše Izraelci, sva zajednica, u pustinju Sin u prvome mjesecu. Narod se nastani u Kadešu. Ondje umrije Mirjam i ondje je sahraniše.
    2Nije bilo vode za zajednicu. Stoga se udruže protiv Mojsija i protiv Arona. 3Narod se poče svađati s Mojsijem i govoriti: "Da smo bar izginuli kad su nam i braća poginula pred Jahvom! 4Zašto ste doveli Jahvinu zajednicu u ovu pustinju da ovdje pomremo i mi i naša stoka? 5Zašto ste nas izveli iz Egipta da nas dovedete u ovo nesretno mjesto; mjesto u kojem nema ni žita, ni smokava, ni loze, ni mogranja? Nema ni vode da pijemo."
    6Mojsije i Aron odu ispred zajednice do ulaza u Šator sastanka i padnu ničice. Tada im se pokaza slava Jahvina. 7I Jahve reče Mojsiju: 8"Uzmi štap pa ti i tvoj brat Aron skupite zajednicu. Onda, na njihove oči, progovorite pećini da ustupi svoje vode. Iz pećine im izvedi vodu te napoj zajednicu i njezino blago."
    9Mojsije uzme štap ispred Jahve kako mu je naredio. 10Zatim Mojsije i Aron skupe zbor pred pećinu pa im Mojsije rekne: "Čujte, buntovnici! Hoćemo li vam iz ove pećine izvesti vodu?"
    11Zatim Mojsije podigne ruku i dvaput udari štapom o pećinu: voda provali u obilju, pa su mogli piti i zajednica i njezino blago.
Kazna Mojsija i Arona
    12Potom će Jahve Mojsiju i Aronu: "Budući da se niste pouzdavali u me i niste me svetim očitovali u očima sinova Izraelovih, nećete uvesti ovaj zbor u zemlju koju im dajem."
    13To su Meripske vode, kraj njih su se Izraelci prepirali s Jahvom, a on se pokazao svetim.
Edom ne pušta Izraelce da prođu
    14Iz Kadeša pošalje Mojsije glasnike: "Kralju Edoma. Ovako veli tvoj brat Izrael: 'Ti znaš sve jade koji su nas snašli. 15Naši se preci spustiše u Egipat. U Egiptu smo proboravili mnogo vremena. Egipćani su s nama i s našim precima loše postupali. 16Stoga smo vapili Jahvi, i on ču naš glas i posla anđela koji nas izbavi iz Egipta. Evo nas sad u Kadešu, gradu uz rub tvoga područja. 17Pusti nas da prođemo kroz tvoju zemlju. Nećemo ići preko polja ni vinograda niti ćemo piti vodu iz bunara; ići ćemo Kraljevskim putem, ne skrećući ni desno ni lijevo, dok ne prođemo tvoje područje."
    18Edom mu odgovori: "Ne prolazi preko moje zemlje, jer eto me s mačem preda te!"
    19"Ići ćemo utrenikom", rekoše Izraelci, "a budemo li pili tvoje vode, mi i naša stada, za to ćemo ti platiti. Ništa više, samo da prođemo pješice."
    20"Ne prolazi!" - odgovori.
    I Edom mu izađe u susret s mnogo ljudi i s velikom silom.
    21Tako Edom nije dopustio Izraelu da prođe kroz njegovo područje i Izrael se okrenu od njega.
Aronova smrt
    22Zaputivši se od Kadeša, stigoše Izraelci, sva zajednica, k brdu Horu. 23Kod brda Hora, uz među edomsku, reče Jahve Mojsiju i Aronu: 24"Neka se Aron pridruži svojim precima! Neće ući u zemlju koju dajem Izraelcima, jer ste se oprli mojoj zapovijedi kod Meripskih voda. 25Uzmi Arona i njegova sina Eleazara, pa ih izvedi na brdo Hor. 26I svuci Aronu njegove haljine pa ih obuci njegovu sinu Eleazaru. Aron će se pridružiti precima, umrijet će ondje."
    27Mojsije učini kako naredi Jahve. Pred svom zajednicom popeše se na brdo Hor. 28Mojsije svuče s Arona njegove haljine te ih obuče njegovu sinu Eleazaru. Ondje navrh brda umrije Aron. Zatim se Mojsije i Eleazar spustiše s brda. 29Sva zajednica vidje da je Aron preminuo i sav dom Izraelov oplakivaše Arona trideset dana.
Pobjeda kod Horme
Br 21.
Kralj Arada, Kanaanac koji je živio u Negebu, ču da Izrael dolazi Atarimskim putem, pa navali na Izraela i neke njegove zarobi. 2Tada se Izrael ovako zavjetova Jahvi: "Ako u moje ruke izručiš ovaj narod, potpuno ću uništiti njegove gradove." 3Jahve usliša glas Izraela i predade mu Kanaance. A Izrael njih i njihove gradove 'heremom' uništi. Stoga se ono mjesto prozva Horma.
Mjedena zmija
    4Od brda Hora zapute se prema Crvenom moru da zaobiđu zemlju edomsku. Narod putem postane nestrpljiv. 5I počne govoriti i protiv Boga i protiv Mojsija: "Zašto nas izvedoste iz Egipta da pomremo u ovoj pustinji? Nema kruha, nema vode, a to bijedno jelo već se ogadilo dušama našim." 6Onda Jahve pošalje na narod ljute zmije; ujedale ih one, tako te pomrije mnogo naroda u Izraelu. 7Dođe narod k Mojsiju pa reče: "Sagriješili samo kad smo govorili protiv Jahve i protiv tebe. Pomoli se Jahvi da ukloni zmije od nas!" Mojsije se pomoli za narod, 8i Jahve reče Mojsiju: "Napravi otrovnicu i stavi je na stup: tko god bude ujeden, ostat će na životu ako je pogleda."
    9Mojsije napravi zmiju od mjedi i postavi je na stup. Kad bi koga ujela ljutica, pogledao bi u mjedenu zmiju i ozdravio.
Na putu prema Jordanu
    10Pođu Izraelci i utabore se u Obotu. 11Potom se zapute iz Obota i utabore se kraj Ije-Abarima, u pustinji što je nasuprot Moabu, sa strane sunčeva izlaska. 12Odande otputuju te se utabore u dolini Zaredu. 13Odande krenu i utabore se s onu stranu Arnona, koji je u pustinji a izvire u području Amorejaca. Jer je Arnon granica moapska između Moabaca i Amorejaca. 14Zato se veli u "Knjizi Jahvinih vojni":
    "Vaheb kod Sufe i doline arnonske
    15i padine doline što se naginje
            prema mjestu Aru
        i naslanja se na granicu
            moapsku ..."
    16Odande odoše u Beer. To je bunar o kojem je Jahve rekao Mojsiju: "Skupi narod da im dam vode!"
    17Tada Izrael zapjeva ovu pjesmu:
    "Proključaj, studenče!
        A vi ga uznosite:18knezovi ga iskopali,
        prvaci narodni izdubli
        žezlom, štapom svojim."
    Iz pustinje odu u Matanu, 19iz Matane u Nahaliel, a iz Nahaliela u Bamot; 20iz Bamota u dolinu što se stere u moapskom polju, prema vrhuncu Pisge, s koje se pruža vidik na pustaru.
Pobjeda nad Amorejcima
    21Sad Izrael posla glasnike Sihonu, amorejskome kralju, s porukom: 22"Pusti da prođem preko tvoje zemlje. Nećemo zalaziti u polja i u vinograde, niti ćemo piti vode iz bunara. Ići ćemo Kraljevskim putem dok ne prođemo tvoje područje." 23Ali Sihon ne dopusti Izraelu da prođe njegovim područjem, nego skupi sav svoj narod te izađe u pustinju da presretne Izraelce. Stigavši do Jahze, zavojuje na Izraela. 24Ali ga Izrael potuče oštrim mačem i osvoji njegovu zemlju od Arnona do Jaboka, do Amonaca, jer je Az ležao na granici Amonaca.
    25Izrael zauzme sve one gradove i Izrael se nastani u svim onim gradovima Amorejaca; u Hešbonu i svim njegovim naseljima.
    26Kako je Hešbon bio glavni grad Sihona, amorejskog kralja, koji je ratovao protiv prijašnjega moapskoga kralja te osvojio svu njegovu zemlju do Arnona, 27kažu zato pjesnici:
    "Hrabro, o Hešbone,
        dobro sazdani, čvrsto posađeni
        grade Sihonov!28Iz Hešbona oganj suknu,
        plamen iz grada Sihonova,
    sažga Ar moapski,
        proždrije visove arnonske.29Teško tebi, Moabe!
        Propao si, narode Kemošev!
    Od sinova bjegunce učini,
        a od kćeri svojih ropkinje
        Sihonu, kralju amorejskom.30Pobili smo ih;
        propao je Hešbon do Dibona:
    sve smo razorili do Nofaha,
        što je blizu Medebe ..."
    31Tako se Izrael nastani u zemlji Amorejaca. 32Mojsije se uputi da izvidi Jazer. Potom zauzmu njegova naselja a rastjeraju Amorejce koji bijahu ondje.
Pobjeda nad Ogom
    33Okrenu se onda i pođu prema Bašanu. A bašanski kralj Og presrete ih sa svim svojim narodom da zapodjene boj kod Edreja. 34Ali Jahve reče Mojsiju: "Ne boj ga se! Predao sam u tvoje ruke njega, sav njegov narod i njegovu zemlju. Postupi s njim kako si postupio s amorejskim kraljem Sihonom koji je boravio u Hešbonu."
    35I potukoše ga, i sinove njegove, i sav njegov narod, tako da nitko ne uteče. Potom zaposjedoše njegovu zemlju.
Moapski kralj Balak poziva u pomoć vrača Bileama
Br 22.
Poslije toga Izraelci otputuju i utabore se na Moapskim poljanama, s onu stranu Jordana, nasuprot Jerihonu.
    2Balak, sin Siporov, vidje sve što Izrael učini Amorejcima. 3Moab se uvelike poboja toga naroda jer je bio brojan.
    Moaba obuze strah od Izraelaca. 4Zato reče Moab midjanskim starješinama: "Sad će ova rulja oko nas sve popasti kao što vol popase travu po polju."
    Balak, sin Siporov, bijaše moapski kralj u ono vrijeme. 5On pošalje glasnike Bileamu, sinu Beorovu, u Petoru, koji se nalazi na Rijeci, u zemlji Amonaca. Pozove ga rekavši: "Evo je došao neki narod iz Egipta; evo je prekrio lice zemlje i naselio se uza me. 6Zato dođi i prokuni mi ovaj narod jer je jači od mene. Tako ću ga moći svladati i istjerati iz zemlje. A znam da je blagoslovljen onaj koga blagosloviš, a proklet onaj koga prokuneš."
    7Starješine moapske i starješine midjanske krenu s nagradom za vračanje u svojim rukama. Stignu Bileamu i prenesu mu Balakovu poruku. 8On im rekne: "Prenoćite ovdje te ću vam odgovoriti prema onome što mi Jahve kaže." Tako moapski knezovi ostanu kod Bileama.
    9Bog dođe Bileamu i upita: "Tko su ti ljudi s tobom?" Bileam odgovori Bogu: 10"Poslao ih k meni Balak, sin Siporov, moapski kralj, s porukom: 11'Evo je neki narod došao iz Egipta i prekrio lice zemlje. Dođi da ga prokuneš. Tako ću ga moći svladati i protjerati.'" 12Ali Bog reče Bileamu: "Nemoj ići s njima! Nemoj proklinjati onaj narod jer je blagoslovljen."
    13Ujutro Bileam ustane te će Balakovim knezovima: "Odlazite u svoju zemlju jer mi ne da Jahve da pođem s vama." 14Moapski se knezovi dignu, odu Balaku pa mu reknu: "Bileam nije htio poći s nama."
    15Balak opet pošalje knezove, brojnije i uglednije od prvih. 16Oni dođu Bileamu i reknu mu: "Ovako je poručio Balak, sin Siporov: 'Ne skanjuj se nego dođi k meni. 17Bogato ću te nagraditi i učinit ću sve što mi kažeš. Dođi, molim te, i prokuni mi ovaj narod!'" 18Ali Bileam odgovori Balakovim slugama: "Da mi Balak dadne svoju kuću punu srebra i zlata, ne bih mogao prestupiti zapovijedi Jahve, Boga svoga, da učinim išta, bilo veliko bilo malo. 19Ali provedite ovdje i vi noć da doznam što će mi Jahve još kazati." 20Noću Bog dođe Bileamu pa mu rekne: "Ako su ti ljudi došli da te pozovu, ustani, pođi s njima! Ali da činiš samo što ti ja reknem!"
Bileamova magarica
    21Ustane Bileam ujutro, osamari svoju magaricu i ode s moapskim knezovima. 22No Božja srdžba usplamtje što je on pošao. Zato anđeo Jahvin stade na put da ga spriječi. On je jahao na svojoj magarici, a pratila ga njegova dva momka. 23Kad magarica opazi anđela Jahvina kako stoji na putu s isukanim mačem u ruci, skrene sa staze i pođe preko polja. Bileam poče tući magaricu da je vrati na put. 24Anđeo Jahvin tada stade na uskom prolazu, među vinogradima, a bijaše ograda i s ove i s one strane. 25Magarica, spazivši Jahvina anđela, stisne se uza zid i o zid pritisne Bileamovu nogu. On je opet poče tući. 26Anđeo Jahvin pođe naprijed te stade na usko mjesto gdje nije bilo prostora da se provuče ni desno ni lijevo. 27Kad je magarica ugledala Jahvina anđela, legne pod Bileamom. Bileam pobjesni i poče tući magaricu štapom. 28Tada Jahve otvori usta magarici te ona progovori Bileamu: "Što sam ti učinila da si me tukao tri puta?" 29Bileam odgovori magarici: "Što sa mnom zbijaš šalu! Da mi je mač u ruci, sad bih te ubio!" 30A magarica uzvrati Bileamu: "Zar ja nisam tvoja magarica na kojoj si jahao svega svoga vijeka do danas? Jesam li ti običavala ovako?" - "Nisi!" - odgovori on.
    31Tada Jahve otvori oči Bileamu i on opazi anđela Jahvina kako stoji na putu s golim mačem u ruci. Pognu on glavu i pade ničice. 32Onda će mu anđeo Jahvin: "Zašto si tukao svoju magaricu već tri puta? Ta ja sam istupio da te spriječim, jer te put meni naočigled vodi u propast. 33Magarica me opazila i preda mnom se uklonila sva tri puta. Da mi se nije uklanjala, već bih te ubio, a nju ostavio na životu." 34Onda će Bileam anđelu Jahvinu: "Sagriješio sam! Nisam znao da ti preda mnom stojiš na putu. Ali sad, ako je zlo u tvojim očima, ja ću se vratiti." 35Ali anđeo Jahvin odvrati Bileamu: "Idi s tim ljudima, ali samo ono govori što ti ja kažem." Tako Bileam ode s Balakovim knezovima.
Bileam i Balak
    36Kad je Balak čuo da Bileam dolazi, iziđe mu u susret do grada Moaba što se nalazi na granici Arnona, na kraju područja. 37"Zar nisam uporno po te slao i pozivao te? Zašto mi nisi došao?" reče Balak Bileamu. "Zar te zaista ne mogu bogato nagraditi?" 38"Evo sam ti došao", reče Bileam Balaku. "Ali hoću li ti moći sada što kazati? Samo što mi Bog stavi na jezik, to ću govoriti." 39Pođe zatim Bileam s Balakom i dođoše u Kirjat Husot. 40Žrtvova Balak i krupne i sitne stoke te od toga pruži Bileamu i knezovima koji su ga pratili.
    41Sutradan uze Balak Bileama i odvede ga gore na Bamot-Baal, odakle mogaše vidjeti krajnji dio naroda.
Br 23.
I Bileam reče Balaku: "Ovdje mi načini sedam žrtvenika; ovdje mi pripravi sedam junaca i sedam ovnova." 2Balak učini kako je Bileam rekao. A onda Balak i Bileam prinesu po jednoga junca i ovna na svakome žrtveniku. 3Potom će Bileam Balaku: "Ti stoj kod svoje paljenice, a ja idem ne bih li se sreo s Jahvom, pa što mi očituje, kazat ću ti." I ode na osamljeno mjesto.
Bileamovo proročanstvo
    4I Bog srete Bileama, koji mu reče: "Sedam sam žrtvenika podigao i prinio na svakome po jednoga junca i ovna." 5A Jahve stavi riječi u usta Bileamu te mu zapovjedi: "Vrati se Balaku i ovako govori."
    6Bileam se vrati k njemu, a on stajaše uza svoju paljenicu i s njim svi knezovi moapski. 7Tada on poče svoju pjesmu i reče:
    "Iz Arama dovede me Balak,
        kralj Moaba, iz strana istočnih:
    'Dođi, prokuni mi Jakova,
        dođi, gromom udri Izraela!'8Kako mogu proklinjati
            koga Bog ne proklinje?
        Kako gromom udarati
            koga Jahve ne udara?9Jer s vrha hridi ja ga gledam,
        s visoka ga motrim brijega.
    Gle naroda koji odvojeno živi,
        među narode on se ne broji.10Prah Jakovljev tko će prebrojiti;
        pijesak Izraela tko će izmjeriti!
    O, da mi je umrijeti
            smrću pravednika!
    O, da svršetak moj
            bude kao njegov!"
    11"Što mi to uradi!" - reče Balak Bileamu. "Dovedoh te da prokuneš moje neprijatelje, a kad tamo, ti ih blagoslovom obasu!"
    12On odgovori: "Zar mi nije dužnost kazati što mi Jahve stavlja u usta?"
    13"Hajde sa mnom na drugo mjesto, odakle ga možeš svega vidjeti" zamoli ga Balak. "Odavde mu vidiš samo jedan kraj, a ne vidiš ga svega. Odande mi ga prokuni!"
    14Povede ga zatim na Sede Sofim, na vrh Pisge. Tu sagradi sedam žrtvenika i na svakom žrtveniku prinese po jednoga junca i ovna. 15Bileam tada rekne Balaku: "Stoj ovdje kraj svoje paljenice, a ja odoh onamo na susret Bogu."
    16Jahve sretne Bileama; stavi riječi u njegova usta te mu zapovjedi: "Vrati se k Balaku i tako govori!" 17I vrati se on Balaku, koji stajaše uza svoju paljenicu i s njim moapski knezovi. Balak ga zapita: "Što je Jahve rekao?"
    18Tada Bileam započe svoju pjesmu i reče:
    "Ustani, Balače, i poslušaj!
        Uhom me posluhni, sine Siporov!19Bog nije čovjek da bi slagao,
        nije sin Adama da bi se kajao.
    Zar on kada rekne, a ne učini,
        zar obeća, pa ne ispuni?20Gle, primih od Boga da blagoslovim,
        blagoslovit ću i povuć' neću
            blagoslova.21U Jakovu nesreće ne nazreh,
        nit' nevolje vidjeh u Izraelu.
    Jahve, Bog njegov, s njime je,
        poklik kralju u njemu odzvanja.22Iz Egipta Bog ga je izveo,
        on je njemu k'o rozi bivola.23Gatanja nema protiv Jakova
        nit' protiv Izraela vračanja.
    I kada budu rekli Jakovu
        i Izraelu: 'Što radi Bog?'24gle, ustat će narod k'o lavica,
        dići će se poput lava:
    leći neće dok plijen ne proguta,
        dok ne popije krv pobijenih."
    25Zatim Balak reče Bileamu: "Nemoj ga ni kletvom kleti, ali ni blagoslovom blagoslivljati." 26Bileam odvrati Balaku. "Zar ti nisam rekao: sve što Jahve kaže, to ću činiti."
    27Potom Balak reče Bileamu: "Hajde! Odvest ću te na drugo mjesto. Možda će Bogu biti pravo da mi ga odande prokuneš." 28I odvede Balak Bileama na vrh Peora, odakle se pruža vidik na pustaru.
    29"Sagradi mi ovdje sedam žrtvenika", reče Bileam Balaku. "Nadalje, pripremi mi ovdje sedam junaca i sedam ovnova."
    30Balak učini kako je Bileam rekao i prinese po jednoga junca i ovna na svakome žrtveniku.
Br 24.
Kad opazi Bileam da je Jahvi drago što on blagoslivlja Izraela, ne htjede više ni ići kao prije u potragu za znamenjima, nego se licem okrenu prema pustari. 2Bileam podiže oči i vidje Izraela utaborena po njegovim plemenima. Na nj siđe Duh Božji 3i on poče svoju pjesmu te reče:
    "Proročanstvo Bileama,
            sina Beorova,
        proročanstvo čovjeka pronicava
            pogleda,4proročanstvo onoga koji riječi
            Božje sluša,
        koji vidi viđenja Svesilnoga,
        koji pada i oči mu se otvaraju.5Kako su lijepi ti šatori, Jakove,
        i stanovi tvoji, Izraele!6Kao dolovi što se steru,
        kao vrtovi uz obalu rijeke,
    kao aloje što ih Jahve posadi,
        kao cedri pokraj voda!7Iz potomstva junak mu izlazi,
        nad mnogim on vlada narodima.
    Kralj će njegov nadvisit' Agaga,
        uzdiže se kraljevstvo njegovo.8Iz Egipta Bog ga izveo,
        on je njemu k'o rozi bivola.
    On proždire narode dušmanske,
        on njihove kosti drobi.9Skupio se, polegao
        poput lava, poput lavice:
        tko ga podići smije?
    Blagoslovljen bio tko te blagoslivlje,
        proklet da je tko tebe proklinje!"
    10I usplamtje srdžbom Balak na Bileama i udari rukom o ruku. "Pozvao sam te da prokuneš moje neprijatelje", reče Balak Bileamu, "a kad tamo, ti ih blagoslovi evo triput! 11Nosi se odmah u svoj kraj. Bio sam rekao: dostojno ću te počastiti! A eto, Jahve te liši časti." 12Nato Bileam odgovori Balaku: "Zar nisam rekao i tvojim glasnicima koje si k meni poslao: 13'Da mi Balak dadne svoju kuću punu srebra i zlata, ne bih mogao prestupiti zapovijed Jahvinu i po svojoj volji činiti bilo dobro, bilo zlo; ono što kaže Jahve, to ću i ja reći.' 14A sada, kad, evo, odlazim k svome narodu, hajde da ti objavim što će ovaj narod učiniti tvome narodu u budućnosti!" 15I poče svoju pjesmu i reče:
    "Proročanstvo Bileama,
            sina Beorova,
        proročanstvo čovjeka pronicava
            pogleda,16proročanstvo onoga koji riječi
            Božje sluša,
        koji poznaje mudrost Svevišnjega,
    koji vidi viđenja Svesilnoga,
        koji pada i oči mu se otvaraju.17Vidim ga, ali ne sada:
        motrim ga, al' ne iz blizine:
    od Jakova zvijezda izlazi,
        od Izraela žezlo se diže.
    On Moabu razbija bokove
        i svu djecu Šetovu zatire!18Edom će njegovim postati posjedom,
        a Seir zemljom osvojenom.
    Razvija snagu svoju Izrael,
    19Jakov vlada nad neprijateljima
        i uništava preživjele iz Ira."
    20Bileam se zagleda u Amaleka tepoče svoju pjesmu i reče:
    "Amalek je prvenac među narodima,
        ali vječna propast njegov je
            svršetak."
    21Onda se zagleda u Kenijce te počesvoju pjesmu i reče:
    "Tvrd je stan tvoj, Kajine,
        na timoru ti gnijezdo savijeno!22Al' gnijezdo pripada Beoru;
        dokle ćeš Ašuru robovati?"
    23Opet poče svoju pjesmu i reče:
    "Narodi pomorski sabiru se
            sa sjevera,
    24a brodovlje od strane Kitima.
    Podjarmljuju Ašur, podjarmljuju
            Heber,
        pa i njega će propast stići vječita."
    25Potom ustade Bileam te se uputi natrag u svoj kraj. A i Balak ode svojim putem.
Duhovna i tjelesna lutanja Izraelaca
Br 25.
Dok je Izrael boravio u Šitimu, narod se upusti u blud s Moapkama. 2One pozivahu narod na žrtvovanje svojim bogovima, a narod sudjelovaše u njihovim gozbama i klanjaše se njihovim bogovima. 3Tako se Izrael osramoti s Baalom peorskim. I Jahve planu gnjevom na Izraela.
    4"Pokupi sve narodne glavare", reče Jahve Mojsiju. "Objesi ih Jahvi usred bijela dana da se Jahvin gnjev odvrati od Izraela."
    5Onda Mojsije rekne izraelskim sucima: "Neka svatko pobije one svoje ljude koji su se osramotili s Baalom peorskim."
    6Baš tada neki Izraelac dođe i dovede k svojoj braći jednu Midjanku naočigled Mojsija i naočigled sve izraelske zajednice koja zaplaka na ulazu u Šator sastanka. 7Kad to opazi Pinhas, sin Eleazara, sina svećenika Arona, ustade ispred zajednice: uze koplje u ruku 8i pođe za Izraelcem u odaje i probode ih oboje, Izraelca i ženu; nju kroza slabine. Tako pomor Izraelaca prestade. 9A onih koji su od pomora pomrli bilo je dvadeset i četiri tisuće.
    10Jahve reče Mojsiju: 11"Pinhas, sin Eleazara, sina svećenika Arona, odvratio je moj gnjev od Izraelaca, obuzet među njima mojim revnovanjem. Zato u svome revnovanju nisam istrijebio izraelskoga naroda. 12Kaži mu dakle: 'S njime, evo, sklapam savez mira. 13Neka to bude za nj i njegove potomke poslije njega savez vječnoga svećeništva, jer je revnovao za svoga Boga i izvršio pomirenje za izraelski narod.'"
    14Ime Izraelcu koji je bio ubijen - onome što je ubijen s Midjankom - bijaše Zimri. Bio je sin Salua, glavara jedne od Šimunovih porodica. 15A ime ubijene žene Midjanke bijaše Kozbi. Bila je kći Surova. Sur je bio glavar jednog plemena, jedne porodice u Midjanu.
    16Jahve reče Mojsiju: 17"Navali na Midjance i potuci ih, 18jer su i oni navaljivali na vas svojim lukavštinama kad su lukavo radili protiv vas u slučaju Peora i svoje sestre Kozbi, kćeri glavara midjanskoga, koja je zaglavila u vrijeme pomora nastalog zbog Peora."
VIII. NOVE ODREDBE
Drugi popis
Br 26.
Poslije toga zla Jahve reče Mojsiju i Eleazaru, sinu svećenika Arona: 2"Obavite popis sve zajednice sinova Izraelovih, po njihovim porodicama, popišite sve, od dvadeset godina pa naviše, koji su u Izraelu sposobni za borbu."
    3Mojsije, dakle, i svećenik Eleazar popišu ih na Moapskim poljanama, uz Jordan blizu Jerihona, 4sve od dvadeset godina pa naviše, kako je Jahve naredio Mojsiju i Izraelcima. Sinovi Izraelovi koji su izašli iz zemlje egipatske bili su:
    5Izraelov prvorođenac Ruben. Sinovi Rubenovi: od Henoka rod Henokovaca; od Palua rod Paluovaca; 6od Hesrona rod Hesronovaca i od Karmija rod Karmijevaca. 7To su rodovi Rubenovaca. Njih je bilo četrdeset i tri tisuće sedam stotina i trideset.
    8Paluov sin bijaše Eliab, 9a sinovi Eliabovi: Nemuel, Datan i Abiram. Taj Datan i Abiram bijahu ugledni članovi zajednice koji se podigoše protiv Mojsija i Arona u buni Korahovoj, kad se pobuniše protiv Jahve. 10Nato je zemlja rastvorila svoje ralje i progutala ih zajedno s Korahom, kad je smrt pograbila tu skupinu i oganj proždro dvjesta i pedeset ljudi. Tako su postali opomenom. 11No sinovi Korahovi ne izginuše.
    12Sinovi Šimunovi po svojim rodovima: od Nemuela rod Nemuelovaca; od Jamina rod Jaminovaca; od Jakina rod Jakinovaca; 13od Zeraha rod Zerahovaca i od Šaula rod Šaulovaca. 14To su rodovi Šimunovaca, njih dvadeset i dvije tisuće i dvjesta.
    15Sinovi Gadovi po svojim rodovima: od Sefona rod Sefonovaca; od Hagija rod Hagijevaca; od Šunija rod Šunijevaca; 16od Oznija rod Oznijevaca; od Erija rod Erijevaca; 17od Aroda roda Arodovaca i od Arelija rod Arelijevaca. 18To su rodovi Gadovih potomaka. Njih je upisano četrdeset tisuća i pet stotina.
    19Judini sinovi: Er i Onan. I Er i Onan umriješe u zemlji kanaanskoj.
    20Sinovi Judini po svojim rodovima bijahu: od Šele rod Šelinaca; od Peresa rod Peresovaca i od Zeraha rod Zerahovaca. 21Peresovi su sinovi opet bili: od Hesrona rod Hesronovaca i od Hamula rod Hamulovaca. 22To su Judini rodovi. Njih je upisano sedamdeset i šest tisuća i petsto.
    23Sinovi Jisakarovi, prema svojim rodovima: od Tole rod Tolinaca; od Puve rod Puvinaca; 24od Jašuba rod Jašubovaca i od Šimrona rod Šimronovaca. 25To su Jisakarovi rodovi. Njih je upisano šezdeset i četiri tisuće i trista.
    26Sinovi Zebulunovi, po svojim rodovima: od Sereda rod Seredovaca; od Elona rod Elonovaca i od Jahleela rod Jahleelovaca. 27To su rodovi Zebulunovaca. Njih je upisano šezdeset tisuća i pet stotina.
    28Sinovi Josipovi, po svojim rodovima: Manaše i Efrajim. 29Sinovi Manašeovi: od Makira rod Makirovaca. Makiru se rodio Gilead. Od Gileada rod Gileadovaca. 30Ovo su bili sinovi Gileadovi: od Jezera rod Jezerovaca; od Heleka rod Helekovaca; 31od Asriela rod Asrielovaca; od Šekema rod Šekemovaca; 32od Šemide rod Šemidinaca i od Hefera rod Heferovaca. 33Heferov sin Selofhad nije imao sinova, nego kćeri. Imena Selofhadovih kćeri bila su: Mahla, Noa, Hogla, Milka i Tirsa. 34To su Manašeovi rodovi. Njih je upisano pedeset i dvije tisuće i sedam stotina.
    35Ovo su opet sinovi Efrajimovi, po svojim rodovima: od Šutelaha rod Šutelahovaca; od Bekera rod Bekerovaca i od Tahana rod Tahanovaca. 36Ovo su sinovi Šutelahovi: od Erana rod Eranovaca. 37To su rodovi Efrajimovih sinova. Njih je upisano trideset i dvije tisuće i pet stotina.
    To su sinovi Josipovi, po svojim rodovima.
    38Sinovi Benjaminovi, po svojim rodovima: od Bele rod Belinaca; od Ašbela rod Ašbelovaca; od Ahirama rod Ahiramovaca; 39od Šefufama rod Šefufamovaca i od Hufama rod Hufamovaca. 40Belini sinovi bili su: Ard i Naaman. I tako, od Arda rod Ardovaca, a od Naamana rod Naamanovaca. 41To su sinovi Benjaminovi, po svojim rodovima. Njih je upisano četrdeset i pet tisuća i šest stotina.
    42Ovo su sinovi Danovi, po svojim rodovima: od Šuhama rod Šuhamovaca. To su sinovi Danovi, prema svojim rodovima. 43Od svih rodova Šuhamovaca bilo je upisano šezdeset i četiri tisuće i četiri stotine.
    44Sinovi Ašerovi, po svojim rodovima: od Jimne rod Jimninaca; od Jišvija rod Jišvijevaca i od Berije rod Berijevaca. 45Od sinova Berijinih: od Hebera rod Heberovaca i od Malkiela rod Malkielovaca. 46Ašerovoj kćeri bilo je ime Serah. 47To su rodovi Ašerovih sinova. Njih je upisano pedeset i tri tisuće i četiri stotine.
    48Sinovi Naftalijevi, po svojim rodovima: od Jahseela rod Jahseelovaca; od Gunija rod Gunijevaca; 49od Jesera rod Jeserovaca i od Šilema rod Šilemovaca. 50To su rodovi Naftalijevaca. Po njihovim rodovima upisano ih je četrdeset i pet tisuća i četiri stotine.
    51Bilo je, dakle, upisanih Izraelaca šest stotina i jedna tisuća i sedam stotina i trideset.
    52Jahve reče Mojsiju: 53"Tima neka se razdijeli zemlja u baštinu prema broju osoba. 54Većem broju povećaj njegovu baštinu, a manjem smanji njegovu baštinu; neka se svakomu dadne njegova baština prema broju upisanih. 55Ali zemlja neka se podijeli kockom: neka se primi u baštinu prema djedovskim plemenskim imenima. 56Baština se ima podijeliti kockom svakom plemenu prema njegovoj veličini."
Popis Levijevaca
    57Ovo je popis Levijevaca, po njihovim rodovima: od Geršona rod Geršonovaca; od Kehata rod Kehatovaca i od Merarija rod Merarijevaca. 58Ovo su rodovi Levijevaca: rod Libnijevaca, rod Hebronovaca, rod Mahlijevaca, rod Mušijevaca i rod Korahovaca. Kehatu se rodio Amram. 59Amramovoj ženi bijaše ime Jokebeda. Bila je kći Levijeva, koja se Leviju rodila u Egiptu. Ona je Amramu rodila: Arona, Mojsija i njihovu sestru Mirjam. 60Aronu se rodili: Nadab, Abihu, Eleazar i Itamar. 61Nadab i Abihu poginuli su kad su prinosili neposvećenu vatru pred Jahvom. 62Svih je popisanih muškaraca od jednog mjeseca pa naviše bilo dvadeset i tri tisuće. Oni nisu bili popisani s Izraelcima i nije im bila dodijeljena baština među Izraelcima.
Osvrt na popis
    63To su, dakle, oni koje je popisao Mojsije i svećenik Eleazar; oni su obavili ovaj popis Izraelaca uz Jordan, na Moapskim poljanama nasuprot Jerihonu. 64Među njima nije bilo ni jednoga od onih koje su popisali Mojsije i svećenik Aron kad su popisivali Izraelce u Sinajskoj pustinji. 65Jer Jahve bijaše za njih rekao: "Neka pomru u pustinji i neka nitko od njih ne ostane, osim Kaleba, sina Jefuneova, i Jošue, sina Nunova!"
Zakon ženskog naslijeđa
Br 27.
Tada pristupiše kćeri Selofhada, sina Heferova, sina Gileadova, sina Makirova, sina Manašeova iz roda Josipova sina Manašea. A imena kćeri bila su: Mahla, Noa, Hogla, Milka i Tirsa. 2One stanu pred Mojsija, pred svećenika Eleazara, pred glavare i svu zajednicu na ulazu u Šator sastanka pa reknu: 3"Naš je otac umro u pustinji. Nije pripadao družini što se pobunila protiv Jahve - Korahovoj družini - nego je umro od svoga vlastitoga grijeha. Sinova nije imao. 4Zašto bi se odstranilo ime našega oca iz njegova roda? Budući da nije imao sina, daj nama posjed među braćom našega oca!"
    5Mojsije iznese njihov slučaj pred Jahvu. 6A Jahve reče Mojsiju: 7"Selofhadove kćeri pravo kažu. Treba svakako da im dadneš posjed koji će biti njihova baština među braćom njihova oca. Prenesi na njih baštinu njihova oca. 8Nadalje, reci Izraelcima: 'Kad koji čovjek umre a ne imadne sina, prenesite njegovu baštinu na njegovu kćer. 9Ne imadne li ni kćeri, predajte baštinu njegovoj braći. 10Ako ne imadne ni braće, njegovu baštinu podajte braći njegova oca. 11Ako mu otac ne imadne braće, baštinu njegovu podajte najbližem rođaku njegova roda: neka je on uzme u posjed.'
    Neka to bude zakonska odredba Izraelcima, kako je Jahve naredio Mojsiju."
Izbor Jošue za vođu zajednice
    12Jahve reče Mojsiju: "Popni se na ovo brdo Abarim i razgledaj zemlju koju dajem Izraelcima. 13A kad budeš razgledao, pridružit ćeš se svojim precima i ti, kako se pridružio i tvoj brat Aron. 14Jer ste se u pobuni zajednice u pustinji Sin usprotivili mojim ustima umjesto da vodom očitujete moju svetost pred njihovim očima."
    (To su Meripske vode kod Kadeša u Sinskoj pustinji.)
    15A Jahvi Mojsije progovori ovako: 16"Neka Jahve, Bog duhova u svakom tijelu, postavi čovjeka nad ovom zajednicom 17koji će pred njom izlaziti; koji će pred njom stupati; koji će je izvoditi i uvoditi tako da Jahvina zajednica ne bude kao stado što nema pastira."
    18"Uzmi Jošuu, sina Nunova!" - reče Jahve Mojsiju. "To je čovjek u kome ima duha. Na nj položi ruku svoju! 19Onda ga odvedi pred svećenika Eleazara i pred svu zajednicu te mu na njihove oči daj naredbe! 20Predaj mu dio svoje vlasti da ga sluša sva zajednica sinova Izraelovih. 21Neka pristupa k svećeniku Eleazaru, koji će za nj tražiti odluke Urima pred Jahvom. Na njegovu zapovijed neka izlaze i na njegovu zapovijed neka ulaze, oni i svi Izraelci s njim - sva zajednica."
    22Mojsije učini kako mu je Jahve naredio: uzme Jošuu te ga postavi pred svećenika Eleazara i pred svu zajednicu.
    23Položi zatim na nj svoje ruke i dade mu svoje naredbe, kako je Jahve zapovjedio preko Mojsija.
JAVNO BOGOSLUŽJE
Svakodnevne žrtve
Br 28.
Jahve reče Mojsiju: 2"Naredi Izraelcima i reci im: 'Točno u određeno vrijeme prinosite mi moje prinose, moju hranu - žrtve paljene meni na ugodan miris.' 3Reci im: Ovo su žrtve paljene koje ćete prinositi Jahvi:
    Svaki dan dva jednogodišnja janjca bez mane kao trajnu paljenicu. 4Jedno janje prinosite jutrom, a drugo janje prinosite u suton. 5A za prinosnicu desetinu efe najboljeg brašna, zamiješena u četvrtini hina čistoga ulja. 6Trajna je to paljenica koja je već bila prinesena na Sinajskom brdu - žrtva spaljena na ugodan miris Jahvi. 7Njezina ljevanica neka se sastoji od četvrtine hina za svako janje. Ljevanica vina neka se Jahvi izlijeva u Svetištu. 8Drugo janje prinosite u suton. Prinosi ga kao i jutarnju prinosnicu i njezinu ljevanicu: kao žrtvu spaljenu Jahvi na ugodan miris."
Subotnje žrtve
    9"Na subotnji dan: dva jednogodišnja janjeta bez mane i dvije desetine efe najboljeg brašna, zamiješena s uljem, za prinosnicu, s njezinom ljevanicom. 10Neka se subotnja paljenica svake subote dodaje trajnoj paljenici i njezinoj ljevanici."
Žrtve na mlađak
    11"Na početku vaših mjeseci prinosite Jahvi za paljenicu: dva junca, jednoga ovna i sedam jednogodišnjih janjaca bez mane. 12Za pojedinog junca kao prinosnicu: tri desetine najboljeg brašna zamiješena s uljem; za svakog ovna kao prinosnicu: dvije desetine efe najboljeg brašna zamiješena s uljem. 13Za svako janje jednu desetinu efe najboljeg brašna zamiješena s uljem kao prinosnicu. To je paljenica spaljena na ugodan miris Jahvi. 14Njihove ljevanice neka budu: na junca polovica hina vina; na ovna trećina hina; na janje četvrtina hina. To neka bude mjesečna paljenica na mlađak svakog mjeseca u godini. 15Povrh trajne paljenice neka se Jahvi prinosi jedan jarac kao okajnica s njezinom ljevanicom."
Žrtve na Blagdan beskvasnih hljebova
    16"Prvoga mjeseca, četrnaestoga dana u mjesecu, Jahvina je Pasha, 17a petnaestoga dana toga mjeseca jest blagdan. Neka se sedam dana jedu beskvasni hljebovi. 18Prvog dana neka bude sveti saziv. Nikakva težačkog posla nemojte raditi. 19Prinesite Jahvi žrtvu paljenu, žrtvu paljenicu: dva junca, jednoga ovna i sedam jednogodišnjih janjaca. Neka vam budu bez mane. 20Njihova prinosnica, od najboljeg brašna zamiješena s uljem, neka bude: tri desetine efe na junca, dvije desetine efe na ovna, 21a na svakoga od onih sedam janjaca neka bude jedna desetina efe. 22Neka bude jedan jarac kao okajnica, da se nad vama izvrši obred pomirenja. 23Ovo prinosite povrh jutarnje paljenice, koje se prinosi kao trajna paljenica. 24Tako činite svaki dan za sedam dana; to je hrana, žrtva paljena na ugodan miris Jahvi. To neka se prinosi povrh trajne paljenice i njezine ljevanice.
    25Sedmoga dana neka vam bude sveti savez. Nikakva težačkog posla nemojte raditi!"
Žrtva na Blagdan sedmica - Dan prvina
    26"I na Dan prvina - na svoj Blagdan sedmica - kad budete Jahvi prinosili prinosnicu, imajte sveti saziv: nikakva težačkog posla nemojte raditi. 27Za paljenicu na ugodan miris Jahvi prinesite dva junca, jednoga ovna i sedam jednogodišnjih janjaca. 28Njihova prinosnica, od najboljeg brašna zamiješena s uljem, neka bude: na pojedinog junca tri desetine efe, na pojedinoga ovna dvije desetine efe, 29a jedna desetina efe na svakoga od onih sedam janjaca. 30Neka bude i jedan jarac kao okajnica, da se nad vama izvrši obred pomirenja. 31Prinosite ih povrh trajne paljenice i njezine prinosnice, a neka vam budu bez mane one i njihove ljevanice."
Žrtva na Blagdan saziva
Br 29.
"U sedmome mjesecu, na prvi dan mjeseca, imajte sveti saziv. Nikakva težačkog posla nemojte raditi. Neka vam to bude Dan sazivanja. 2Za paljenicu na ugodan miris Jahvi prinesite: jednoga junca, jednoga ovna i sedam jednogodišnjih janjaca bez mane. 3Njihova prinosnica, od najboljeg brašna zamiješena s uljem, neka bude: tri desetine efe na junca, dvije desetine efe na ovna 4i jedna desetina efe na svakoga od onih sedam janjaca. 5Neka bude jedan jarac kao okajnica, da se nad vama izvrši obred pomirenja. 6Neka to bude povrh paljenice o mlađaku mjesecu i njezine prinosnice, povrh trajne paljenice i njezine prinosnice i povrh njihovih propisanih ljevanica, žrtva spaljena na ugodan miris Jahvi."
Žrtve na Dan pomirenja
    7"A desetoga dana toga sedmog mjeseca imajte sveti saziv. Postite i nemojte raditi nikakva posla. 8Prinesite paljenicu Jahvi na ugodan miris: jednoga junca, jednoga ovna i sedam jednogodišnjih janjaca. Neka su vam bez mane. 9Njihova prinosnica, od najboljeg brašna zamiješena s uljem, neka bude: tri desetine efe na junca, dvije desetine na jednoga ovna 10i jedna desetina efe na svakoga od onih sedam janjaca. 11Jedan jarac neka se prinese kao okajnica. To je povrh okajnice na Dan pomirenja, povrh trajne paljenice i njezine prinosnice i njihovih ljevanica."
Žrtve na Blagdan sjenica
    12"Na petnaesti dan sedmoga mjeseca imajte sveti saziv. Nikakva težačkog posla nemojte raditi. Sedam dana svetkujte svečanost Jahvi. 13A za paljenicu, spaljenu na ugodan miris Jahvi, prinesite: trinaest junaca, dva ovna i četrnaest jednogodišnjih janjaca. Neka su bez mane. 14Njihova prinosnica, od najboljeg brašna zamiješena s uljem, neka bude: tri desetine efe na svakoga od trinaest junaca, dvije desetine efe na svakoga od dvaju ovnova 15i jedna desetina efe na svako pojedino od četrnaestero janjadi. Neka se nadoda jedan jarac kao okajnica. 16To neka bude povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezine ljevanice.
    17Drugog dana: dvanaest junaca, dva ovna, četrnaest jednogodišnjih janjaca bez mane. 18Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 19Prinesite jednoga jarca kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezinih ljevanica.
    20Trećeg dana: jedanaest junaca, dva ovna, četrnaest jednogodišnjih janjaca bez mane. 21Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 22Prinesite jednoga jarca kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezine ljevanice.
    23Četvrtog dana: deset junaca, dva ovna, četrnaest jednogodišnjih janjaca bez mane. 24Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 25Jednog jarca prinesite kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezine ljevanice.
    26Petog dana: devet junaca, dva ovna, četrnaest jednogodišnjih janjaca bez mane. 27Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 28Prinesite jednog jarca kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezine ljevanice.
    29Šestog dana: osam junaca, dva ovna, četrnaest jednogodišnjih janjaca bez mane. 30Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 31Jednoga jarca prinesite kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezinih ljevanica.
    32Sedmog dana: sedam junaca, dva ovna, četrnaest jednogodišnjih janjaca bez mane. 33Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 34Jednog jarca prinesite kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezine ljevanice.
    35Osmog dana imajte svečani zbor. Nikakva težačkog posla nemojte raditi. 36A za paljenicu, spaljenu na ugodan miris Jahvi, prinesite: jednog junca, jednoga ovna i sedam jednogodišnjih janjaca bez mane. 37Njihovu prinosnicu i njihove ljevanice prinesite propisno prema broju junaca, ovnova i janjaca. 38Jednog jarca prinesite kao okajnicu povrh trajne paljenice, njezine prinosnice i njezine ljevanice.
    39Na svoje određene blagdane prinesite to Jahvi osim svojih zavjetnica i svojih dragovoljnih žrtava, svojih paljenica, prinosnica, ljevanica i svojih pričesnica."30. Sve kako mu je Jahve naredio Mojsije kaza Izraelcima.
Dragovoljni zavjeti
    2Zatim reče Mojsije glavarima plemena Izraelovih: "Ovo je Jahve naredio. 3Ako koji čovjek učini zavjet ili se uz zakletvu obveže da će se nečega odreći, neka ne krši svoje riječi; neka izvrši sve što iz njegovih usta izađe!
    4Ako koja žena učini Jahvi zavjet ili se obveže da će se nečega odreći dok je još mlada, u očevu domu, 5a otac joj sazna za zavjet i obećanje kojim se obvezala pa joj ništa ne rekne, tada su valjani svi njezini zavjeti i valjano je svako obećanje kojim se obvezala. 6Ali ako joj se otac usprotivi kad sazna, nikakav njezin zavjet ni njezino obećanje kojim se vezala ne vrijedi. Jahve će joj oprostiti jer joj se otac usprotivio.
    7Ako se uda dok je pod svojim zavjetima ili pod obećanjem koje je nepromišljeno izišlo iz njezinih usta, 8pa njezin muž sazna i pošto je saznao ništa joj ne rekne, tada vrijede njezini zavjeti i vrijede obećanja kojima se obvezala. 9No ako se njezin muž usprotivi kad o tom sazna, ukida se time njezin zavjet i obećanje što je nepromišljeno izišlo iz njezinih usta. I Jahve će joj oprostiti.
    10A zavjet udovice ili žene otpuštene i sve obveze koje je na se preuzela vrijede za nju.
    11Ako se zavjetuje ili se obveže zakletvom na obećanje dok je u kući svoga muža, 12pa njezin muž sazna i ništa joj ne rekne, ne usprotivi joj se, svaki je njezin zavjet valjan i valjano je svako obećanje kojim se obvezala. 13Ali ako ih njezin muž proglasi ništetnim kad o njima sazna, tada ništa što je izišlo iz njezinih usta, njezini zavjeti ili preuzete obveze neće vrijediti. Muž ih je njezin poništio, i Jahve će joj oprostiti.
    14Svaki zavjet i svaku zakletvu koja obvezuje ženu na neko mrtvenje njezin muž može uzdržati na snazi ili poništiti. 15Ako joj muž od dana do dana ništa ne rekne, time potvrđuje sve njezine zavjete i sva njezina obećanja kojima se obvezala; on ih je učinio valjanima ako ništa nije rekao kad je o njima čuo.
    16Ali ako ih poništi kasnije, pošto je o njima već čuo, neka snosi njezinu krivnju."
    17To su uredbe koje je Jahve Mojsiju izdao za muža i njegovu ženu i za oca i njegovu kćer, koja, još mlada, živi u kući očevoj.
IX. PODJELA PLIJENA I DIOBA ZEMLJE
Sveti rat protiv Midjanaca
Br 31.
Jahve reče Mojsiju: 2"Iskali osvetu Izraelaca na Midjancima, a poslije toga pridružit ćeš se svojim precima."
    3A Mojsije reče narodu: "Opremite ljude između sebe za pohod na Midjance, 4da na Midjancima izvrše Jahvinu osvetu. Na vojnu opremite po jednu tisuću od svakoga izraelskog plemena!"
    5I tako su iz izraelskih porodica - tisuću po plemenu - za vojnu skupili dvanaest tisuća. 6Posla ih Mojsije - tisuću po plemenu - na vojnu zajedno s Pinhasom, sinom svećenika Eleazara. On je nosio posvećene stvari i trube.
    7Oni zavojuju na Midjance, kako je Jahve naredio Mojsiju, i pobiju sve muškarce. 8Među ostalima pobili su i midjanske kraljeve: Evija, Rekema, Sura, Hura i Rebu - pet midjanskih kraljeva. Mačem pogube i Bileama, Beorova sina.
    9Odvedu tada Izraelci u ropstvo midjanske žene s njihovom djecom i svu njihovu stoku, krupnu i sitnu, i zaplijene sve njihovo blago. 10Ognjem spale sve gradove njihove u kojima se živjeli i sva njihova naselja, 11a sve njihovo uzmu za plijen i pljačku, i ljude i životinje. 12Onda u tabor na Moapskim poljanama uz Jordan, nasuprot Jerihonu, dovedu Mojsiju, svećeniku Eleazaru i svoj izraelskoj zajednici zarobljenike, plijen i pljačku.
    13Mojsije, svećenik Eleazar i svi glavari zajednice izađu im u susret izvan tabora. 14Mojsije se razljuti na zapovjednike vojske, tisućnike i satnike, koji se bijahu vratili s toga bojnog pohoda. 15Reče im: "Što! Na životu ste ostavili sve ženskinje! 16A baš su žene, po nagovoru Bileamovu, zavele Izraelce da u Peorovu slučaju istupe protiv Jahve. Tako dođe pomor na Jahvinu zajednicu. 17Stoga svu mušku djecu pobijte! A ubijte i svaku ženu koja je poznala muškarca! 18A sve mlade djevojke koje nisu poznale muškarca ostavite na životu za se. 19Vi pak proboravite izvan tabora sedam dana; svi vi koji ste koga ubili i koji ste se ubijenoga dotakli. Čistite se i vi i vaši zarobljenici trećega i sedmoga dana; 20očistite svu odjeću, sve mješine, sve od kostrijeti napravljeno i sve drvene predmete."
    21Zatim svećenik Eleazar progovori borcima koji su se vratili iz boja: "Ovo je odredba koju je izdao Jahve Mojsiju: 22'Zlato, srebro, bakar, gvožđe, mjed i olovo - 23sve što podnosi vatru - provucite kroz vatru i bit će očišćeno.' Ipak, neka se očisti i vodom očišćenja. A sve što ne podnosi vatru provucite kroz vodu. 24Sedmoga dana operite svoju odjeću i bit ćete čisti. Poslije toga možete se vratiti u tabor."
Dijeljenje plijena
    25Jahve reče Mojsiju: 26"Ti, svećenik Eleazar i obiteljske starješine zajednice napravite popis ratnoga plijena, ljudstva i stoke, 27a onda ratni plijen podijeli napola: na borce koji su išli u borbu i na svu ostalu zajednicu. 28Od boraca koji su išli u borbu ustavi ujam za Jahvu: jednu glavu od svakih pet stotina, bilo ljudi, bilo krupnog blaga, magaradi ili sitne stoke. 29Uzmi to od njihove polovice i podaj svećeniku Eleazaru kao podizanicu za Jahvu. 30A od polovice što zapadne druge Izraelce uzmi po glavu od pedeset, bilo ljudi, bilo krupnog blaga, magaradi ili sitne stoke - od svih životinja - pa ih podaj levitima koji vode brigu o Jahvinu prebivalištu."
    31Mojsije i svećenik Eleazar učine kako je Jahve naredio Mojsiju. 32Ratnoga je plijena bilo, osim pljačke što su vojnici napljačkali: šest stotina sedamdeset i pet tisuća grla sitne stoke, 33sedamdeset i dvije tisuće grla krupne stoke, 34šezdeset i jedna tisuća magaradi, 35a ljudskih duša - žena koje nisu poznale muškarca - bijaše u svemu trideset i dvije tisuće.
    36Prema tome, polovica što je dodijeljena onima koji su išli u borbu bila je: tri stotine trideset i sedam tisuća i pet stotina grla sitne stoke; 37ujam za Jahvu od sitne stoke šest stotina sedamdeset i pet grla; 38krupne je stoke bilo trideset i šest tisuća grla, a njihov ujam za Jahvu sedamdeset i dva grla; 39magaradi je bilo trideset tisuća i pet stotina, a njihov ujam za Jahvu šezdeset i jedno. 40Ljudskih je duša bilo šesnaest tisuća, a njihov ujam za Jahvu trideset i dvije osobe. 41Ujam predade Mojsije svećeniku Eleazaru za podizanicu Jahvi, kako je Jahve naredio Mojsiju.
    42A od polovice koja je zapala druge Izraelce i koju Mojsije odijeli od one što je pripala ljudima koji su se borili - 43dakle, polovica što je pripala zajednici iznosila je: trista trideset i sedam tisuća i pet stotina grla sitne stoke, 44a krupne stoke trideset i šest tisuća grla; 45magaradi trideset tisuća i pet stotina, 46a ljudskih duša šesnaest tisuća. 47Tako, od polovice što je pripala Izraelcima Mojsije ostavi po jedno od pedeset, i od ljudstva i od stoke, te ih predade levitima koji su se brinuli o Jahvinu prebivalištu, kako je Jahve naredio Mojsiju.
Žrtveni darovi
    48Onda pristupiše k Mojsiju vojnički zapovjednici, tisućnici i satnici, 49i rekoše mu: "Tvoje sluge prebrojile su borce što bijahu pod našim zapovjedništvom i od nas nitko nije izgubljen. 50Uz to smo donijeli svoje darove Jahvi: narukvica, orukvica, prstenja, naušnica i ogrlica - na kakvu je tko zlatninu već naišao - da se nad nama obavi obred pomirenja pred Jahvom."
    51Mojsije i svećenik Eleazar prime od njih to zlato, to jest sve te izrađene predmete. 52Bilo je svega zlata što su kao svoju podizanicu Jahvi donijeli tisućnici i satnici: šesnaest tisuća sedam stotina i pedeset šekela. 53Svaki je vojnik za se zadržao svoj plijen. 54Tako Mojsije i svećenik Eleazar uzmu zlato od tisućnika i satnika te ga donesu u Šator sastanka na spomen Izraelcima pred Jahvom.
Razdioba područja preko Jordana
Br 32.
Rubenovci i Gadovci imađahu mnogo, vrlo mnogo blaga. Opaze, međutim, da je zemlja jazerska i zemlja gileadska pogodna za stočarstvo. 2Zato Gadovci i Rubenovci dođu k Mojsiju, svećeniku Eleazaru i glavarima zajednice pa reknu: 3"Atarot, Dibon, Jazer, Nimra, Hešbon, Eleale, Sebam, Nebo i Beon - 4kraj što ga Jahve osvoji pred izraelskom zajednicom - kraj je pogodan za stočarstvo; a sluge tvoje bave se stočarstvom. 5Ako smo stekli blagonaklonost u tvojim očima", nastave, "neka se ovaj kraj dade u posjed tvojim slugama. Ne šalji nas preko Jordana!"
    6Mojsije odgovori Gadovcima i Rubenovcima: "Zar da vaša braća idu u rat, a vi da ostanete ovdje? 7Zašto odvraćate srca Izraelaca da ne prijeđu u zemlju koju im je Jahve predao? 8Tako su učinili i vaši očevi kad sam ih poslao iz Kadeš Barnee da izvide zemlju. 9Popeli su se do Eškola i razgledali zemlju, ali su onda ubili srčanost u Izraelcima da ne odu u zemlju koju im je Jahve dao. 10Onog dana Jahve planu gnjevom. Zakle se i reče: 11'Ljudi što su izišli iz Egipta, kojima je dvadeset ili više godina, jer me nisu vjerno slijedili, nikad neće vidjeti zemlju što sam je pod zakletvom obećao Abrahamu, Izaku i Jakovu!' 12Jahvu su jedino vjerno slijedili Kenižanin Kaleb, sin Jefuneov, i sin Nunov Jošua. 13Jahve je gnjevom planuo na Izraelce pa ih je pustinjom povlačio četrdeset godina, sve dok ne pomrije sav naraštaj što je u očima Jahvinim zlo postupio. 14A sad vi - grešni naraštaj - ustajete namjesto svojih očeva da još povećate srdžbu Jahvinu na Izraela. 15Ako se od njega odvratite, on će još produžiti vaš boravak u pustinji; tako ćete upropastiti sav taj narod."
    16Onda se oni primaknu k njemu i reknu: "Mi bismo ovdje podigli torove za svoje blago i gradove za svoju nejačad, 17a sami ćemo pograbiti oružje i poći na čelu Izraelaca dok ih ne dovedemo na njihovo mjesto. Naša nejačad neka ostane - zbog stanovništva ove zemlje - u utvrđenim gradovima. 18Mi se svojim kućama nećemo vraćati sve dok svaki Izraelac ne zaposjedne svoju baštinu. 19S njima nećemo dijeliti svoje posjede s onu stranu Jordana niti dalje, jer će nas zapasti naša baština s ovu stranu, na istok od Jordana."
    20Mojsije im reče: "Ako tako uradite, ako pođete pred Jahvom u boj; 21ako vi svi naoružani prijeđete Jordan pred Jahvom dok on ne rastjera ispred sebe svoje neprijatelje: 22tada, kad zemlja bude pokorena Jahvi, vi ćete se moći vratiti. Tako ćete biti oslobođeni odgovornosti prema Jahvi i prema Izraelu, a ova će zemlja postati pred Jahvom vaše vlasništvo. 23Ali ako tako ne uradite, sagriješit ćete protiv Jahve i znajte da će vas stići kazna za vaš grijeh. 24Sazidajte, dakle, gradove za svoju nejačad i torove za svoju stoku, ali izvršite što ste obećali."
    25Gadovci i Rubenovci odgovore Mojsiju: "Tvoje će sluge učiniti kako gospodar naš nalaže. 26Naša nejačad, naše žene, naša stoka i sve naše blago neka ostanu ondje u gileadskim gradovima, 27a tvoje sluge, svi koji su za boj sposobni, poći će pred Jahvom u boj, kako naš gospodar nalaže."
    28Tada za njih Mojsije izda nalog svećeniku Eleazaru, Nunovu sinu Jošui i glavarima obitelji izraelskih plemena. 29I reče im Mojsije: "Ako Gadovci i Rubenovci, svi oni koji nose oružje, s vama prijeđu Jordan da se bore pred Jahvom i zemlja bude pokorena vama, onda im dajte gileadsku zemlju u vlasništvo. 30Ali ako ne prijeđu naoružani s vama, neka dobiju baštinu među vama u zemlji kanaanskoj."
    31Nato odgovore Gadovci i Rubenovci: "Što je god Jahve rekao tvojim slugama, to ćemo učiniti. 32Mi ćemo naoružani prijeći pred Jahvom u zemlju kanaansku, ali neka nam bude posjed naše baštine s ove strane Jordana."
    33I tako njima - Gadovcima, Rubenovcima i polovici plemena Manašea, sina Josipova - dadne kraljevstvo amorejskoga kralja Sihona i kraljevstvo bašanskoga kralja Oga, zemlju s gradovima u njihovim granicama, gradove okolne zemlje.
    34Gadovci sagrade: Dibon, Atarot i Aroer, 35Atrot Šofan, Jazer, Jogbohu, 36Bet Nimru i Bet Haran, utvrđene gradove i torove za stada.
    37Rubenovci sagrade: Hešbon, Eleale, Kirjatajim, 38Nebo, Baal Meon - nazivi su izmijenjeni - i Šibmu. Oni prozovu svojim imenima gradove koje su oni podigli.
    39Sinovi Makira, sina Manašeova, odu u Gilead, osvoje ga i protjeraju Amorejce koji bijahu ondje. 40Mojsije preda Gilead Manašeovu sinu Makiru, i on se u njemu nastani. 41A Manašeov sin Jair ode te zauzme njihova sela pa ih prozva "Jairova sela". 42Potom ode Nobah i zauzme Kenat i njegova područja te ga nazove svojim imenom "Nobah".
KRATKI PREGLED IZLASKA
Uvod
Br 33.
Ovo su postaje Izraelaca što ih prijeđoše kad iziđoše iz zemlje egipatske u svojim četama pod vodstvom Mojsijevim i Aronovim. 2Na zapovijed Jahvinu Mojsije je bilježio polazne točke njihova putovanja. Ovo su njihove postaje prema njihovim polaznim točkama.
    3Iz Ramsesa krenuše u prvome mjesecu. Bio je petnaesti dan prvoga mjeseca - sutradan poslije Pashe - kad se Izraelci zaputiše uzdignutih pesnica i naočigled sviju Egipćana, 4dok su Egipćani pokopavali one koje je Jahve između njih pobio, to jest sve prvorođence, i tako nad njihovim božanstvima izvršio pravdu.
Od Ramsesa do Sinaja
    5Krenu dakle Izraelci iz Ramsesa i utabore se u Sukotu. 6Zatim odu iz Sukota i utabore se u Etamu, baš na rubu pustinje. 7Pođu iz Etama, a onda okrenu prema Pi Hahirotu, koji se nalazi nasuprot Baal Sefona. Tabore postave pred Migdolom. 8Krenu od Pi Hahirota i prijeđu posred mora u pustinju. Išli su tri dana pustinjom Etanom, a onda se utabore u Mari. 9Zatim odu iz Mare i stignu u Elim. U Elimu je bilo dvanaest izvor-voda i sedamdeset palma. Tu su se utaborili. 10Potom krenu iz Elima te se utabore uz Crveno more. 11A otišavši od Crvenog mora, utabore se u pustinji Sinu. 12Potom odu iz pustinje Sina i postave tabore u Dofki. 13Otišavši iz Dofke, utabore se u Alušu. 14Krenu iz Aluša i utabore se u Refidimu. Tu narod nije imao vode da pije. 15Odu iz Refidima te se utabore u Sinajskoj pustinji.
U pustinji
    16Krenu iz Sinajske pustinje te se utabore u Kibrot Hataavi. 17Odu iz Kibrot Hataave te se utabore u Haserotu. 18Onda odu iz Haserota i utabore se u Ritmi. 19Krenu iz Ritme i utabore se u Rimon Peresu. 20Odu iz Rimon Peresa i utabore se u Libni. 21Iz Libne odu i utabore se u Risi. 22Odu iz Rise te se utabore u Kehelati. 23Odu iz Kehelate i utabore se na brdu Šeferu. 24Odu s brda Šefera i utabore se u Haradi. 25Odu iz Harade i utabore se u Makhelotu. 26Odu iz Makhelota te se utabore u Tahatu. 27Odu iz Tahata i utabore se u Tarahu. 28Iz Taraha odu i utabore se u Mitki. 29Odu iz Mitke i utabore se u Hašmoni. 30Iz Hašmone odu i utabore se u Moserotu. 31Odu iz Moserota i utabore se u Bene Jaakanu. 32Odu iz Bene Jaakana i utabore se u Hor Gidgadu. 33Odu iz Hor Gidgada i utabore se u Jotbati. 34Odu iz Jotbate i utabore se u Abroni. 35Iz Abrone odu i utabore se u Esion Geberu. 36Iz Esion Gebera odu i utabore se u pustinji Sinu, to jest u Kadešu.
Od Kadeša do Moaba
    37Iz Kadeša krenu te se utabore na brdu Horu, na granici zemlje edomske.
    38Na zapovijed Jahvinu svećenik se Aron pope na brdo Hor i tu umre na prvi dan petoga mjeseca, u četrdesetoj godini nakon izlaska Izraelaca iz egipatske zemlje. 39Aronu je bilo stotinu dvadeset i tri godine kad je preminuo na brdu Horu.
    40Aradski kralj, Kanaanac, koji je živio u kanaanskom kraju Negebu, čuo je o dolasku Izraelaca.
    41S brda Hora odu te se utabore u Salmoni. 42Odu iz Salmone i utabore se u Punonu. 43Odu iz Punona i utabore se u Obotu. 44Odu iz Obota i utabore se na moapskom području u Ije-Abarimu. 45Odu iz Ije-Abarima i utabore se u Dibon Gadu. 46Iz Dibon Gada odu i utabore se u Almon Diblatajimu. 47Iz Almon Diblatajima odu i utabore se na Abarimskim bregovima, pred Nebom. 48Odu s Abarimskih bregova i utabore se na Moapskim poljanama, uz Jordan, nasuprot Jerihonu; 49taborovali su uz Jordan od Bet Haješimota sve do Abel Hašitima na Moapskim poljanama.
Dužnosti Izraelaca u Kanaanu
    50Na Moapskim poljanama uz Jordan, nasuprot Jerihonu, Jahve reče Mojsiju:
    51"Ovako reci Izraelcima: 'Kad prijeđete preko Jordana u zemlju kanaansku, 52potjerajte ispred sebe sve stanovnike te zemlje, uništite sve njihove slike; uništite sve njihove salivene kumire i sve njihove uzvišice porušite. 53Onda zaposjednite zemlju i u njoj se nastanite, jer sam vam je predao da je zaposjednete. 54Zemlju razdijelite kockom među svoje rodove. Brojnijem povećajte dio, a manjem smanjite. Gdje god kocka padne, bilo za koga, neka je to njegovo, a prema otačkim plemenima dijelite im baštinu. 55Ako stanovnike zemlje ispred sebe ne potjerate, onda će oni koje od njih na životu ostavite biti trnje u vašim očima i bodljike u vašim bokovima; dosađivat će vam u zemlji u kojoj budete živjeli 56i postupit ću s vama kako sam mislio postupiti s njima.'"
Granice zemlje kanaanske
Br 34.
Jahve reče Mojsiju: 2"Izdaj Izraelcima naredbu i reci im: 'Kad uđete u kanaansku zemlju, ta će vam zemlja pripasti u baštinu, zemlja kanaanska sa svojim granicama.
    3Južna strana protezat će vam se od pustinje Sina uz Edom. Južna će vam granica početi s kraja Slanog mora na istočnoj strani. 4Onda će vam granica skrenuti na jug, prema Akrabimskoj strmini, i nastaviti se preko Sina. Doprijet će na jugu do Kadeš Barnee; zatim će izaći prema Hasar Adaru i nastaviti se do Asmone. 5Od Asmone granica će skrenuti prema Egipatskom potoku i izaći će na more.
    6Zapadna granica bit će vam Veliko more; neka vam je to granica prema zapadu.
    7A ovo će vam biti sjeverna granica: od Velikog mora povucite crtu na brdo Hor; 8s brda Hora onda potegnite crtu do ulaza u Hamat; završetak granice bit će Sedada. 9Onda će se granica protegnuti do Zifrona i završiti u Hasar Enanu. To će vam biti sjeverna granica.
    10Za svoju istočnu granicu povucite crtu od Hasar Enana do Šefama. 11Granica će se spuštati od Šefama do Rible, istočno od Ajina. Odande će se granica spustiti i doprijeti do istočne obale Kineretskog jezera. 12Iza toga spustit će se granica niz Jordan da završi u Slanome moru.
    To će biti vaša zemlja sa svojim granicama naokolo.'"
    13Tada Mojsije naredi Izraelcima: "To je zemlja koju ćete kockom dobiti u baštinu, a za koju je zapovjedio Jahve da je dobije devet plemena i polovica jednog plemena. 14Jer pleme Rubenovaca prema svojim porodicama, zatim pleme Gadovaca prema svojim porodicama već primiše svoju baštinu, kao što je svoju baštinu primila i polovica plemena Manašeova. 15Ta dva plemena i pol primila su svoje baštine s one strane Jordana, nasuprot Jerihonu, s istočne strane."
Određeni djelitelji zemlje
    16Jahve reče Mojsiju: 17"Ovo su imena ljudi koji će vam zemlju podijeliti: svećenik Eleazar i Nunov sin Jošua; 18i od svakoga plemena uzmi po jednoga glavara za razdiobu zemlje. 19Ovo su imena tih ljudi: Kaleb, sin Jefuneov; od plemena Judina; 20Šemuel, sin Amihudov, od plemena Šimunova; 21Elidad, sin Kislonov, od plemena Benjaminova; 22knez Buki, sin Joglijev, od plemena Danovaca.
    23Od sinova Josipovih: knez Haniel, sin Efodov, od plemena Manašeovaca; 24knez Kemuel, sin Šiftanov, od plemena Efrajimovaca; 25knez Elisafan, sin Parnakov, od plemena Zebulunovaca; 26knez Paltiel, sin Azanov, od plemena Jisakarovaca; 27knez Ahihud, sin Šelomijev, od plemena Ašerovaca; 28knez Pedahel, sin Amihudov, od plemena Naftalijevaca."
    29To su oni kojima je Jahve naložio da Izraelcima izdijele baštinu u zemlji kanaanskoj.
Levitski gradovi
Br 35.
Reče Jahve Mojsiju na Moapskim poljanama kod Jordana, nasuprot Jerihonu: 2"Naredi Izraelcima da ustupe levitima od baštine koju posjeduju gradove gdje će stanovati i pašnjake oko gradova. To dajte levitima. 3Neka gradovi budu njima za stanovanje, a okolni pašnjaci neka budu za njihova goveda, njihovo blago i sve njihove životinje. 4Pašnjaci uz gradove koje ustupite levitima neka zahvate od gradskih zidina van do tisuću lakata naokolo. 5Izmjerite od grada van dvije tisuće lakata s istočne strane, dvije tisuće lakata s južne strane, dvije tisuće lakata sa zapadne strane i sa sjeverne strane dvije tisuće lakata, tako da grad bude u sredini. To neka im budu gradski pašnjaci.
    6Od gradova koje budete dali levitima šest će ih biti gradovi-utočišta, koje ćete ustupiti da ubojica može tamo pobjeći. Ovima dodajte još četrdeset i dva grada. 7Tako će svih gradova koje ustupite levitima biti četrdeset i osam gradova s njihovim pašnjacima. 8A gradove koje budete izdvajali od vlasništva Izraelaca, od onih koji ih imaju mnogo uzmite više, a manje od onih koji imaju malo. Neka svatko ustupi gradove levitima prema omjeru baštine koju bude primio."
Gradovi-utočišta
    9Nadalje reče Jahve Mojsiju: 10"Govori Izraelcima i reci im: 'Kad prijeđete preko Jordana u zemlju kanaansku, 11označite sebi gradove koji će vam služiti kao gradovi-utočišta, kamo može pobjeći ubojica koji nehotice koga ubije. 12Ti gradovi neka vam budu utočište od osvetnika, tako da ubojica ne moradne poginuti dok ne stane na sud pred zajednicu. 13Od gradova koje ustupite bit će vam šest gradova za utočište. 14Dodijelite tri grada s onu stranu Jordana, a tri grada u zemlji kanaanskoj. Neka to budu gradovi-utočišta. 15Tih šest gradova neka budu za utočište kako Izraelcima tako i strancu i došljaku koji među njima borave, kamo može pobjeći tko god ubije koga nehotice.
    16Ali ako tko udari koga gvozdenim predmetom te ga usmrti, to je onda ubojica. Ubojica mora glavom platiti. 17Udari li ga iz ruke kamenom od kojega čovjek može poginuti i zbilja pogine, to je opet ubojica. Ubojica mora glavom platiti. 18Ili ako ga udari iz ruke kakvim drvenim predmetom od kojega može umrijeti i zbilja umre, i to je ubojica. Ubojica mora glavom platiti. 19Krvni osvetnik mora sam ubojicu usmrtiti. Kad ga sretne, neka ga ubije.
    20Nadalje, ako tko koga gurne iz mržnje ili na nj nešto baci namjerno te ga usmrti, 21ili ga udari rukom iz zlobe te udareni umre, napadač mora zaglaviti - on je ubojica. Krvni osvetnik neka ubojicu ubije čim ga sretne. 22No gurne li ga slučajno, ne iz neprijateljstva, ili nešto na nj baci, ali ne iz zasjede, 23ili iz nepažnje na njega obori kakav kamen od kojega čovjek može poginuti te ga usmrti, a nije mu bio neprijatelj niti mu je zlo želio - 24tada neka zajednica prosudi između ubojice i krvnog osvetnika prema ovim pravilima: 25Zajednica mora izbaviti ubojicu iz ruku krvnog osvetnika; onda neka ga zajednica vrati u grad-utočište kamo je pobjegao; tu neka on ostane do smrti velikoga svećenika koji je bio pomazan svetim uljem. 26Ali ako ubojica ikad izađe izvan granice utočišta kamo je pobjegao, 27pa na nj nabasa krvni osvetnik izvan granica njegova grada-utočišta te krvni osvetnik ubije ubojicu, to mu se ne računa u krvoproliće, 28jer ubojica mora ostati u gradu-utočištu do smrti velikoga svećenika. A poslije smrti velikoga svećenika može se vratiti na svoj posjed.
    29Neka vam takvi budu sudbeni postupci od naraštaja do naraštaja svuda gdje budete boravili.
    30Za svako ubojstvo čovjeka kazna smrti nad ubojicom može se izvršiti na dokaz svjedoka. Nitko se ne može smrću kazniti na dokaz samo jednog svjedoka. 31Ne smijete primati otkupnine za život ubojice koji je zaslužio smrt: on mora umrijeti. 32Niti smijete primati otkupnine od bilo koga koji, pošto je pobjegao u svoj grad-utočište, hoće da se vrati i da živi na svome tlu prije smrti velikoga svećenika. 33Nemojte oskvrnjivati zemlje u kojoj živite. A krvoprolićem zemlja se oskvrnjuje. Za zemlju na kojoj je krv prolivena pomirenje se ne može pribaviti, osim krvlju onoga koji ju je prolio. 34Ne smije se obeščašćivati zemlja u kojoj živite i usred koje ja boravim, jer ja, Jahve, prebivam među sinovima Izraelovim.'"
Baština udatih žena
Br 36.
Tada pristupe obiteljski glavari od roda sinova Gileada, sina Makirova, sina Manašeova, jednoga roda Josipovih sinova, te pred Mojsijem i starješinama, glavarima obitelji, 2reknu:
    "Jahve je naredio našemu gospodaru da kockom dade ovu zemlju u baštinu Izraelcima; nadalje, našem je gospodaru naredio Jahve da baštinu našega brata Selofhada dade njegovim kćerima. 3Ali ako se one udaju za koga iz drugog izraelskoga plemena, onda će njihova baština biti otrgnuta od naše djedovske baštine i biti priključena baštini plemena kojemu one pripadnu. Tako će se okrnjiti baština koja kockom pripadne nama. 4A kada nastupi jubilej Izraelcima, baština će se tih žena dodati baštini plemena kojemu pripadnu. Tako će njihova baština biti oduzeta od baštine našega pradjedovskog plemena."
    5I po zapovijedi Jahvinoj Mojsije naredi Izraelcima: "Pleme Josipovih sinova pravo govori. 6Ovo naređuje Jahve za Selofhadove kćeri: Neka se one udaju za onoga koji im se učini dobar, samo neka se udaju u rod svoga očinskoga plemena. 7Baština Izraelaca ne smije se prenositi iz jednoga plemena u drugo; i svaki Izraelac mora ostati privezan uz pradjedovsku baštinu svoga plemena. 8Zato se svaka djevojka koja steče baštinu u izraelskim plemenima mora udati za nekoga u plemenu kojemu pripada rod joj očev, tako da bi svaki Izraelac sačuvao baštinu svoga oca. 9Tako se baština neće prenositi iz jednoga plemena u drugo, nego će svako izraelsko pleme prianjati uza svoju baštinu."
    10Kako je Jahve Mojsiju naredio, tako su i učinile kćeri Selofhadove: 11Mahla, Tirsa, Hogla, Milka i Noa, kćeri Selofhadove, udaše se za sinove svojih stričeva. 12Kako su se udale u rod potomstva Manašea, Josipova sina, njihova je baština ostala u plemenu kojemu pripadaše rod im očev.
Zaključak
    13To su zapovijedi i zakoni koje je Jahve preko Mojsija izdao Izraelcima na Moapskim poljanama uz Jordan, nasuprot Jerihonu.
Ponovljeni zakon (Pnz.)
I. VELIKA JAHVINA DJELA
Uvod
Pnz 1.
Ovo su riječi što ih je Mojsije upravio svemu Izraelu s onu stranu Jordana - u pustinji, u Arabi nasuprot Sufu, između Parana i Tofela, Labana, Hazerota i Di Zahaba - 2od Horeba do Kadeš Barnee, Seirskom gorom, jedanaest dana hoda. 3Bilo je to godine četrdesete, prvog dana mjeseca jedanaestoga, kad Mojsije reče Izraelcima sve što mu je Jahve za njih naređivao. 4Pošto je porazio amorejskoga kralja Sihona, koji je živio u Hešbonu, i bašanskoga kralja Oga, koji je živio u Aštarotu i Edreju, 5dakle s onu stranu Jordana, u zemlji moapskoj, poče Mojsije razlagati ovaj Zakon. Govoraše on:
Božja zapovijed i Božje obećanje
    6"Jahve, Bog naš, reče nam na Horebu: 'Dosta ste boravili na ovome brdu. 7Krenite na put! Idite u gorski kraj Amorejaca i svih njihovih susjeda, u Arabu, u Gorje, u Šefelu i u Negeb, na morsku obalu, u zemlju kanaansku i u Libanon, sve do Velike rijeke, rijeke Eufrata. 8Eto, pred vas stavljam ovu zemlju. Idite, dakle, i zauzmite zemlju za koju se Jahve zakle ocima vašim, Abrahamu, Izaku i Jakovu, da će je dati njima i njihovu potomstvu poslije njih.'
Uređenje zajednice
    9Tada sam vam rekao: 'Ne mogu vas voditi sam. 10Jahve, Bog vaš, toliko vas je razmnožio da vas danas ima kao zvijezda na nebu. 11Neka vas Jahve, Bog vaših otaca, umnoži još tisuću puta! Neka vas blagoslivlja kako vam je obećao! 12Ali kako bih ja sam mogao nositi vaš teret, vaše breme i vaše sporove? 13Izaberite stoga iz svojih plemena ljude pametne, iskusne i ugledne da vam ih postavim za poglavare.' 14Vi ste mi odgovorili: 'Dobro je što predlažeš.' 15Zato sam uzeo prvake iz vaših plemena, ljude pametne i ugledne, te ih postavio za poglavare: tisućnike, stotnike, pedesetnike, desetnike i vaše plemenske nadglednike. 16U to isto vrijeme naložio sam i vašim sucima: 'Saslušajte svoju braću; sudite pravedno između čovjeka i njegova brata ili pridošlice. 17U suđenju nemojte biti pristrani; saslušavajte maloga kao i velikoga. Ne bojte se nikoga! Ta sud je Božji! Ako vam koji slučaj bude pretežak, iznesite ga meni, da ga ja razvidim.' 18Tako sam vam onda naložio sve što vam je činiti.
Nevjera u Kadešu
    19Krenusmo iz Horeba i, na putu u gorske krajeve Amorejaca, kako nam je naredio Jahve, Bog naš, prijeđosmo svu onu veliku i strašnu pustinju koju ste vidjeli. Stigosmo u Kadeš Barneu. 20Tada vam rekoh: 'Došli ste u gorski kraj Amorejaca, koji nam Jahve, Bog naš, daje. 21Eto, Jahve, Bog tvoj, stavio je preda te tu zemlju. Ustaj! Zaposjedni je, kako ti je rekao Jahve, Bog otaca tvojih. Ne boj se! Ne strahuj!' 22Svi ste onda došli k meni i rekli: 'Pošaljimo pred sobom ljude da izvide zemlju i jave nam o putu kojim ćemo ići i o gradovima u koje ćemo doći.' 23Svidje mi se što rekoste. Zato uzeh dvanaest ljudi između vas, po jednoga iz svakog plemena. 24Krenuli su na pogorje, stigli do Eškolske doline te izvidjeli kraj. 25I nabraše plodova one zemlje, donesoše ih k nama i javiše: 'Zemlja koju nam daje Jahve, Bog naš, dobra je.' 26Ali vi niste htjeli onamo; pobunili ste se protiv naredbe Jahve, Boga svoga. 27Rogoborili ste u svojim šatorima i govorili: 'U svojoj mržnji na nas Jahve nas je izveo iz zemlje egipatske da nas preda u ruke Amorejaca, kako bi nas posve uništili. 28Kamo da idemo? Naša su braća ubila u nama srčanost kad rekoše: Narod je i veći i jači nego mi; gradovi su veliki, i zidine im sežu do nebesa. A vidjeli smo ondje i Anakovce.' 29'Ne bojte se!' - rekoh vam. - 'Ne plašite ih se! 30Jahve, Bog vaš, koji ide pred vama, borit će se za vas kako je to učinio na vaše oči u Egiptu.' 31A vidio si, uostalom, i u pustinji, gdje te Jahve, Bog tvoj, cijeloga puta što ste ga prevalili dok ste stigli do ovoga mjesta, nosio kao što čovjek nosi svoga sinčića. 32Ali, unatoč tome, vi niste imali pouzdanja u Jahvu, Boga svoga, 33u onoga koji je na putu išao pred vama da vam potraži mjesto za taborovanje - u ognju obnoć da vam osvijetli put kojim ćete ići, a obdan u oblaku. 34Jahve ču graju vašu i zakle se u svojoj srdžbi: 35'Ni jedan jedini od ovih ljudi, od ovoga opakog naraštaja, neće vidjeti ove dobre zemlje za koju sam se zakleo da ću je dati vašim ocima. 36Izuzimam Kaleba, sina Jefuneova. On će je vidjeti; njemu i njegovim potomcima dat ću zemlju kojom je išao, jer je vjerno slijedio Jahvu.'
    37Zbog vas se Jahve i na mene razljutio te mi rekao: 'Ni ti onamo nećeš ući. 38Ući će onamo Jošua, sin Nunov, koji te služi. Njega ti osokoli, jer će on uvesti Izraela u posjed. 39A i vaši mališani, o kojima rekoste da će postati roblje, sinovi vaši koji još ne znaju razlikovati dobro i zlo, oni će u nju ući; njima ću je u posjed dati. 40A vi se okrenite i zaputite u pustinju, prema Crvenome moru!'
    41Vi ste mi tada odgovorili riječima: 'Sagriješili smo protiv Jahve. Poći ćemo gore i boriti se kako nam je Jahve, Bog naš, zapovjedio.' Svaki od vas dohvati svoje oružje i nepromišljeno pođe gore u brda.
    42Onda mi Jahve reče: 'Kaži im: Ne idite gore i ne stupajte u borbu da vas ne poraze vaši neprijatelji jer ja nisam među vama.'
    43Tako sam vam i govorio, ali niste poslušali. Oprli ste se zapovijedi Jahvinoj i, puni drskosti, krenuli u brda. 44Ali Amorejci, koji žive u onome gorju, udariše na vas, pognaše vas, za vama se natisnuše kao pčele te su vas tukli od Seira do Horme. 45Vrativši se, plakali ste pred Jahvom, ali Jahve nije slušao vašega jauka niti je okrenuo svoga uha k vama. 46U Kadešu vam valjade ostati dugo vremena, onoliko koliko ste već ostali.
Putovanje kroz područje s onu stranu Jordana
Pnz 2.
Onda se okrenusmo i pođosmo u pustinju prema Crvenome moru, kako mi je Jahve naredio. Dugo smo se vrtjeli oko gore Seira. 2I reče mi Jahve: 3'Dosta ste se vrtjeli oko ovoga brda. Okrenite prema sjeveru!' 4I narodu naloži ovako: 'Sad ćete proći preko područja svoje braće, potomaka Ezavovih, koji žive u Seiru. Oni se vas boje, ali vi dobro pripazite; 5s njima ne zamećite boja jer vam neću dati ni stope njihove zemlje: goru Seir predao sam Ezavu u vlasništvo. 6Hranu od njih kupujte za novac da imate što jesti; i vodu za piće kupujte od njih za novac.' 7Ta Jahve te, Bog tvoj, blagoslovio u svim djelima tvojih ruku; on je bdio nad tvojim putovanjem onom velikom pustinjom; ovih četrdeset godina Jahve, Bog tvoj, bijaše s tobom i ništa ti nije nedostajalo.
    8Tako smo svoju braću, potomke Ezavove što žive u Seiru, zaobišli putem što vodi u Arabu, Elat i Esjon Geber, a onda udarismo prema Moapskoj pustinji. 9Tada mi zapovjedi Jahve: 'Nemoj uznemirivati Moapce niti s njima zameći boja, jer ništa od njihove zemlje neću dati u tvoje vlasništvo: Lotovim sinovima predao sam Ar u posjed.' 10Prije su ondje živjeli Emijci. Bio je to moćan narod i brojan; krupna stasa kao i Anakovci. 11Poput Anakovaca, i njih smatraju Refaimcima, ali ih Moapci nazivaju Emijcima. 12Isto su tako u Seiru živjeli prije Horijci, ali su ih Ezavovi potomci izvlastili, istrijebili ih i naselili se na njihovo, kako je, uostalom, učinio Izrael sa zemljom - baštinom svojom - koju mu je Jahve predao. 13'A sada ustanite i prijeđite preko potoka Zereda!'
    I prijeđosmo potok Zered. 14Vrijeme što smo išli od Kadeš Barnee pa dok smo prešli preko potoka Zereda iznosilo je trideset i osam godina - sve dok nije izumro iz tabora sav onaj naraštaj ljudi sposobnih za borbu, kako im se Jahve i zakleo. 15I zbilja! Ruka Jahvina bila je protiv njih: istrebljivala ih je isred tabora dok ih nije nestalo.
    16I tako, kad je smrt istrijebila iz naroda sve ljude sposobne za borbu, 17reče mi Jahve:
    18'Danas prelaziš moapsku zemlju Ar. 19A onda ćeš se približiti Amoncima. Nemoj ih uznemirivati niti s njima zameći boja. Ništa, naime, od zemlje Amonaca neću ustupiti tebi u vlasništvo jer sam je već predao u posjed Lotovim potomcima.' 20I nju smatraju refaimskom zemljom. U njoj su prije živjeli Refaimci, koje Amonci zovu Zamzumijcima. 21Bio je to narod moćan i brojan; krupna stasa kao i Anakovci. No Jahve ih uništi pred Amoncima - koji ih izvlastiše i naseliše se na njihovo, 22kako je, uostalom, učinio i potomcima Ezavovim, koji su nastanjeni u Seiru, kad je pred njima uništio Horijce, koje su oni otjerali s posjeda i do danas žive na njihovim mjestima. 23I Avijce, koji su živjeli po zaseocima sve do Gaze, istrijebiše Kaftorci koji su došli iz Kaftora te se naseliše na njihovo mjesto. 24'Ustajte! Na put krenite i prijeđite preko potoka Arnona. U ruke ti, eto, predajem Amorejca Sihona, kralja hešbonskoga, i njegovu zemlju. Počni s osvajanjem; izazovi ga na boj! 25Od danas počinjem ugoniti strah i trepet pred tobom u narode koji su pod svim nebesima, tako da će strepiti i tresti se pred tobom kad god čuju glas o tebi.'
Pobjeda nad Sihonom i Ogom
    26Tada sam iz pustinje Kedmot uputio glasnike kralju hešbonskom Sihonu s miroljubivim riječima: 27'Pusti da prođem preko tvoje zemlje. Samo ću proći putem, ne skrećući ni desno ni lijevo. 28Hranu mi prodavaj za novac da mogu jesti; i vodu za piće davaj mi za novac. Pusti me samo da pješice prođem, 29da prijeđem preko Jordana u zemlju koju nam daje Jahve, Bog naš - kao što su mi dopustili potomci Ezavovi, nastanjeni u Seiru, i Moapci, što žive u Aru.'
    30Ali hešbonski kralj Sihon ne htjede nas pustiti preko svoga; jer Jahve, Bog tvoj, duh mu zaslijepi a srce otvrdnu, da ga preda u tvoje šake, gdje je i danas. 31Tada mi reče Jahve: 'Eto sam počeo da ti izručujem Sihona i njegovu zemlju. Počni osvajanje da mu zemljom zagospodariš.'
    32Kod Jahasa presrete nas Sihon. 33Navali on i sav njegov narod. Ali Jahve, Bog naš, predade nam ga, tako da potukosmo njega, njegove sinove i sav njegov narod. 34Tada osvojismo sve njegove gradove i prokletstvom udarismo sve gradove s ljudima, ženama i djecom, ništa ne štedeći, 35izuzev stoke, koju uzesmo kao plijen, skupa s plijenom iz gradova što smo ih osvojili. 36Od Aroera, koji se nalazi na obali potoka Arnona, i od grada koji je u njegovoj dolini pa do Gileada nije bilo grada koji bi nam odolio: sve nam ih je Jahve, Bog naš, predao. 37Jedino se nisi primicao zemlji Amonaca, kraju uz potok Jabok, i gradovima u pogorju, kako je Jahve, Bog naš, odredio.
Pnz 3.
Tada se okrenusmo i pođosmo prema Bašanu. Presrete nas bašanski kralj Og sa svim svojim narodom i nametnu nam boj kod Edreja. 2Tada mi Jahve reče: 'Ne boj ga se! Ta u tvoje sam ruke predao njega, sav njegov narod i njegovu zemlju. Učini s njim kako si učinio sa Sihonom, kraljem amorejskim, koji je živio u Hešbonu.' 3Tako je Jahve, Bog naš, u ruke naše predao i bašanskoga kralja Oga sa svim njegovim narodom. Tukli smo ga tako da mu nitko na životu nije ostao. 4Osvojili smo tada sve njegove gradove. Nije bilo grada koji im nismo oteli - šezdeset gradova, zapravo svu argopsku krajinu, Ogovo kraljevstvo u Bašanu. 5Svi su oni gradovi bili utvrđeni visokim zidinama, vratima i prijevornicama. Uz njih je bilo veoma mnogo otvorenih zaselaka. 6Udarismo ih prokletstvom - kako smo učinili i sa Sihonom, kraljem hešbonskim - zatrvši svaki grad, ljude, žene i djecu. 7A svu stoku i plijen po tim gradovima zadržasmo za se.
    8Tako smo u ono vrijeme iz ruku dvaju amorejskih kraljeva uzeli zemlju što se nalazi s onu stranu Jordana, od potoka Arnona do brda Hermona (9Sidonci zovu Hermon Sirjon, a Amorejci ga zovu Senir): 10sve gradove po Visoravni, sav Gilead i sav Bašan, sve do Salke i Edreja - gradove Ogova kraljevstva u Bašanu. (11Bašanski kralj Og jedini je od preostalih Refaimovaca. Krevet njegov, odar od željeza, još se nalazi u Rabi, gradu sinova Amonovih: deset je lakata - običnih lakata - dug, a četiri lakta širok.)
Zemlja je dar Božji
    12To je, dakle, bila zemlja koju smo zauzeli u ono vrijeme, počev od Aroera, koji je na potoku Arnonu. Polovicu gileadskog pogorja s njegovim gradovima dao sam Rubenovcima i Gadovcima. 13Ostatak Gileada i sav Bašan, Ogovo kraljevstvo, dodijelio sam polovini Manašeova plemena. (Sva argopska krajina i sav Bašan zove se zemlja refaimska. 14Manašeov sin Jair zauzeo je svu argopsku krajinu do međe Gešurovaca i Maakinovaca. On ta mjesta bašanska nazva svojim imenom, pa se još i danas zovu Jairova Sela.) 15Makiru sam dodijelio Gilead. 16Rubenovcima i Gadovcima dao sam od Gileada do potoka Arnona - sredina potoka jest međa - i do potoka Jaboka, amonske granice. 17A granicom su služile Araba i Jordan od Kinereta do mora uz Arabu - Slanog mora - na podnožju obronaka Pisge prema istoku.
Posljednje upute Mojsijeve
    18U ono vam vrijeme naredih: 'Jahve, Bog vaš, daje vam ovu zemlju u posjed. Svi vi koji ste od boja pođite naoružani pred svojom braćom Izraelcima. 19Jedino žene vaše, djeca vaša i stoka vaša - znam da imate mnogo stoke - neka ostanu u vašim gradovima što vam ih dodijelih 20dokle Jahve ne dadne miran boravak i vašoj braći kao i vama; tako da i oni zauzmu zemlju što im je Jahve, Bog vaš, daje s onu stranu Jordana. Istom onda neka se svaki od vas vrati na posjed što sam vam ga dodijelio.' 21U ono sam vrijeme naredio Jošui: 'Svojim si očima vidio što je sve Jahve, Bog vaš, učinio onoj dvojici kraljeva. Tako će Jahve učiniti sa svim kraljevstvima preko kojih budeš prelazio. 22Ne bojte se njih! Ta Jahve, Bog vaš, bori se za vas.'
Mojsije neće ući u Obećanu zemlju
    23Tada zamolih milost u Jahve: 24'Gospodine moj, Jahve! Ti si počeo pokazivati svome sluzi svoju veličajnost i svoju moć. Ta koji bog, na nebu ili na zemlji, može izvesti takva djela i čudesa kao što su tvoja! 25Dopusti mi da odem onamo i pogledam onu blaženu zemlju preko Jordana, onaj krasni gorski kraj i Libanon!' 26Ali je Jahve, zbog vas, bio na me ljut, pa me nije uslišao. 'Dosta', reče mi Jahve, 'ne govori mi više o tom! 27Popni se na vrhunac Pisge i upri oči svoje na zapad, sjever, jug i istok. Razmotri dobro očima svojim, jer preko Jordana nećeš prijeći. 28Uputi Jošuu, osokoli ga i ohrabri! On neka ide na čelu ovoga naroda; neka ih on uvede u posjed zemlje koju vidiš.'
    29Tako smo ostali u toj dolini kraj Bet Peora."
II. JAHVINA DJELA OBVEZUJU JAHVIN NAROD
Izraelci treba da slušaju Jahvu
Pnz 4.
"A sada, Izraele, poslušaj zakone i uredbe kojima vas učim da biste ih vršili i tako poživjeli te unišli i zaposjeli zemlju koju vam daje Jahve, Bog otaca vaših. 2Niti što nadodajite onome što vam zapovijedam niti što od toga oduzimljite; vršite zapovijedi Jahve, Boga svoga, što vam ih dajem. 3Vidjeli ste svojim očima što je Jahve učinio s Baal Peorom: jer Jahve, Bog tvoj, iskorijenio je iz tvoje sredine svakoga koji je slijedio Baal Peora. 4A svi vi koji se čvrsto držite Jahve, Boga svoga, živi ste i danas. 5Ja sam vas, eto, poučio o zakonima i uredbama, kako mi je Jahve, Bog moj, naredio da ih vršite u zemlji u koju idete da je zaposjednete. 6Držite ih i vršite: to će u očima naroda biti vaša mudrost i vaša razboritost. Kad oni čuju za sve ove zakone, reći će: 'Samo je jedan narod mudar i pametan, a to je ovaj veliki narod.' 7Jer koji je to narod tako velik da bi mu bogovi bili tako blizu kao što je Jahve, Bog naš, nama kad god ga zazovemo? 8Koji je to narod tako velik da bi imao zakone i uredbe pravedne kao što je sav ovaj Zakon koji vam ja danas iznosim?
    9Zato pazi i dobro se čuvaj da ne zaboraviš događaje što si ih svojim očima vidio; neka ti ne iščeznu iz srca ni jednoga dana tvoga života; naprotiv, pouči o njima svoje sinove i sinove svojih sinova.
    10Onog dana kad si stajao na Horebu pred Jahvom, Bogom svojim, Jahve mi je rekao: 'Skupi mi narod! Hoću da čuju moje riječi, da me se nauče bojati sve vrijeme što budu živjeli na zemlji te da o njima pouče i svoju djecu.'
    11Vi ste se onda primakli i stali pod brdo. S usplamtjeloga brda plamen je sukljao do sred neba zamračena tmastim oblakom. 12Isred ognja Jahve je govorio vama; čuli ste zvuk riječi, ali lika niste nazreli - ništa osim glasa. 13Objavio vam je svoj Savez i naložio vam da ga vršite - Deset zapovijedi, što ih ispisa na dvije kamene ploče. 14A meni je Jahve naredio da vas poučim o zakonima i uredbama što ćete ih vršiti u zemlji u koju odlazite da je zaposjednete.
Pogibao idolopoklonstva
    15Pazite dobro! Onoga dana kad vam je Jahve, Bog vaš, govorio isred ognja na Horebu, niste vidjeli nikakva lika, 16da se ne biste pokvarili te da ne biste pravili sebi kakva klesana lika, kipa muškoga ili ženskoga obličja, 17ni obličja kakve životinje što je na zemlji, ni obličja kakve ptice što pod nebom lijeta, 18ni obličja bilo čega što po zemlji gmiže, ni obličja kakve ribe što je u vodi pod zemljom 19i da se ne bi, kad digneš svoje oči prema nebu te vidiš sunce, mjesec i zvijezde - svu nebesku vojsku - dao zavesti da im se klanjaš i da im iskazuješ štovanje. Njih je Jahve, Bog tvoj, dao svim narodima, svugdje pod nebom. 20A vas je uzeo Jahve i izveo vas iz Egipta - iz one peći ražarene - da postanete narod njegove baštine, to što ste danas.
    21Ali se zbog vas Jahve na me razljutio i zakleo da ja neću prijeći preko Jordana i unići u blaženu zemlju koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu. 22Tako, ja ću umrijeti u ovoj zemlji; ja preko Jordana neću prijeći. A vi ćete prijeći i zaposjesti onu krasnu zemlju. 23Zato pazite da ne zaboravljate Saveza što ga je Jahve, Bog vaš, sklopio s vama te sebi ne pravite klesanih likova bilo čega što je Jahve, Bog tvoj, zabranio. 24Jer Jahve, Bog tvoj, oganj je što proždire; on je Bog ljubomoran.
    25Kad budete izrodili djecu i unučad i budete dulje u onoj zemlji proboravili, a pokvarite se praveći sebi bilo kakve klesane likove i čineći zlo u očima Jahve, Boga svojega, tako da ga na srdžbu izazovete, 26znajte - uzimam za svjedoke protiv vas nebesa i zemlju - da će vas brzo nestati sa zemlje u koju idete preko Jordana da je zaposjednete: nećete dugo u njoj živjeti nego ćete biti iskorijenjeni. 27Jahve će vas raspršiti po narodima i ostat će vas samo malen broj među narodima među koje vas Jahve odvede. 28Ondje ćete se klanjati bogovima što su ih ljudske ruke načinile od drveta i kamena, bogovima koji ne mogu ni vidjeti ni čuti, ni jesti ni mirisati.
    29Ondje ćeš tražiti Jahvu, Boga svoga. I naći ćeš ga ako ga budeš tražio svim srcem svojim i svom dušom svojom. 30U nevolji tvojoj snaći će te sve to, ali u posljednje vrijeme ti ćeš se obratiti Jahvi, Bogu svomu, i poslušati njegov glas. 31Ta Jahve, Bog tvoj, Bog je milosrdan; neće te on zapustiti ni upropastiti niti će zaboraviti Saveza što ga je pod zakletvom sklopio s ocima tvojim.
Jahve je pravi Bog
    32Ispitaj samo prijašnja vremena što su protekla prije tebe, sve otkad je Bog stvorio čovjeka na zemlji: je li ikad, s jednoga kraja nebesa do drugoga, bilo ovako veličanstvena događaja? Je li se što takvo čulo? 33Je li ikad koji narod čuo glas Boga gdje govori isred ognja kao što si ti čuo i na životu ostao? 34Ili, pokuša li koji bog da ode i uzme sebi jedan narod isred drugog naroda kušnjama, znakovima, čudesima i ratom, jakom rukom i ispruženom mišicom, uza silne strahote, kao što je sve to, na vaše oči, učinio za vas Jahve, Bog vaš, u Egiptu?
    35Tebi je to pokazano da znaš da je Jahve pravi Bog i da nema drugoga uz njega. 36S neba ti se oglasio svojim glasom da te pouči; dopustio ti je da vidiš njegov veliki oganj na zemlji; i isred ognja čuo si njegove riječi. 37Zbog toga što je ljubio očeve tvoje, izabrao je poslije njih njihovo potomstvo; on, glavom, izveo te iz Egipta svojom silnom moći; 38ispred tebe rastjerao je narode, i brojnije i jače od tebe, da te dovede u njihovu zemlju i preda je tebi u baštinu, kao što je i danas. 39Danas, dakle, spoznaj i zasadi u svoje srce: Jahve je Bog gore na nebu i ovdje na zemlji - drugoga nema. 40Drži njegove zakone i njegove zapovijedi koje ti dajem danas da dobro bude tebi i tvojoj djeci poslije tebe; da dugo poživiš na zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje zauvijek."
Gradovi-utočišta
    41Tada Mojsije izabra tri grada preko Jordana, na istočnoj strani, 42kamo će se moći skloniti ubojica koji nehotice ubije svoga bližnjega a da prije nije imao mržnje prema njemu: da bi, bježeći u koji od ovih gradova, mogao spasiti svoj život. 43To su: Bezer u pustinji, u zemlji Mišoru, za Rubenovce; Ramot u Gileadu za Gadovce, i Golan u Bašanu za Manašeovce.
1. BOŽJI ZAKON
Uvod
    44Ovo je Zakon što ga je Mojsije postavio pred Izraelce; 45ovo su upute, zakoni i uredbe što ih je Mojsije dao Izraelcima kad su izišli iz Egipta, 46s one strane Jordana, u dolini nasuprot Bet Peoru, u zemlji amorejskoga kralja Sihona, koji je živio u Hešbonu i koga su potukli Mojsije i Izraelci pošto iziđoše iz Egipta. 47Njegovu su zemlju zauzeli i zemlju bašanskoga kralja Oga, dvaju amorejskih kraljeva koji su živjeli preko Jordana na istoku, 48od Aroera, koji se nalazi na obali potoka Arnona, do brda Sirjona, to jest Hermona, 49i svu Arabu preko Jordana, s istoka do mora u Arabi, pod obroncima Pisge.
Deset zapovijedi
Pnz 5.
Mojsije sazva sav Izrael te im reče: "Čuj, Izraele, naredbe i zapovijedi što ih danas izričem u tvoje uši! Naučite ih, držite i vršite. 2Jahve, Bog naš, sklopio je s nama Savez na Horebu. 3Nije Jahve sklopio taj Savez s našim očevima, nego baš s nama svima koji smo danas ovdje živi. 4Licem je u lice Jahve govorio s vama na brdu isred ognja. 5Ja sam u ono vrijeme stajao između Jahve i vas da vam objavim Jahvine riječi, jer se vi, u strahu od ognja, niste htjeli peti na brdo. Rekao je:
    6'Ja sam Jahve, Bog tvoj, koji sam te izveo iz zemlje egipatske, iz kuće ropstva.
    7Nemoj imati drugih bogova uz mene!
    8Ne pravi sebi lika ni obličja bilo čega što je gore na nebu, ili dolje na zemlji, ili u vodama pod zemljom. 9Ne klanjaj im se niti im služi. Jer ja, Jahve, Bog tvoj, Bog sam ljubomoran. Kažnjavam grijeh otaca - onih koji me mrze - na djeci do trećeg i četvrtog koljena, 10a iskazujem milosrđe tisućama koji me ljube i vrše moje zapovijedi.
    11Ne uzimaj uzalud imena Jahve, Boga svoga, jer Jahve ne oprašta onome koji uzalud izgovara ime njegovo.
    12Dan subotnji obdržavaj i svetkuj, kako ti je naredio Jahve, Bog tvoj. 13Šest dana radi i obavljaj sav svoj posao. 14A sedmoga je dana subota, počinak posvećen Jahvi, Bogu tvome. Tada nikakva posla nemoj raditi: ni ti, ni sin tvoj, ni kći tvoja, ni sluga tvoj, ni sluškinja tvoja, ni vol tvoj, ni magarac tvoj, niti ikakvo živinče tvoje, niti došljak koji je unutar tvojih vrata; tako da mogne otpočinuti i sluga tvoj, i sluškinja tvoja kao i ti. 15Sjeti se da si i ti bio rob u zemlji egipatskoj i da te odande izbavio Jahve, Bog tvoj, rukom jakom i ispruženom mišicom. Zato ti je zapovjedio Jahve, Bog tvoj, da držiš dan subotnji.
    16Poštuj oca svoga i majku svoju, kako ti je Jahve, Bog tvoj, zapovjedio, da dugo živiš i dobro ti bude na zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje.
    17Ne ubij!
    18Ne učini preljuba!
    19Ne ukradi!
    20Ne svjedoči lažno na bližnjega svoga!
    21Ne poželi žene bližnjega svoga!
    Ne poželi kuće bližnjega svoga, ni njive njegove, ni sluge njegova, ni sluškinje njegove, ni vola njegova, ni magarca njegova, niti išta što je bližnjega tvoga.'
Susret s Bogom na brdu Mojsije kao posrednik
    22Te je riječi na brdu, isred ognja, oblaka i guste tmine, jakim glasom upravio Jahve svemu vašem zboru. Ništa nije dodavao nego ih je ispisao na dvije kamene ploče te ih predao meni.
    23A onda, kad čuste glas iz tmine, dok je brdo plamtjelo u ognju, k meni pristupiše svi vaši plemenski glavari i vaše starješine 24pa rekoše: 'Jahve, Bog naš, očitovao nam je, eto, svoju slavu i svoju veličajnost; čuli smo njegov glas isred ognja; danas smo vidjeli da čovjek može ostati na životu iako mu Bog govori. 25A sad, zašto da umremo? Ovaj bi nas veliki oganj mogao proždrijeti; budemo li dalje slušali glas Jahve, Boga svoga, mogli bismo umrijeti. 26Jer, koji je smrtnik ikad slušao glas Boga živoga kako govori isred ognja - kao mi - i ostao na životu? 27Ti se primakni i slušaj sve što će ti reći Jahve, Bog naš. A onda ti nama kaži sve što tebi Jahve, Bog naš, rekne, i mi ćemo to poslušati i izvršiti.'
    28Jahve je čuo vaše riječi kad ste mi govorili pa mi reče: 'Čuo sam riječi što ih je taj narod tebi upravio. Sve što su rekli dobro je. 29Kad bi samo njihova srca bila takva da me se uvijek boje i drže sve moje zapovijedi, da tako vazda budu sretni, oni i njihovo potomstvo! 30Hajde, reci im: Vratite se u svoje šatore! 31A ti ostani ovdje kod mene; kazat ću ti sve zapovijedi, zakone i uredbe kojima ćeš ih poučiti i koje će oni vršiti u zemlji što im je dajem u posjed.'
    32Pazite, dakle, da radite kako vam je Jahve, Bog vaš, naložio! Ne skrećite ni desno ni lijevo. 33Slijedite potpuno put koji vam je Jahve, Bog vaš, označio, da tako uzmognete živjeti, imati sreću i dug život u zemlji koju ćete zaposjesti.
Svrha Zakona
Pnz 6.
Ovo su zapovijedi, zakoni i uredbe koje mi Jahve, Bog vaš, zapovjedi da vas u njima poučim, kako biste ih vršili u zemlji u koju odlazite da je zaposjednete; 2da se svega svog vijeka bojiš Jahve, Boga svoga, ti, sin tvoj i sin tvoga sina, vršeći sve zakone njegove i sve zapovijedi njegove što ti ih danas propisujem, pa da imaš dug život. 3Slušaj, Izraele, drži ih i vrši da ti dobro bude i da se razmnožiš u zemlji kojom teče med i mlijeko, kao što ti je obećao Jahve, Bog otaca tvojih.
Ljubav prema Bogu - srž Zakona
    4Čuj, Izraele! Jahve je Bog naš, Jahve je jedan! 5Zato ljubi Jahvu, Boga svoga, svim srcem svojim, svom dušom svojom i svom snagom svojom! 6Riječi ove što ti ih danas naređujem neka ti se urežu u srce. 7Napominji ih svojim sinovima. Govori im o njima kad sjediš u svojoj kući i kad ideš putem; kad liježeš i kad ustaješ. 8Priveži ih na svoju ruku za znak i neka ti budu kao zapis među očima! 9Ispiši ih na dovratnicima kuće svoje i na vratima svojim!
    10A kad te Jahve, Bog tvoj, dovede u zemlju za koju se zakleo tvojim ocima, Abrahamu, Izaku i Jakovu, da će je tebi dati - u velike i lijepe gradove kojih nisi zidao; 11u kuće pune svakog dobra kojih nisi punio; na iskopane čatrnje kojih nisi kopao; u vinograde i maslinike kojih nisi sadio - i sit se najedeš: 12pazi da ne zaboraviš Jahvu koji te izveo iz zemlje egipatske, iz kuće ropstva. 13Boj se Jahve, Boga svoga; njemu iskazuj štovanje; njegovim imenom polaži prisegu. 14Ne idite za drugim bogovima između bogova drugih naroda što su oko vas. 15Jer je Jahve, Bog tvoj, što stoji u sredini tvojoj, ljubomoran Bog; gnjev bi Jahve, Boga tvoga, usplamtio protiv tebe i istrijebio te sa zemlje. 16Ne iskušavajte Jahvu, Boga svoga, kao što ste ga iskušavali kod Mase. 17Točno vršite zapovijedi Jahve, Boga svoga, upute njegove i zakone njegove koje je izdao. 18Čini što je pravo i dobro u očima Jahve da ti dobro bude i da se domogneš dobre zemlje za koju se Jahve zakleo tvojim ocima 19da će iz nje protjerati sve tvoje neprijatelje ispred tebe; tako je obećao Jahve.
Pouka djece
    20A kad te sutra zapita tvoj sin: što su te upute, zakoni i uredbe što ih je Jahve, Bog naš, vama propisao - 21kaži svome sinu: 'Bili smo faraonovi robovi u Egiptu, ali nas je Jahve izveo iz Egipta jakom rukom. 22Na naše je oči Jahve učinio velike i strašne znakove i čudesa protiv Egipta, protiv faraona i protiv svega doma njegova, 23a nas je odande izveo da nas dovede i dade nam zemlju koju je zakletvom obećao ocima našim. 24I naredio nam je Jahve da sve ove naredbe vršimo u strahopoštovanju prema Jahvi, Bogu svome, da bismo uvijek bili sretni i da živimo kao što je to danas.'
    25Naša će, dakle, pravednost biti: držati i vršiti sve ove zapovijedi pred Jahvom, Bogom našim, kako nam je naredio.
Držanje prema poganstvu
Pnz 7.
Kad te Jahve, Bog tvoj, uvede u zemlju u koju ideš da je zaposjedneš i kad ispred tebe otjera mnoge narode: Hetite, Girgašane, Amorejce, Kanaance, Perižane, Hivijce i Jebusejce - sedam naroda brojnijih i jačih od tebe - 2te kad ih Jahve, Bog tvoj, preda tebi i ti ih poraziš, udari ih prokletstvom; nemoj sklapati s njima saveza niti im iskazuj milosti. 3Ne sklapaj ženidbe s njima, ne udavaj svoje kćeri za njihova sina niti ženi svoga sina njihovom kćeri; 4jer bi ona odvratila od mene sina tvoga; drugim bi bogovima on služio; Jahve bi se razgnjevio protiv vas i brzo bi te istrijebio. 5Nego ovako učinite prema njima: porušite njihove žrtvenike, porazbijajte njihove stupove, njihove ašere počupajte a njihove kumire spalite.
Izrael je narod posvećen Jahvi
    6Ta ti si narod posvećen Jahvi, Bogu svome; tebe je Jahve, Bog tvoj, izabrao da među svim narodima koji su na zemlji budeš njegov predragi vlastiti narod.
    7Nije vas Jahve odabrao i prihvatio zato što biste vi bili brojniji od svih naroda - vi ste zapravo najmanji - 8nego zato što vas Jahve ljubi i drži zakletvu kojom se zakleo vašim ocima. Stoga vas je Jahve izveo jakom rukom i oslobodio vas iz kuće ropstva, ispod vlasti faraona, kralja egipatskoga.
    9Zato znaj da je Jahve, Bog tvoj, pravi Bog, Bog vjeran, koji drži svoj Savez i milost svoju iskazuje do tisuću koljena onima koji ga ljube i drže njegove zapovijedi. 10A onima koji ga mrze uzvraća izravno njima samima; uništava bez odgađanja onoga koji ga mrzi: uzvraća izravno njemu samomu. 11Stoga drži zapovijedi, zakone i uredbe koje ti danas nalažem da ih vršiš.
Nagrada za vjernost
    12A za nagradu - budeš li slušao ove naloge, držao ih te izvršavao - Jahve, Bog tvoj, držat će ti Savez svoj i milost za koje se zakleo tvojim ocima. 13Ljubit će te, blagoslivljati i razmnažati; blagoslivljat će plod utrobe tvoje i rod zemlje tvoje: žito tvoje, vino tvoje, ulje tvoje, mlad krava tvojih i prirast stoke tvoje u zemlji za koju se zakleo ocima tvojim da će je tebi dati. 14Bit ćeš blagoslovljen nad sve narode; neće u tebe biti ni neplodna ni neplodne, ni među tvojom čeljadi ni među stokom tvojom. 15Jahve će od tebe maknuti svaku bolest; neće na te pustiti ni jedno od strašnih zala egipatskih za koja znaš nego će njima pritiskati one koji te mrze.
    16Uništavaj sve narode koje ti Jahve, Bog tvoj, bude predavao. Neka ih ne sažaljuje oko tvoje. Nemoj se klanjati njihovim kumirima, jer bi ti to bilo zamkom.
Jahve - snaga Izraelova
    17Možda ćeš u svome srcu reći: 'Oni su narodi brojniji od mene, kako ću ih onda protjerati?' 18Ne boj ih se! Sjeti se što je Jahve, Bog tvoj, učinio faraonu i svemu Egiptu! 19Pomisli na velike kušnje što si ih vidio na svoje oči; na one znakove i čudesa pa na jaku ruku i ispruženu mišicu kojima te Jahve, Bog tvoj, izveo. Tako će Jahve, Bog tvoj, učiniti sa svim narodima kojih se plašiš. 20Povrh toga, među njih će Jahve, Bog tvoj, slati stršljene dok ne izginu koji bi preostali i sakrili se pred tobom. 21Ne strepi, dakle, pred njima! Ta Jahve, Bog tvoj, u sredini je tvojoj, Bog silan i strahovit.
    22Malo će pomalo Jahve, Bog tvoj, ispred tebe uništiti one narode; i nećeš ih moći ujedanput sve istrijebiti da se zvijeri ne bi protiv tebe razmnožile. 23Ali Jahve, Bog tvoj, tebi će ih predati i među njih unositi stravu dok ne budu uništeni. 24I njihove će kraljeve predati u tvoje ruke da zatreš ime njihovo pod nebom. Nijedan se neće održati pred tobom dok ih ne uništiš.
    25Likove njihovih kumira spali! Ne hlepi za srebrom i zlatom što je na njima; ne uzimlji ga da ne budeš njime zaveden; jer bi to bilo gadno Jahvi, Bogu tvome. 26Ne unosi gnusobe u svoju kuću da ne budeš udaren prokletstvom kao i ona; duboko je prezri i grozi se od nje jer je prokleta.
2. POUKA IZ PROŠLOSTI
Stega je potrebna i korisna
Pnz 8.
Držite i vršite sve zapovijedi koje vam danas naređujem da biste živjeli i raznmožili se i da biste ušli i zaposjeli zemlju koju je Jahve pod zakletvom obećao ocima vašim. 2Sjećaj se svega puta kojim te Jahve, Bog tvoj, vodio po pustinji ovih četrdeset godina da te ponizi, iskuša i dozna što ti je u srcu: hoćeš li držati zapovijedi njegove ili nećeš. 3Ponižavao te i glađu morio, a onda te hranio manom - za koju nisi znao ni ti ni tvoji oci -  da ti pokaže kako čovjek ne živi samo o kruhu nego da čovjek živi o svemu što izlazi iz usta Jahvinih. 4Tvoja se odjeća na tebi nije izderala niti su ti noge oticale ovih četrdeset godina. 5Priznaj onda u svome srcu da te Jahve, Bog tvoj, odgaja i popravlja, kao što čovjek odgaja sina svoga. 6I drži zapovijedi Jahve, Boga svoga, hodeći putovima njegovim i bojeći se njega!
    7Ta Jahve, Bog tvoj, vodi te u dobru zemlju: zemlju potoka i vrela, dubinskih voda što izviru u dolinama i bregovima; 8zemlju pšenice i ječma, loze, smokava i šipaka, zemlju meda i maslina; 9zemlju u kojoj nećeš sirotinjski jesti kruha i gdje ti ništa neće nedostajati; zemlju gdje kamenje ima željeza i gdje ćeš iz njezinih brdina vaditi mjed. 10Do sita ćeš jesti i blagoslivljati Jahvu, Boga svoga, zbog dobre zemlje koju ti je dao.
Vjernost Jahvi u blagostanju
    11Čuvaj se da ne zaboraviš Jahvu, Boga svoga, zanemarujući njegove zapovijedi, njegove uredbe i njegove zakone koje ti danas dajem. 12I pošto se najedeš do sitosti, posagradiš lijepe kuće i u njima se nastaniš; 13kad ti se krupna i sitna stoka namnoži; kad se nakupiš srebra i zlata i kada sve tvoje uznapreduje, 14nemoj da se uznese srce tvoje i da zaboraviš Jahvu, Boga svoga, koji te izveo iz zemlje egipatske, iz kuće ropstva; 15koji te proveo kroz onu veliku i strašnu pustinju, kroz zemlju plamenih zmija i štipavaca, suhim i bezvodnim krajem; koji ti je izveo vodu iz stijene tvrde kao kremen; 16koji te u pustinji hranio manom, nepoznatom tvojim ocima, da te ponizi i da te iskuša te da na kraju budeš sretan. 17Ne reci tada u svome srcu: svojom sam moći i snagom svojih ruku sebi namakao ovo bogatstvo. 18Sjeti se Jahve, Boga svoga! Ta on ti je dao snagu da stječeš bogatstvo da tako ispuni - kao što je danas - svoj Savez za koji se zakleo tvojim ocima.
    19Ako li zaboraviš Jahvu, Boga svoga, i pođeš za drugim bogovima te njima budeš iskazivao štovanje, njima se klanjao, kunem vam se danas da ćete zacijelo izginuti; 20poput naroda koje će Jahve pogubiti pred vama, tako će i vas nestati jer niste poslušali glasa Jahve, Boga svoga.
Pobjeda i spasenje dolazi od Boga, a ne od čovjeka
Pnz 9.
Slušaj, Izraele! Danas prelaziš preko Jordana da sebi podvrgneš narode i veće i brojnije nego što si ti; velike gradove, s utvrdama do nebesa; 2narod velik i gorostasan poput Anakovaca, koje već poznaješ i o kojima si slušao: 'Tko da odoli Anakovcima?' 3Znaj dakle danas da Jahve, Bog tvoj, ide pred tobom. On je vatra što proždire; on će ih oboriti, tebi ih podvrgnuti. A ti ćeš ih onda rastjerati i ubrzo pobiti, kako ti je Jahve i rekao. 4Pošto ih otjera ispred tebe Jahve, Bog tvoj, nemoj reći u srcu svome: 'Jahve me uveo da zaposjednem ovu zemlju zbog moje pravednosti.' Naprotiv, zbog opačina onih naroda Jahve ih tjera ispred tebe. 5Ne ideš ti da zaposjedneš njihovu zemlju zbog svoje pravednosti i čestitosti svoga srca, nego zato što Jahve, Bog tvoj, zbog opačine onih naroda tjera njih ispred tebe da tako održi riječ kojom se zakleo tvojim ocima: Abrahamu, Izaku i Jakovu.
    6Znaj, dakle, da ti Jahve, Bog tvoj, ne daje ovu dobru zemlju u posjed zbog tvoje pravednosti, jer si ti narod tvrde šije!
Najčešći i najopasniji oblik idolopoklonstva
    7Sjećaj se i ne zaboravljaj kako si u pustinji ljutio Jahvu, Boga svoga. Od dana kad ste izašli iz zemlje egipatske do dolaska na ovo mjesto, Jahvi ste se opirali. 8Na Horebu ste rasrdili Jahvu i Jahve je na vas tako planuo da vas je htio uništiti. 9Popeo sam se na brdo da primim kamene ploče, ploče Saveza što ga s vama sklopi Jahve. Na brdu sam ostao četrdeset dana i četrdeset noći: niti sam jeo kruha niti pio vode. 10I dade mi Jahve dvije kamene ploče, ispisane prstom Božjim, na kojima bijahu sve riječi što vam ih je Jahve isred ognja na brdu rekao na dan zbora. 11Kad je prošlo četrdeset dana i četrdeset noći, Jahve mi dade dvije kamene ploče - ploče Saveza. 12I reče mi Jahve: 'Ustaj! Žurno siđi odavde, jer se pokvario narod tvoj koji si izveo iz Egipta. Brzo su zašli s puta koji sam im označio: već su sebi napravili livenog kumira.' 13Još mi reče Jahve: 'Promatrao sam taj narod. Zbilja je to narod tvrde šije! 14Pusti me da ih uništim i njihovo ime izbrišem pod nebesima, a od tebe da učinim narod i jači i brojniji nego što je ovaj!'
    15Okrenuh se i siđoh niz brdo, a brdo svejednako plamtjelo u ognju. Dvije ploče Saveza bijahu mi u rukama. 16Pogledah: zbilja ste sagriješili protiv Jahve, Boga svoga. Salili ste sebi tele od kovine. Tako ste brzo zašli s puta što vam ga Jahve bijaše označio. 17Pograbih dvije ploče te ih bacih od sebe objema rukama - razbih ploče pred vašim očima. 18Onda se ničice bacih pred Jahvu. Četrdeset dana i četrdeset noći - kao i prije - niti sam jeo kruha niti pio vode zbog svih grijeha koje ste počinili radeći zlo u očima Jahve i srdeći ga. 19Jer se bojah srdžbe i gnjeva kojim je Jahve usplamtio na vas da vas zatre. Ali me i tada Jahve usliša.
    20I na Arona se Jahve silno rasrdio, htio ga uništiti. Tada se zauzeh i za Arona. 21Vaš grijeh, tele što bijaste načinili, uzeh i sažegoh ga u vatri. U prah ga satrh i prah mu bacih u potok što teče s brda.
    22Kod Tabere, kod Mase i Kibrot Hataave srdili ste Jahvu.
    23Kad vas je Jahve slao od Kadeš Barnee govoreći: 'Idite gore i uzmite zemlju koju sam vam dao', pobunili ste se protiv riječi Jahve, Boga svoga; u nj se niste pouzdavali niti ste slušali njegov glas.
    24Nepokorni bijaste Jahvi otkad vas poznajem.
Mojsijev zagovor
    25Zato sam pao ničice i ležao pred Jahvom četrdeset dana i četrdeset noći, jer Jahve bijaše rekao da će vas uništiti. 26Jahvu sam molio i rekao: 'Gospodine moj, Jahve! Ne uništavaj naroda svoga, baštine svoje koju si izbavio u svojoj veličajnosti i svojom moćnom rukom izveo iz Egipta. 27Sjeti se slugu svojih: Abrahama, Izaka i Jakova, a ne obaziri se na tvrdokornost ovoga naroda, na njegovu opačinu, na grijeh njegov, 28da se ne rekne u zemlji iz koje si nas izbavio: Jahve ih nije mogao uvesti u zemlju koju im je obećao, ili ih je mrzio pa ih je zato odveo da ih pomori u pustinji. 29A oni su tvoj narod, tvoja baština, oni koje si izveo svojom velikom moći i ispruženom mišicom.'
Dvije kamene ploče
Pnz 10.
U to vrijeme Jahve mi reče: 'Iskleši dvije kamene ploče kao i prijašnje pa se popni k meni na brdo; a napravi i drveni kovčeg. 2Na ploče ću napisati riječi koje su bile na prvim pločama što si ih razbio. A onda ih položi u kovčeg.'
    3Načinih kovčeg od bagremovine, isklesah dvije kamene ploče kao što bijahu prve, pa se, s dvjema pločama u ruci, popeh na brdo. 4I napisa na te ploče, kao i prije, Deset riječi koje vam je Jahve rekao na brdu, isred ognja, na dan zbora. Onda ih Jahve dade meni. 5Okrenuh se i siđoh s brda. Položih ploče u kovčeg koji bijah napravio. I stadoše ondje, kako mi je Jahve naredio.
    6Od Beerota sinova Jaakanovih odoše Izraelci u Moseru. Ondje umrije Aron i ondje bi pokopan. Svećenikom mjesto njega postade njegov sin Eleazar. 7Odande odoše u Gudgodu; iz Gudgode u Jotbatu, u kraj bogat potocima. 8U to vrijeme odvoji Jahve pleme Levijevo da nosi Kovčeg saveza Jahvina; da pred Jahvom stoji u njegovoj službi te da u njegovo ime blagoslivlja, kako radi i danas. 9Stoga Levi nema udjela ni baštine sa svojom braćom: Jahve je njegova baština, kako mu je Jahve, Bog tvoj, i rekao.
    10Na brdu sam ostao, kao i prvi put, četrdeset dana i četrdeset noći. I usliša me Jahve i taj put; nije htio da te uništi, 11nego mi Jahve reče: 'Ustaj! Idi pred ovim narodom da uđu i zaposjednu zemlju za koju sam se zakleo njihovim ocima da ću im je dati.'
"Obrežite srce svoje"
    12Dakle, Izraele, što od tebe traži Jahve, Bog tvoj? Samo to da se bojiš Jahve, Boga svoga; da po svim putovima njegovim hodiš; da ga ljubiš i služiš Jahvi, Bogu svome, svim srcem svojim i svom dušom svojom; 13da držiš Jahvine zapovijedi i njegove zakone što ti ih danas za tvoje dobro dajem. 14Evo, Jahvi, Bogu tvome, pripada nebo i nebo nad nebesima, zemlja i sve što je na njoj. 15Ali Jahvi samo vaši oci omilješe i poslije njih izabrao je vas, potomke njihove, između svih naroda, kako je i danas. 16Srce svoje obrežite; šiju više ne ukrućujte! 17Jer Jahve, Bog vaš, Bog je nad bogovima, Gospodar nad gospodarima, Bog velik, jak i strašan, koji nije pristran i ne da se podmititi; 18daje pravdu siroti i udovici; ljubi pridošlicu, daje mu hranu i odjeću. 19Ljubite i vi pridošlicu, jer ste i sami bili pridošlice u zemlji egipatskoj.
    20Boj se Jahve, Boga svojeg; njemu služi; uza nj se priljubi; njegovim imenom priseži. 21On je tvoja slava, Bog tvoj, koji je radi tebe učinio velika i čudesna djela što su ih vidjele tvoje oči. 22Tvojih otaca, kad su se spustili u Egipat, bješe samo sedamdeset, a sad je Jahve, Bog tvoj, učinio te vas ima kao zvijezda na nebu.
Poslušnost pribavlja baštinu
Pnz 11.
Ljubi, dakle, Jahvu, Boga svoga, i vrši u sve dane njegove naredbe, njegove zakone, uredbe i zapovijedi. 2Vi, a ne vaši sinovi, koji nisu ni upoznali ni vidjeli pouke Jahve, Boga vašega, danas ste se osvjedočili o njegovoj veličajnosti, o njegovoj moćnoj ruci, ispruženoj mišici, 3o znamenjima njegovima i o djelima što ih učini usred Egipta na faraonu, kralju egipatskom, i na svoj zemlji njegovoj; 4što je učinio egipatskoj vojsci, njihovim konjima i kolima; kako ih je preplavio vodama Crvenog mora kad su vas progonili i kako ih je zatro do današnjeg dana; 5što je za vas radio u pustinji dok ne stigoste do ovoga mjesta; 6što je učinio s Datanom i Abiramom, sinovima Eliaba, Rubenova potomka, kad zemlja rastvori ralje svoje te ih proguta sred svega Izraela, njih i njihove obitelji, njihove šatore i sve što imahu. 7Vaše su oči vidjele sva ta velika djela što ih je Jahve učinio.
    8Zato držite sve zapovijedi što vam ih danas naređujem da budete jaki te uzmete u posjed zemlju u koju idete da je osvojite; 9napokon, da dugo živite u zemlji za koju se zakleo Jahve ocima vašim da će je dati njima i njihovu potomstvu - zemlju kojom teče med i mlijeko. 10Jer zemlja u koju ideš da je zaposjedneš nije kao zemlja egipatska iz koje ste izašli, gdje si, posijavši sjeme, morao svoj usjev svojom nogom natapati kao što se natapa povrtnjak. 11Zemlja u koju idete da je zaposjednete zemlja je bregova i dolova i natapa je dažd nebeski; 12zemlja nad kojom Jahve, Bog tvoj, bdi; na kojoj oči Jahve, Boga tvoga, uvijek počivaju, od početka do svršetka godine.
    13Zato, ako doista poslušate zapovijedi koje vam danas izdajem i budete ljubili Jahvu, Boga svoga, i služili mu svim srcem svojim i svom dušom svojom, 14davat ću vašoj zemlji kišu u pravo vrijeme: u jesen i u proljeće, i moći ćeš sabirati svoje žito, svoje vino i svoje ulje; 15travu ću davati po tvome polju tvome blagu. Tako ćeš jesti i biti sit. 16Pazite da se vaše srce ne zavede, da ne pođete stranputicom, da drugim bogovima ne iskazujete štovanje i da im se ne klanjate. 17Jer tada bi na vas Jahve usplamtio gnjevom: nebesa bi zatvorio; kiše ne bi bilo; zemlja ne bi davala roda i vas bi brzo nestalo s te dobre zemlje koju vam Jahve daje.
    18Utisnite ove moje riječi u svoje srce i svoju dušu; kao znak ih privežite na svoju ruku; neka vam budu kao zapis među očima! 19Poučite u njima svoje sinove; izgovarajte ih kad sjedite u svojoj kući i kad idete putem; kad liježete i kad ustajete. 20Ispišite ih na dovratnike svoje kuće i na svoja vrata 21da vaši dani i dani vaših sinova u zemlji za koju se Jahve zakleo vašim ocima da će im je dati - budu brojni kao dani nebesa nad zemljom.
    22Ako budete vjerno držali sve ove zapovijedi koje vam naređujem, vršili ih i ljubili Jahvu, Boga svoga, hodili svim njegovim putovima i čvrsto se priljubili uz njega, 23Jahve će ispred vas protjerati sve te narode i vi ćete s posjeda odagnati narode brojnije i jače od sebe. 24Svako mjesto na koje stupi vaša noga bit će vaše; od pustinje i Libanona, od Rijeke, rijeke Eufrata, do Zapadnog mora sterat će se vaše područje. 25Nitko se neće održati pred vama; strah i trepet raširit će Jahve, Bog vaš, po svoj zemlji u koju stupite, kako vam je rekao.
Blagoslov i prokletstvo
    26Gledajte! Nudim vam danas blagoslov i prokletstvo: 27blagoslov, budete li slušali zapovijedi Jahve, Boga svoga, koje vam danas dajem; 28a prokletstvo, ne budete li slušali zapovijedi Jahve, Boga svoga, nego sađete s puta koji vam danas određujem te pođete za drugim bogovima kojih niste poznavali. 29Kada te Jahve, Bog tvoj, uvede u zemlju u koju ideš da je zaposjedneš, tada nad gorom Gerizimom izreci blagoslov, a prokletstvo nad gorom Ebalom. 30Te se gore izdižu, kako znate, s onu stranu Jordana, za putom prema zapadu, u zemlji Kanaanaca, koji žive u Arabi, nasuprot Gilgalu, uz Hrast More.
    31Eto ćete prijeći preko Jordana da zaposjednete zemlju koju vam daje Jahve, Bog vaš. Zaposjednite je i nastanite se u njoj. 32Ali držite i vršite sve zakone i uredbe koje vam danas izlažem.
3. BOGOSLUŽJE BOŽJEG NARODA
Jedinstvo bogoslužja
Pnz 12.
Ovo su zakoni i uredbe što vam ih valja držati i vršiti u zemlji koju vam Jahve, Bog otaca vaših, daje u posjed za sve dane što budete živjeli na zemlji.
    2Sravnite sa zemljom sva mjesta na kojima su narodi koje ćete protjerati iskazivali štovanje svojim bogovima, nalazila se ona na visokim brdima, na humovima ili pod kakvim zelenim drvetom. 3Porušite njihove žrtvenike, porazbijajte njihove stupove, spalite im ašere; smrvite kipove njihovih bogova, zatrite im imena s onih mjesta.
    4Jahvi, Bogu svome, nemojte onako iskazivati štovanje. 5Jahvu, Boga svoga, tražite jedino na mjestu koje je on odabrao, sred svih vaših plemena, da ondje stavi svoje ime i da ondje prebiva; 6onamo donosite svoje paljenice i svoje klanice, svoje desetine i darove svojih ruku, svoje zavjetne i dragovoljne prinose i prvine od svoga krupnoga i sitnoga blaga. 7Blagujte ondje, vi i vaše obitelji, u nazočnosti Jahve, Boga svoga; veselite se svime što su vaše ruke namaknule i što vam je Jahve, Bog vaš, blagoslovom udijelio.
    8Nemojte raditi čak ni kako radimo ovdje danas - svatko što se njemu čini dobro - 9jer još niste stigli u Počivalište, u baštinu koju ti daje Jahve, Bog tvoj. 10Ali kad prijeđete preko Jordana i nastanite se u zemlji koju vam Jahve, Bog vaš, daje u baštinu, kad vas smiri od svih neprijatelja koji budu oko vas te budete živjeli bez straha, 11onda ćete donositi sve što vam naređujem: svoje paljenice, svoje klanice, svoje desetine, darove svojih ruku i sve svoje izabrane zavjetnice koje budete zavjetovali Jahvi - na mjesto koje Jahve, Bog vaš, odabere da ondje nastani svoje ime. 12Veselite se tada pred Jahvom, Bogom svojim, vi, vaši sinovi i kćeri, vaše sluge i sluškinje i levit koji bude u vašim gradovima, jer on nema s vama udjela ni baštine.
    13Pazi da ne prinosiš svojih žrtava paljenica na bilo kojem mjestu što ga zamijetiš, 14nego samo na mjestu što ga odabere Jahve, u jednome od tvojih plemena. Tu prinosi svoje paljenice i tu obavljaj sve što ti naređujem. 15Ali svaki put kad ti srce zaželi, možeš zaklati i jesti mesa u svim svojim gradovima, prema blagoslovu koji ti Jahve, Bog tvoj, bude davao. I nečist i čist može ga jesti, kao da je od srne ili jelena. 16Ali krvi nemojte blagovati; istočite je na zemlju kao vodu.
    17Po svojim gradovima nemojte jesti desetine svoga žita, svoga vina, svoga ulja ni prvine svoga krupnog ili sitnog blaga; niti išta od svojih zavjetovanih i od svojih dragovoljnih prinosa, ni od prinosa svojih ruku, 18nego ćeš to blagovati pred Jahvom, Bogom svojim, u mjestu koje Jahve, Bog tvoj, odabere, ti, tvoj sin, tvoja kći, tvoj sluga, tvoja sluškinja i levit koji bude u tvojim gradovima. Proveseli se u nazočnosti Jahve, Boga svoga, svime što ti ruka namakne. 19Pazi da nikad ne zaboraviš levita dok si na svojoj zemlji.
    20Kad ti Jahve, Bog tvoj, proširi tvoje područje, kao što ti je rekao, i ti rekneš: 'Ja bih jeo mesa' - jer želiš jesti mesa - možeš ga jesti koliko ti duša želi. 21Bude li mjesto koje Jahve, Bog tvoj, odabere da u njemu svoje ime smjesti daleko od tebe, onda možeš zaklati bilo što od svoje krupne ili sitne stoke što ti je Jahve dadne - kako sam ti već naredio - te jesti u bilo kojem svome gradu koliko ti duša želi. 22Jedi ga ipak onako kako se jede srna ili jelen: neka ga jedu zajedno čisti i nečisti. 23Samo, pazi da ne jedeš krvi! Ta krv je život. Ne smiješ jesti život s mesom. 24Ne blaguj je; istoči je na zemlju kao vodu. 25Ne smiješ je jesti, da bude dobro i tebi i tvojim sinovima poslije tebe kad činiš što je pravo u očima Jahvinim. 26Ali svoje posvećene prinose i svoje zavjetne prinose uzmi i nosi na mjesto koje Jahve odabere. 27Tu prinesi svoje paljenice, meso i krv, na žrtveniku Jahve, Boga svoga. Ali krv od svojih klanica istoči na žrtvenik Jahve, Boga svoga, a meso pojedi.
    28Drži i vrši sve ove naredbe što ti ih propisujem, da bude dobro zauvijek tebi i tvojim sinovima poslije tebe kad činiš što je dobro i pravedno u očima Jahve, Boga svoga.
    29A kad Jahve, Bog tvoj, istrijebi narode na koje ideš da ih otjeraš s posjeda ispred sebe i kad ih otjeraš te se u njihovoj zemlji nastaniš, 30čuvaj se da ne padneš u zamku; ne pođi za njima pošto budu uništeni ispred tebe. Ne istražuj o njihovim bogovima i ne govori: 'Kako su oni narodi štovali svoje bogove, tako ću i ja.' 31Nemoj onako postupati prema Jahvi, Bogu svome. Ta Jahvi je zazorno i mrsko sve što su oni činili svojim bogovima. Čak su svoje sinove i kćeri spaljivali u čast svojim bogovima.
Protiv idolopoklonstva
Pnz 13.
Sve što vam naređujem držite; tomu ništa ne domeći i ništa ne oduzimaj.
    2Ako se u tvojoj sredini pojavi kakav prorok ili čovjek sa snoviđenjima pa ti iznese kakvo znamenje ili čudo; 3i to se znamenje ili čudo o kojem ti je govorio ispuni i onda ti on rekne: 'Pođimo sad za drugim bogovima kojih dosad ne poznaješ i njima iskazujmo štovanje', 4nemoj slušati riječi toga proroka ni sne toga sanjača: ta to vas iskušava Jahve, Bog vaš; hoće da dozna ljubite li zbilja Jahvu, Boga svoga, svim srcem svojim i svom dušom svojom. 5Idite samo za Jahvom, Bogom svojim; njega se bojte; njegove zapovijedi vršite; njegov glas slušajte; njemu štovanje iskazujte; uz njega se priljubite. 6A onaj prorok ili sanjač neka se pogubi jer je poticao na otpad od Jahve, Boga vašega, koji vas je izveo iz zemlje egipatske i otkupio vas iz kuće ropstva. Onaj te htio zavesti s puta kojim ti je Jahve, Bog tvoj, naredio da ideš. Tako treba da iskorijeniš zlo iz svoje sredine.
    7Kad bi te brat tvoj, sin majke tvoje, ili sin tvoj vlastiti, kći tvoja, žena u tvom naručju ili prijatelj tvoj koji ti je kao i život, potajno zavodio govoreći: 'Hajde da iskazujemo štovanje drugim bogovima', kojih ne poznaješ ni ti niti su ih poznavali tvoji oci, 8bogovima onih naroda što oko vas budu, bilo tebi blizu bilo od tebe daleko, od jednoga kraja zemlje do drugoga - 9nemoj pristati niti ga slušaj! Neka ga tvoje oko ne sažaljuje; ne štedi ga i ne sakrivaj ga 10nego ga ubij! Neka se najprije tvoja ruka digne na nj da ga usmrtiš, a onda ruka svega naroda. 11Zaspi ga kamenjem dok ne umre, jer je kušao da te odvrati od Jahve, Boga tvoga, koji te izvede iz zemlje egipatske, iz kuće ropstva. 12Sav će se Izrael, kad to čuje, napuniti strahom te više neće počinjati takva zla u tvojoj sredini.
    13Ako u kojem tvome gradu što ti ga Jahve, Bog tvoj, dadne da se u njemu nastaniš, čuješ gdje govore: 14'Pojavile se ništarije iz tvoje sredine i zavedoše žitelje svoga grada kazujući: Hajde da služimo drugim bogovima! - kojih vi inače ne poznajete - 15tada dobro istraži, raspitaj se i temeljito izvidi. Bude li istina i doista se ta grozota učinila u tvojoj sredini, 16onda posijeci oštrim mačem stanovništvo toga grada, izvrši nad njim kleto uništenje i nad svime što bude u njemu. 17Snesi onda sav plijen nasred trga te spali grad sa svim plijenom kao paljenicu Jahvi, Bogu svome. Neka zauvijek ostane ruševina i neka se više nikada ne sazida. 18Od onoga što je bilo prokletstvom udareno neka ništa ne prione za tvoju ruku, da Jahve odustane od žestine svoga gnjeva; da ti iskaže milosrđe, smiluje ti se i razmnoži te, kako se zakleo tvojim ocima 19ako ti budeš slušao glas Jahve, Boga svoga, držeći sve njegove zapovijedi koje ti danas naređujem i vršeći što je pravo u očima Jahve, Boga tvoga.
Protiv jednoga poganskog običaja
Pnz 14.
Vi ste sinovi Jahve, Boga svoga. Nemojte na sebi praviti ureza ni podstriga na čelu za pokojnikom. 2Ta ti si narod posvećen Jahvi, Bogu svome; Jahve je odabrao tebe između svih naroda na zemlji da budeš njegov narod, njegova predraga svojina.
Čista i nečista hrana
    3Ništa odvratno nemojte jesti. 4Ovo su životinje koje možete jesti: vol, ovca, koza, 5jelen, srna, srndać, kozorog, antilopa, bivol i divokoza; 6možete jesti svaku životinju koja ima razdvojene papke - nadvoje posve razdvojene - i koja preživa. 7Samo od preživača ili od životinja s razdvojenim čaporcima ne možete jesti ove : devu, arnebeta i svisca. Te, naime, iako preživaju, nemaju razdvojenih papaka; neka su za vas nečiste. 8A svinja, premda ima papke razdvojene, ne preživa: neka je za vas nečista. Njezina mesa nemojte jesti niti se njezina strva doticati.
    9A od svega što u vodi živi ovo možete jesti: što god ima ljuske i peraje, možete jesti. 10A što nema ljusaka i peraja, ne smijete jesti. To neka je za vas nečisto.
    11Svaku čistu pticu možete jesti. 12Ali ovih ne smijete jesti: orla strvinara i jastreba, 13tetrijeba, sokola bilo koje vrste; 14gavrana bilo koje vrste; 15noja, kopca, galeba ni kraguja bilo koje vrste; 16sove, jejine i labuda; 17pelikana, bijelog strvinara i gnjurca; 18rode, čaplje bilo koje vrste; pupavca i šišmiša. 19Svi krilati kukci neka su za vas nečisti - ne smijete ih jesti. 20Sve krilato čisto možete jesti.
    21Ne smijete jesti ništa što crkne. Daj to pridošlici koji boravi u tvojim gradovima neka jede ili pak prodaj tuđincu. Jer ti si narod posvećen Jahvi, Bogu svome.
    Ne kuhaj kozleta u mlijeku njegove majke!
Desetina
    22Odvajaj desetinu dohotka svake godine od svega što tvoj usjev u polju donese. 23A onda blaguj desetine svoga žita, svoga vina, svoga ulja i prvine svoje krupne i sitne stoke u nazočnosti Jahve, Boga svoga, na mjestu koje on odabere da svoje ime ondje nastani; da se tako naučiš zauvijek bojati se Jahve, Boga svoga. 24Bude li ti put predug te ne mogneš donijeti desetine - jer je mjesto što ga Jahve odabere da u njemu nastani svoje ime previše daleko od tebe - tada, kad te Jahve, Bog tvoj, blagoslovi, 25prodaj to za novac, uzmi novac u ruku pa idi u mjesto što ga odabere Jahve, Bog tvoj. 26Ondje za novac kupi što želiš: goveče, sitno živinče, vino ili opojno piće - što god ti duša zaželi. Ondje u nazočnosti Jahve, Boga svoga, blaguj i veseli se ti i tvoji ukućani. 27Ne zanemaruj levita koji bude u tvojim gradovima, jer on nema udjela ni baštine s tobom.
    28Na kraju svake treće godine iznesi svu desetinu svoga prihoda od te godine i položi je na svoja vrata. 29Pa neka dođe levit - jer nema udjela ni baštine s tobom - došljak, sirota i udovica koji budu živjeli u tvom gradu i neka jedu i neka se nasite. Tako će te blagoslivljati Jahve, Bog tvoj, u svim poslovima što ih tvoja ruka poduzme.
Godina oproštenja
Pnz 15.
Na završetku sedme godine opraštaj dugove. 2Ovako neka bude opraštanje: neka svatko oprosti dužniku svoje potraživanje; neka ne utjeruje duga od svoga bližnjega ni od svoga brata kad se jednom proglasi Jahvino otpuštanje dugova. 3Možeš tražiti od tuđina, ali ono što se tvoga nađe kod tvoga brata treba da otpustiš, 4da ne bude siromaha kod tebe. Ta Jahve će te obilno blagoslivljati u zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu da je zaposjedneš, 5samo ako budeš dobro slušao glas Jahve, Boga svoga, držeći i vršeći sve ove zapovijedi što ti ih danas naređujem. 6Jahve, Bog tvoj, blagoslivljat će te kako ti je obećao te ćeš moći zajmove davati mnogim narodima, a sam ih nećeš morati uzimati; i nad mnogim ćeš narodima vladati, dok oni nad tobom neće gospodariti.
    7Nađe li se kod tebe kakav siromah, netko od tvoje braće u kojem god gradu u zemlji što ti je Jahve, Bog tvoj, dadne, ne budi tvrda srca niti zatvaraj svoje ruke prema svome siromašnome bratu, 8nego mu širom rastvori svoju ruku i spremno mu daj što mu nedostaje. 9Čuvaj se da ti se u srcu ne porodi opaka misao te rekneš: 'Sedma se godina, godina otpuštanja dugova, već približuje' - i da prijekim okom pogledaš svoga siromašnog brata i ništa mu ne dadneš. On bi zazvao Jahvu protiv tebe i grijeh bi bio na tebi. 10Daj mu rado, a ne da ti srce bude zlovoljno kad mu daješ, jer će te zbog toga blagoslivljati Jahve, Bog tvoj, u svakom poslu tvome i u svakom pothvatu ruku tvojih. 11Kako siromaha nikad neće nestati iz zemlje, zapovijedam ti: širom otvaraj svoju ruku svome bratu, svome siromahu i potrebitu u zemlji svojoj.
Ograničenje ropstva
    12Ako se tebi proda brat tvoj - Hebrejac ili Hebrejka - neka ti služi šest godina, a sedme ga godine otpusti od sebe slobodna. 13Kad ga slobodna od sebe otpustiš, ne šalji ga praznih ruku. 14Daruj ga čime između stoke svoje, s gumna svoga i iz badnja svoga; čime te već Jahve, Bog tvoj, blagoslovio, od toga i njemu daj. 15Sjećaj se kako si bio rob u zemlji egipatskoj i kako te Jahve, Bog tvoj, otkupio. Zato ti ovo zapovijedam danas.
    16Ali ako ti on kaže: 'Neću da odlazim od tebe', jer voli tebe i dom tvoj i jer mu je kod tebe bilo dobro - 17uzmi tada šilo i probuši mu uho na vratima, i neka ti bude robom zauvijek! Tako isto učini i sa svojom sluškinjom.
    18Kad ga budeš otpuštao od sebe slobodna, neka ti ne bude teško, jer je zavrijedio dvostruku najamničku plaću za šest godina što ti je služio. Zato će te Jahve, Bog tvoj, blagosloviti u svemu što budeš radio.
Prinos prvina
    19Sve muške prvine što ih omladi tvoja krupna i sitna stoka posveti Jahvi, Bogu svome! Stoga vola prvenca nemoj uprezati niti strići prvenca od svoje sitne stoke. 20Blaguj ga ti i tvoj dom svake godine u nazočnosti Jahve, Boga svoga, u mjestu što ga odabere Jahve.
    21Ali ako bi imali kakvu manu, ako bi bili hromi ili slijepi ili imali kakvu god ružnu manu, nemoj ih žrtvovati Jahvi, Bogu svomu! 22Pojedi ih u svojoj kući. I nečist i čist mogu ih jesti, kao srnu i jelena. 23Jedino krvi njihove ne smiješ jesti! Istoči je na zemlju kao vodu.
Pasha
Pnz 16.
Drži mjesec Abib i slavi Pashu u čast Jahvi, Bogu svome, jer te Jahve, Bog tvoj, u mjesecu Abibu izveo noću iz Egipta. 2Kao pashu u čast Jahvi, Bogu svome, žrtvuj ovce i goveda u mjestu koje Jahve odabere da u njemu nastani ime svoje. 3Ništa ukvasano nemoj s njome jesti; nego sedam dana jedi beskvasan kruh - kruh nevoljnički - budući da si u žurbi izišao iz zemlje egipatske: da se svega svog vijeka sjećaš dana kad si izišao iz zemlje egipatske. 4Neka se sedam dana u tebe ne vidi kvasac na svemu tvome području i ništa od mesa žrtve što je zakolješ navečer prvoga dana ne smije ostati preko noći do jutra.
    5Nije ti dopušteno žrtvovati pashu u bilo kojem gradu što ti ga dadne Jahve, Bog tvoj, 6nego u mjestu koje odabere Jahve, Bog tvoj, da ondje nastani ime svoje; samo tu žrtvuj pashu u predvečerje, o zalasku sunca, jer u to si vrijeme izišao iz Egipta. 7Skuhaj je i pojedi na mjestu koje odabere Jahve, Bog tvoj. Ujutro se onda okreni i zaputi svojim šatorima. 8Šest dana jedi beskvasan kruh, a sedmoga dana neka bude svečani zbor u čast Jahvi, Bogu tvome. Posla nikakva ne radi!
Svetkovina žetve
    9Nabroj sedam tjedana; a tih sedam tjedana uzmi brojiti kad srp počne žeti klasje. 10Tada drži Blagdan sedmica u čast Jahvi, Bogu svome, prinoseći dragovoljni prinos iz svoje ruke, kako te već Jahve, Bog tvoj, bude blagoslovio. 11I proveseli se tada u nazočnosti Jahve, Boga svoga - na mjestu što ga Jahve, Bog tvoj, odabere da ondje nastani ime svoje - ti, sin tvoj i kći tvoja, sluga tvoj i sluškinja tvoja, levit koji bude u tvome gradu, došljak, sirota i udovica što budu kod tebe. 12Sjećaj se da si i sam bio rob u Egiptu. Zato drži i vrši ove uredbe.
Svetkovina sjenica
    13Blagdan sjenica slavi sedam dana pošto pokupiš plodove sa svoga gumna i iz svoga badnja. 14Proveseli se na svoj blagdan ti, sin tvoj, kći tvoja, sluga tvoj, sluškinja tvoja, levit i došljak, sirota i udovica što se nađe u tvome gradu. 15Svetkuj u čast Jahvi, Bogu svome, sedam dana na mjestu koje odabere Jahve, jer će te Jahve, Bog tvoj, blagoslovom obasipati u svim tvojim žetvama, u svakom poslu ruku tvojih, da budeš potpuno veseo.
Godišnja hodočašća
    16Triput u godini neka se pokažu svi tvoji muškarci pred Jahvom, Bogom tvojim, na mjestu koje on odabere: na Blagdan beskvasnog kruha, na Blagdan sedmica i na Blagdan sjenica. Ali neka nitko ne dođe pred Jahvu praznih ruku, 17nego neka svatko prinese što može, prema blagoslovu koji ti je udijelio Jahve, Bog tvoj.
Suci
    18U svakom gradu koji ti dade Jahve, Bog tvoj, postavi suce i nadglednike za svoja plemena da narodom pravedno upravljaju. 19Ne iskrivljuj pravde; ne budi pristran; ne primaj mita, jer mito zasljepljuje oči mudrih, a ugrožava stvar pravednih. 20Teži za samom pravdom, da dugo živiš i zaposjedneš zemlju koju ti Jahve, Bog tvoj, daje.
Čuvanje čistoće bogoslužja
    21Ne postavljaj ašere ni od kakva drveta oko žrtvenika Jahve, Boga svoga, koji podigneš; 22i ne podiži stupova, jer su na zazor Jahvi, Bogu tvome.
Pnz 17.
Ne žrtvuj Jahvi, Bogu svome, ni vola ni ovna koji bi na sebi imao manu ili kakvo zlo, jer bi to bilo ružno pred Jahvom, Bogom tvojim.
    2Ako se u tvojoj sredini - u bilo kojem tvojem gradu što ti ga dade Jahve, Bog tvoj - nađe čovjek ili žena da učini što je zlo u očima Jahve, Boga tvoga, i krši njegov Savez: 3otišavši da iskazuje štovanje drugim bogovima te se pokloni njima, suncu, mjesecu ili bilo čemu od nebeske vojske, a što sam ja zabranio, 4i tebi se to javi i ti to čuješ, onda pomno istraži; i bude li istina i doista se ta grozota učinila u Izraelu, 5onda toga čovjeka ili tu ženu koji učiniše takvu opačinu izvedi na gradska vrata te ih kamenuj da poginu. 6Na smrt osuđeni neka se pogubi na iskaz dvojice ili trojice svjedoka. Na riječ jednoga svjedoka ne smije se pogubiti. 7Neka najprije svjedoci dignu ruku na nj da ga smaknu, a poslije toga neka je digne sav narod. Tako ćeš iskorijeniti zlo iz svoje sredine.
Vrhovni sud
    8Bude li ti preteško štogod rasuditi: ubojstvo, sukob o pravima, kakvu ozljedu ili svađu u tvome gradu, tada ustani i pođi u mjesto što ga odabere Jahve, Bog tvoj. 9Obrati se svećenicima, levitima i sucu koji bude za ono vrijeme. Njih pitaj, oni će ti rasuditi. 10I učini onako kako ti budu kazali u mjestu koje Jahve odabere. Pazi: sve učini kako te upute. 11Uradi prema uputi koju ti dadnu i prema presudi koju donesu. Od presude koju ti kažu ne odstupaj ni desno ni lijevo. 12Ako bi se tko drsko odupro i ne bi poslušao ni svećenika koji ondje stoji da služi Jahvi, Bogu tvome, ni suca, neka se taj čovjek pogubi. Tako ćeš iskorijeniti zlo iz Izraela, 13a sav će se narod, kad sazna, bojati i više se neće drsko odupirati.
Kralj
    14Kad stigneš u zemlju koju ti Jahve, Bog tvoj, daje; kad je zaposjedneš i u njoj se nastaniš, pa onda kažeš: 'Želim da nad sobom postavim kralja, kako ga imaju svi drugi narodi oko mene' - 15tada ćeš onoga koga Jahve, Bog tvoj, odabere, sebi postaviti za kralja. Nekoga od svoje braće postavi sebi za kralja, a ne smiješ postavljati nad sobom tuđina koji ti nije brat. 16Samo neka ne drži mnogo konja i ne šalje naroda u Egipat da poveća broj konja. Jer vam je Jahve rekao: 'Ovim se putem nikada više ne vraćajte!' 17I neka nema mnogo žena da mu srce ne pođe stranputicom; i neka sebi ne gomila srebra ni zlata!
    18A kad sjedne na kraljevsko prijestolje, neka sebi na svitak prepiše ovaj Zakon od svećenika Levijevaca. 19Neka ga drži uza se; neka ga čita sve vrijeme svoga života da nauči bojati se Jahve, Boga svoga, držati sve riječi ovoga Zakona i vršiti ove odredbe; 20da se svojim srcem ne uzdigne iznad svoje braće i da ne skrene od ove zapovijedi ni desno ni lijevo, kako bi dugo kraljevao, on i sinovi njegovi, u Izraelu.
Svećenici
Pnz 18.
Svećenici Levijevci - sve pleme Levijevo - neka nemaju udjela ni baštine s Izraelom; neka žive od žrtava paljenih Jahvi i od njegove baštine. 2Neka, dakle, nemaju baštine među svojom braćom: Jahve je njihova baština, kako im je i rekao.
    3Ovo neka bude svećenička pristojba od naroda - od onih koji žrtve prinose, bilo to goveče ili što od sitne stoke: svećeniku treba dati pleće, vilice i želudac. 4Davaj mu i prvine od svoga žita, od svoga vina, od svoga ulja i prvine od vune svojih ovaca, 5jer je njega odabrao Jahve, Bog tvoj, od svih tvojih plemena; njega i njegove sinove, da zauvijek stoje pred Jahvom, Bogom tvojim, te da obavljaju službu i blagoslivljaju u ime Jahve.
    6Ako bi koji levit što boravi u nekom tvome gradu, bilo gdje u Izraelu, svom dušom zaželio da dođe u mjesto što ga Jahve odabere, 7može tu službovati u ime Jahve, Boga svoga, kao i druga njegova braća Levijevci koji stoje ondje pred Jahvom. 8Neka jede jednak dio kao i drugi, bez obzira na prodanu očevinu.
Prorok
    9Kad uđeš u zemlju koju ti daje Jahve, Bog tvoj, nemoj se priučavati na odvratne čine onih naroda. 10Neka se kod tebe ne nađe nitko tko bi kroz oganj gonio svoga sina ili svoju kćer; tko bi se bavio gatanjem, čaranjem, vračanjem i čarobnjaštvom; 11nitko tko bi bajao, zazivao duhove i duše predaka ili se obraćao na pokojnike. 12Jer tko god takvo što čini gadi se Jahvi; zbog takvih odvratnosti njih i goni ispred tebe Jahve, Bog tvoj. 13Budi posve vjeran Jahvi, Bogu svome. 14Narodi koje ćeš naskoro otjerati s posjeda slušaju vračare i gatare, ali tebi to Jahve, Bog tvoj, ne dopušta.
    15Proroka kao što sam ja, iz tvoje sredine, od tvoje braće, podignut će ti Jahve, Bog tvoj: njega slušajte! 16Posve onako kako si i tražio od Jahve, Boga svoga, na Horebu, na dan zbora, kada si govorio: 'Neću više da slušam glas Jahve, Boga svoga, niti želim više gledati taj silni oganj da ne poginem!' 17Nato mi reče Jahve: 'Pravo su rekli. 18Podignut ću im proroka između njihove braće, kao što si ti. Stavit ću svoje riječi u njegova usta da im kaže sve što mu zapovjedim. 19A ne bude li tko poslušao mojih riječi što ih prorok bude govorio u moje ime, taj će odgovarati preda mnom. 20A prorok koji bi se usuđivao govoriti što u moje ime što ja ne budem zapovjedio da govori i koji bi govorio u ime drugih bogova, takav prorok neka se pogubi.' 21Možda ćeš reći u svome srcu: 'Kako ćemo raspoznati riječ koju Jahve nije izrekao?' 22Kad prorok govori u ime Jahve pa to ne bude i riječ se ne ispuni, onda je to riječ koje Jahve nije kazao. U drskosti je taj prorok govorio. Nemoj od njega strahovati.
4. KAZNENI ZAKON
Ubojstvo
Pnz 19.
Kad Jahve, Bog tvoj, istrijebi narode čiju zemlju tebi daje te kad ih istjeraš i nastaniš se u njihovim gradovima i domovima, 2u zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu, odvoji tri grada. 3Načini put onamo, a onda područje zemlje koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu podijeli natroje, tako da svaki ubojica može onamo uteći. 4Ovo je slučaj u kojemu ubojica može onamo pobjeći i spasiti svoj život: kad tko ubije svoga bližnjega nehotice, a da ga prije nije mrzio; 5primjerice, kad ode sa svojim bližnjim u šumu da siječe drva, zamahne sjekirom u ruci da obori drvo, gvožđe odleti s držalice i pogodi njegova druga te on pogine: takav ubojica neka uteče u jedan od tih gradova i spasit će život. 6Inače bi krvni osvetnik, progoneći u svom bijesu ubojicu - kad bi put bio predug - mogao gonjenoga stići i pogubiti ga, iako taj nije zaslužio smrt budući da ubijenoga nije otprije mrzio. 7Stoga ti nalažem: tri grada odvoji!
    8A kad Jahve, Bog tvoj, proširi tvoje područje, kao što se zakleo ocima tvojim, i dadne ti svu zemlju koju je obećao tvojim ocima, 9budeš li držao i vršio sve ove zapovijedi što ti ih danas nalažem i ljubio Jahvu, Boga svoga, te hodio njegovim putovima sve vrijeme - onda ovim gradovima dodaj još tri grada: 10tako se neće prolijevati nedužna krv u tvojoj zemlji koju ti Jahve daje u baštinu i nećeš se krvlju okaljati.
    11Ali ako tko mrzi svoga bližnjega i vreba ga, skoči na nj i ubije ga, a zatim pobjegne u jedan od tih gradova, 12onda neka starješine onoga grada izvedu ubojicu i predaju ga u ruke krvnom osvetniku da ga pogubi. 13Neka ga oko tvoje ne sažaljuje! Tako ćeš u Izraelu iskorijeniti prolijevanje nedužne krvi i bit ćeš sretan.
Međa
    14Nemoj pomicati susjedova međaša kojim su stari razmeđašili tvoj posjed što ćeš ga naslijediti u zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu.
Krivo svjedočanstvo
    15Neka ne ustaje jedan jedini svjedok protiv čovjeka ni za koju krivnju i ni za kakav zločin. Kakav god bio prekršaj, neka presuda počiva na iskazu dvojice ili trojice svjedoka. 16Ako kakav krivi svjedok ustane protiv koga optužujući ga za pobunu, 17onda obojica koja se parbe neka stupe pred Jahvu, pred svećenika i suce koji budu vršili službu u to vrijeme. 18Neka suci provedu temeljitu istragu. Bude li se pokazalo da je svjedok lažan i da je lažno svjedočio protiv svoga brata, 19učinite mu onako kako je on kanio svome bratu. Iskorijeni zlo iz svoje sredine! 20Drugi će, kad o tome čuju, pobojati se te više neće činiti takva zla u tvojoj sredini.
    21Neka ti se oko ne sažaljuje! Život za život; oko za oko; zub za zub; ruka za ruku; noga za nogu.
5. SVETI RAT
Priprava
Pnz 20.
Ako pođeš u rat na svoje neprijatelje te vidiš konje, kola i narod brojniji od sebe, ne boj ih se! Ta s tobom je Jahve, Bog tvoj, koji te izveo iz zemlje egipatske. 2Prije boja neka svećenik istupi i govori narodu. 3Neka im kaže: 'Čuj, Izraele! Danas polazite u boj na neprijatelje svoje. Neka vam srca ne klonu! Ne plašite se! Ne bojte se! Ne dršćite pred njima! 4Ta Jahve, Bog vaš, ide s vama da se bori za vas protiv vaših neprijatelja i da vas spasi.'
    5Potom neka narodu progovore nadglednici:
    'Ima li koga da je sagradio novu kuću a nije se u nju uselio? Neka se vrati kući svojoj da ne pogine u boju pa da se tko drugi u nju ne useli. 6Ima li koga da je zasadio vinograd a još ga nije brao? Neka se vrati domu svome da u boju ne pogine te da mu drugi roda ne obere. 7Ima li koga da se zaručio a nije se oženio? Neka se vrati domu svome da u boju ne pogine te da mu tko drugi zaručnice ne odvede.' 8Neka nadglednici nastave te narodu kažu: 'Tko se boji i kome srce trne, neka se vrati domu svome da ne trne srce njegovoj braći kao njemu.'
    9Kad nadglednici završe govor narodu, neka vojni zapovjednici stanu na čelo naroda.
Zauzimanje grada
    10Kada dođeš pod koji grad da na nj navališ, najprije mu ponudi mir. 11Ako ti odgovori mirom i otvori ti vrata svoja, sav narod što se nađe u njemu podvrgni tlaki neka za te radi. 12Ali ako odbije tvoj mir i zarati s tobom, opsjedni ga. 13Kad ti ga Jahve, Bog tvoj, preda u ruke, sve njegove muškarce pobij oštrim mačem! 14A žene, djecu, stoku, sve što bude u gradu - sav plijen - uzmi sebi i uživaj plijen od svojih neprijatelja što ti ga daje Jahve, Bog tvoj. 15Tako čini sa svim gradovima koji budu vrlo daleko od tebe, koji ne budu gradovi ovih naroda odavde. 16U gradovima onih naroda koje ti Jahve, Bog tvoj, preda u baštinu ništa ne ostavljaj na životu 17nego ih udari 'heremom' - kletim uništenjem: Hetite i Amorejce, Kanaance i Perižane, Hivijce i Jebusejce, kako ti je Jahve, Bog tvoj, naredio, 18tako da vas ne nauče činiti sve one odvratnosti što ih čine svojim bogovima te da ne sagriješite protiv Jahve, Boga svoga.
    19Kad navališ na kakav grad pa ga moradneš dugo opsjedati da ga osvojiš, nemoj uništavati njegovih stabala zasijecajući u njih sjekirom. Možeš im jesti plod, a nemoj ih sjeći. Jer poljska stabla nisu ljudi da bi ispred tebe mogla bježati u utvrdu. 20Jedino stabla za koja znaš da nisu voćke možeš ništiti; njih možeš sjeći i od njih praviti naprave za opsadu grada koji je u ratu protiv tebe dok ne padne.
6. RAZLIČITI ZAKONI
Ako je ubojica nepoznat
Pnz 21.
Ako se u zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje da je zaposjedneš nađe tko ubijen gdje u polju leži - a ne zna se tko ga je ubio - 2onda neka odu tvoje starješine i suci te izmjere udaljenost od ubijenoga do okolnih gradova. 3Tako će ustanoviti koji je grad najbliže ubijenom. Starješine toga grada neka tada uzmu junicu što još nije radila: što još pod jarmom nije vukla. 4Neka zatim starješine onoga grada stjeraju junicu u kakav nepresušni potok, na mjesto koje se ne obrađuje i ne zasijava, i ondje, na potoku, neka junicu zakolju. 5Zatim neka dođu svećenici, potomci Levijevi. Jer njih je odabrao Jahve, Bog tvoj, da mu služe i da u ime Jahvino blagoslivljaju; na njihovu se riječ rješava svaki spor i svako nasilje. 6Zatim sve starješine iz onoga grada koji bude najbliži ubijenome neka operu ruke u potoku nad zaklanom junicom. 7Potom neka izjave: 'Naše ruke nisu prolile ove krvi niti smo svojim očima išta vidjeli. 8Zakrili, Jahve, svoj narod Izrael koji si oslobodio; ne dopusti da se prolijeva nedužna krv u tvome izraelskom narodu!' Tako će biti zaštićeni od krvi. 9A ti ćeš ukloniti prolijevanje nedužne krvi iz svoje sredine ako učiniš što je pravo u Jahvinim očima.
Postupak sa zarobljenicima
    10Kad odeš u rat na svoje neprijatelje pa ih Jahve, Bog tvoj, preda u ruke tvoje te ih zarobiš, 11ako među zarobljenicima opaziš lijepu ženu i u nju se zagledaš, možeš je uzeti za ženu. 12Dovedi je svojoj kući pa neka obrije glavu, obreže nokte 13i odbaci haljine u kojima je zarobljena. Neka provede mjesec dana u tvome domu oplakujući svoga oca i svoju majku. Poslije toga možeš joj pristupiti kao muž i neka ti postane ženom. 14Ako ti poslije ne bi bila po volji, pusti je kuda joj drago. Za novac je ne smiješ prodati niti s njom postupiti kao s ropkinjom jer ti je bila žena.
Pravo prvorodstva
    15Ako koji čovjek imadne dvije žene: jednu koja mu je draga, a drugu koja mu je mrska, te mu i draga i mrska rode sinove, ali prvorođenac bude od one koja mu je mrska, 16onda, kad dođe dan da podijeli svoju imovinu među svoje sinove, ne smije postupiti prema prvorođencu od drage na štetu sina od mrske, koji je prvenac, 17nego mora za prvorođenca priznati sina od mrske i njemu dati dvostruk dio od svega što ima. Jer on je prvina njegove snage - njemu pripada pravo prvorodstva.
Nevaljali sin
    18Ako tko imadne opaka i nepokorna sina koji neće da sluša ni oca ni majke - pa ni onda pošto ga kazne - 19neka ga njegov otac i njegova mati odvedu starješinama svoga grada, na vrata svoga mjesta, 20i neka kažu gradskim starješinama: 'Ovaj naš sin opak je i nepokoran; neće da nas sluša; ništarija je i pijanica.' 21Potom neka ga svi ljudi, njegovi sugrađani, kamenjem zasiplju dok ne pogine. Tako ćeš iskorijeniti zlo iz svoje sredine: sav će Izrael to čuti i bojat će se.
Tijelo obješenika
    22Ako tko učini grijeh koji zaslužuje smrt te bude pogubljen vješanjem o stablo, 23njegovo mrtvo tijelo neka ne ostane na stablu preko noći nego ga pokopaj istoga dana, jer je obješeni prokletstvo Božje. Tako nećeš okaljati svoje zemlje, koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu.
Propisi o tuđem vlasništvu
Pnz 22.
Kad vidiš kako luta vol ili ovca tvoga brata, nemoj proći mimo njih nego ih otjeraj svome bratu. 2Ako ti brat nije blizu ili ga ne znaš, kući ih svojoj dotjeraj pa neka ostanu kod tebe dokle brat tvoj ne dođe po njih. Tada mu ih vrati. 3Tako čini s njegovim magarcem, s njegovim ogrtačem i sa svime što brat tvoj izgubi, a ti nađeš. Nije ti dopušteno prolaziti mimo njegovo.
    4Kad opaziš kako se magarac tvoga brata ili njegov vol svalio na putu, ne kloni se nego mu pomozi da ih podigne.
    5Žena ne smije na se stavljati muške odjeće, a muškarac se ne smije oblačiti u ženske haljine. Tko bi to činio bio bi odvratan Jahvi, Bogu svome.
    6Ako putem naiđeš na ptičje gnijezdo sa ptićima ili s jajima, na stablu ili na zemlji, a majka bude ležala sa ptićima ili na jajima, nemoj uzimati majke sa ptićima: 7pusti majku na slobodu, a ptiće uzmi. Tako ćeš imati sreću i dug život.
    8Kad gradiš novu kuću, na krovu načini ogradu da svoju kuću, kad bi tko s nje pao, ne okaljaš krvlju.
    9Po svome vinogradu nemoj sijati drugog usjeva da ne bi bila posvećena čitava ljetina: i plod sjemena i rod vinograda.
    10Ne upreži u plug vola i magarca zajedno.
    11Ne oblači se u tkaninu otkanu od vune i lana zajedno.
    12Na četiri roglja ogrtača kojim se zaogrćeš napravi rese.
Dobar glas mlade žene
    13Ako koji čovjek uzme ženu i uđe k njoj, ali je potom zamrzi, 14pripiše joj ružnoće i ozloglasi je govoreći: 'Oženih se njome, ali kad joj priđoh, ne nađoh u nje znakova djevičanstva' - 15neka tada djevojčin otac i majka uzmu dokaz djevojčina djevičanstva te ga iznesu pred gradske starješine na vrata. 16Potom neka progovori starješinama djevojčin otac: 'Ovome sam čovjeku dao svoju kćer za ženu, ali mu je omrzla. 17Stoga joj pripisuje svašta ružno i tvrdi: nisam u tvoje kćeri našao znakove djevičanstva. Ali evo djevičanskih znakova moje kćeri!' I neka razastru plahtu pred gradskim starješinama. 18Neka tada starješine onoga grada uzmu muža pa ga kazne; 19neka ga, zato što je pronio ružan glas o jednoj izraelskoj djevici, udare globom od stotinu srebrnika pa ih dadnu ocu mlade žene. I neka mu ona i dalje bude ženom da je ne može pustiti dok je živ.
    20Ali ako optužba - da se na mladoj ženi nije našlo djevičanstvo - bude istinita, 21neka djevojku izvedu na kućna vrata njezina oca pa neka je ljudi njezina grada kamenjem zasiplju dok ne umre, jer je počinila besramnost u Izraelu odajući se bludu u očevu domu. Tako ćeš iskorijeniti zlo iz svoje sredine.
Preljub i bludnost
    22Ako se koji čovjek zateče gdje leži sa ženom udatom za drugoga, neka oboje - i čovjek koji je ležao sa ženom i sama žena - budu smaknuti. Tako ćeš iskorijeniti zlo iz Izraela. 23Ako mladu djevicu zaručenu za nekoga u gradu sretne drugi čovjek i s njom legne, 24oboje ih dovedite vratima toga grada pa ih kamenjem zasipljite dok ne umru: djevojku što nije zvala u pomoć u gradu, a čovjeka što je oskvrnuo ženu bližnjega svoga. Tako ćeš iskorijeniti zlo iz svoje sredine.
    25Ako čovjek u polju naiđe na zaručenu djevojku i silom legne s njom, onda neka se pogubi samo taj što je s njom legao; 26a djevojci nemoj ništa: nema na njoj krivnje kojom bi zasluživala smrt. Jer to je kao da navali tko na bližnjega svoga i ubije ga. 27On ju je zatekao u polju; i premda je zaručena djevojka zapomagala, nije bilo nikoga da joj priskoči u pomoć.
    28Ako čovjek naiđe na mladu djevicu koja nije zaručena te je pograbi i s njom legne, pa budu uhvaćeni na djelu, 29tada čovjek koji je s njom ležao neka djevojčinu ocu dade pedeset srebrnika. A budući da ju je oskvrnuo, neka je uzme za ženu da je ne može pustiti dok je živ.
Pnz 23.
Neka se nitko ne ženi ženom oca svoga i neka ne odgrće očeva pokrivača.
Isključeni iz zajednice
    2Neka se u Jahvinu zajednicu ne prima onaj komu je stučena mošnjica ili odrezano udo. 3Ni mješanac neka se ne prima u Jahvinu zajednicu; neka se njegovi ne primaju u zajednicu Jahvinu ni do desetog koljena. 4Neka ne ulazi u Jahvinu zajednicu ni Amonac ni Moabac; nitko od njihovih, čak ni u deseto koljeno, ne smije nikad u zajednicu Jahvinu. 5A sve zato što nisu izašli pred vas s kruhom i vodom kad bijaste na putu izišavši iz Egipta; i što su za novce najmili sina Beorova, Bileama iz Petora u Aram Naharajimu, da te prokune. 6Ali Jahve, Bog tvoj, ne htjede uslišati Bileama nego ti Jahve, Bog tvoj, prometnu prokletstvo u blagoslov jer te ljubi Jahve, Bog tvoj. 7Nikad ne promiči njihovo blagostanje i njihovo dobro u sve dane svoje dovijeka. 8Nemoj prezirati Edomca, jer je on brat tvoj. Ne preziri ni Egipćanina, jer si bio došljak u zemlji njegovoj. 9Njihovi potomci u trećem naraštaju mogu se primiti u Jahvinu zajednicu.
Čistoća vojske u taboru
    10Kad pođeš s taborom na svoje neprijatelje, čuvaj se od svakoga zla. 11Ako je među tvojima tko postao nečist zbog noćnog izljeva, neka iziđe iz tabora i neka se ne vraća u nj. 12A predvečer neka se u vodi opere te u smiraje može opet u tabor. 13Imaj izvan tabora mjesto gdje ćeš ići napolje. 14Sa svojom opremom nosi i lopaticu: njome ćeš, kad ideš napolje, iskopati rupu i poslije zatrpati svoju nečist. 15Ta Jahve, Bog tvoj, ide posred tvoga tabora da te štiti i da ti predaje neprijatelje. Stoga i tvoj tabor treba da bude svet: neka Jahve ne zapazi u tebe ništa nedolično, da se ne bi odvratio od tebe.
Zaštita slabih
    16Ne smiješ gospodaru izručivati roba koji je od svoga gospodara utekao k tebi. 17Neka boravi s tobom u tvojoj sredini, u mjestu što ga odabere u jednome od tvojih gradova gdje mu se svidi. Nemoj s njime loše postupati.
    18Neka ne bude svetišne bludnice među izraelskim kćerima i neka ne bude svetišnog bludnika među izraelskim sinovima! 19Ne donosi u Dom Jahve, Boga svoga, ni za kakav zavjet bludničine plaće ni pasjeg novca, jer je oboje odvratno Jahvi, Bogu tvome.
    20Ne traži kamata od svoga brata, niti kamata za novac, niti kamata na jestvine, niti kamata na bilo što gdje se obično traže. 21Od tuđinca možeš tražiti kamate, ali ih od svoga brata nemoj tražiti, da ti Jahve, Bog tvoj, udijeli blagoslov u svakom pothvatu tvoje ruke u zemlji u koju ideš da je zaposjedneš.
    22Kad zavjetuješ kakav zavjet Jahvi, Bogu svome, ne oklijevaj da ga ispuniš. Zacijelo će ga Jahve, Bog tvoj, od tebe tražiti; i bio bi ti grijeh. 23Ako se ne zavjetuješ, neće ti biti grijeh. 24Ali ispuni ono što prijeđe preko tvojih usana, zavjet koji si svojim ustima slobodno učinio Jahvi, Bogu svome.
    25Ako uđeš u vinograd svoga susjeda, slobodno ti je zobati grožđa do mile volje, ali u svoj sud ne smiješ stavljati. 26Ako uđeš u žito svoga susjeda, možeš kidati klasove rukom, ali ne smiješ prinositi srpa susjedovu žitu.
Rastava
Pnz 24.
Kada tko uzme ženu i s njome postupi kao muž, a potom na njoj otkrije što ružno te ona više ne nalazi milosti u njegovim očima i on joj napiše otpusno pismo, uruči joj ga i potjera je iz svoje kuće, 2a ona izađe iz njegove kuće, ode i pođe za drugoga 3pa omrzne i tome drugomu te joj i on napiše otpusno pismo, uruči joj ga i otjera je iz svoje kuće - ili pak umre taj koji ju je drugi uzeo - 4tada je, pošto se tako oskvrnula, ne može opet uzeti za ženu onaj prvi muž koji je bijaše otpustio. Bilo bi to odvratno pred Jahvom; ne smiješ uvaljivati u grijeh zemlju koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu.
Pravičnost i čovječnost
    5Kad se tko netom oženi, neka ne ide u vojsku; neka mu se ne dodjeljuje nikakva služba, nego, oslobođen, neka ostane kod kuće godinu dana da razveseljuje ženu koju je doveo.
    6Neka se ne uzima u zalog žrvanj, ni gornji ni donji: ta time bi se u zalog uzimao sam život. 7Ako se nađe tko da otme koga između svoje braće Izraelaca te postupi s njim kao s robom ili ga proda, taj otmičar neka se smakne! Tako ćeš iskorijeniti zlo iz svoje sredine.
    8Javi li se guba, pazi da brižno držiš i vršiš sve što vas pouče levitski svećenici. Držite i vršite što njima naredim. 9Sjećaj se što je Jahve, Bog tvoj, učinio Mirjami na putu kad ste izišli iz Egipta.
    10Kada bližnjemu svome daješ bilo kakav zajam, nemoj ulaziti u njegovu kuću da mu uzmeš zalog. 11Stoj vani, a čovjek komu si dao zajam neka ti iznese zalog van. 12A ako on bude siromah, nemoj lijegati s njegovim zalogom; 13o zalasku sunca moraš mu vratiti zalog da on mogne spavati u svome ogrtaču i tebe blagoslivljati. To će ti biti dobro djelo pred Jahvom, Bogom tvojim.
    14Nemoj zakidati jadnoga i bijednog najamnika, bio on tvoj sunarodnjak ili došljak iz kojega grada u tvojoj zemlji. 15Svaki dan daj mu zaradu prije nego sunce zađe, jer je siromah i za njom uzdiše. Tako neće na te vapiti Jahvi i nećeš sagriješiti.
    16Neka se očevi ne osuđuju na smrt zbog sinova ni sinovi zbog očeva; neka svatko za svoj grijeh gine.
    17Ne izvrći pravice došljaku ni siroti i ne uzimaj u zalog haljine udovici. 18Sjećaj se da si bio rob u Egiptu i da te odande izbavio Jahve, Bog tvoj; zato ti nalažem da ovu zapovijed vršiš.
    19Kad žanješ žito na svojoj njivi pa zaboraviš koji snop na njivi, ne vraćaj se po nj; neka ostane došljaku, siroti i udovici da te Jahve, Bog tvoj, blagoslovi u svakom pothvatu ruku tvojih.
    20Kad jednom omlatiš svoje masline, više iza sebe ne pretražuj; neka to ostane došljaku, siroti i udovici. 21Kad obereš svoj vinograd, ne paljetkuj iza sebe; neka to bude za došljaka, sirotu i udovicu. 22Sjećaj se kako si bio rob u zemlji egipatskoj; zato ti naređujem da ovu zapovijed vršiš.
Pnz 25.
Kad nastane svađa među ljudima i dođu na sud da im se sudi, neka se dade pravo onome koji je prav, a krivac neka se osudi. 2Ako krivac zasluži da bude išiban, neka mu sudac naredi da legne i tu pred njim neka mu odbroje onoliko udaraca koliko odgovara njegovoj krivnji. 3Do četrdeset udaraca može mu se dati, ali ne više, da modrica ne bi bila prevelika te se ne bi ponizio tvoj brat pred tobom kad bi mu udarali više udaraca.
    4Ne zavezuj usta volu kad vrše.
Zakon levirata
    5Kad braća stanuju zajedno pa jedan od njih umre a da nije imao sina, žena pokojnoga neka se ne preudaje izvan kuće, nego neka k njoj pristupi njezin djever i uzme je sebi za ženu te izvrši djeversku dužnost. 6A prvi sin koga ona rodi neka ostane na ime njegova pokojnoga brata da njegovo ime ne izumre u Izraelu. 7Ako, međutim, onaj čovjek ne želi da se oženi svojom snahom, onda njegova snaha neka dođe na vrata pred starješine i kaže: 'Neće djever moj da sačuva ime bratu svome u Izraelu; neće da mi učini djeversku dužnost.' 8Neka ga pozovu starješine njegova grada i pitaju. Bude li uporan i kaže: 'Ne želim se njom ženiti', 9neka njegova snaha k njemu pristupi na oči starješine pa mu skine s noge sandalu, pljune mu u lice i kaže ove riječi: 'Ovako se radi čovjeku koji neće da podigne doma svome bratu!' 10Taj neka se prozove u Izraelu 'Dom bosoga'.
Dodaci
    11Ako se dvojica potuku, pa žena jednoga pođe da izbavi svoga muža iz šaka onoga koji ga tuče i pruži ona svoju ruku i onoga uhvati za sram, 12odsijeci joj ruku i neka je ne sažaljuje oko tvoje.
    13U torbi nemoj nositi dvojak uteg, veći i manji. 14U svojoj kući opet nemoj držati dvojaku efu: veću i manju. 15Neka ti je uteg potpun i točan i neka ti je efa potpuna i točna, da dugo živiš na zemlji koju ti daje Jahve, Bog tvoj. 16Ta Jahvi je, Bogu tvome, odvratan tko to čini, tko god čini nepravdu.
    17Sjećaj se onoga što ti je učinio Amalek dok ste bili na putu pošto ste izišli iz Egipta; 18kako te dočeka na putu i pobi u tvom zaleđu sve nemoćne kad si bio umoran i iscrpljen jer se nije Boga bojao. 19I zato kad te Jahve, Bog tvoj, smiri od svih tvojih neprijatelja naokolo u zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu, izbriši pod nebom spomen na Amaleka. Ne zaboravi!
7. OBREDNA ISPOVIJEST
Prigodom prinošenja prvih plodova
Pnz 26.
Kad stigneš u zemlju koju ti Jahve, Bog tvoj, daje u baštinu, kad je zaposjedneš i u njoj se nastaniš, 2uzmi nešto prvina od svakoga ploda što ga budeš dobivao od zemlje koju ti Jahve, Bog tvoj, daje: stavi ih u košaru, otiđi u mjesto što ga Jahve, Bog tvoj, odabere da u njemu nastani svoje ime. 3Stupi k svećeniku koji bude tada vršio službu i reci: 'Priznajem danas pred Jahvom, Bogom svojim, da sam stigao u zemlju za koju se Jahve zakleo našim ocima da će je nama dati.'
    4Zatim će svećenik uzeti iz tvoje ruke košaru i položiti je pred žrtvenik Jahve, Boga tvoga.
    5Ti onda nastavi i reci pred Jahvom, Bogom svojim: 'Moj je otac bio aramejski lutalac koji je sa malo čeljadi sišao u Egipat da se skloni. Ali je ondje postao velikim, brojnim i moćnim narodom. 6Egipćani su s nama postupali loše; tlačili su nas i nametnuli nam teško ropstvo. 7Vapili smo Jahvi, Bogu otaca svojih. Jahve je čuo vapaj naš; vidje naš jad, našu nevolju i našu muku. 8Iz Egipta nas izvede Jahve moćnom rukom i ispruženom mišicom, velikom strahotom, znakovima i čudesima. 9I dovede nas na ovo mjesto i dade nam ovu zemlju, zemlju kojom teče med i mlijeko. 10I sad, evo, donosim prvine plodova sa tla što si mi ga, Jahve, dao.' Stavi ih pred Jahvu, Boga svoga, i pred Jahvom, Bogom svojim, duboko se nakloni. 11A onda zajedno s levitom i došljakom koji bude kod tebe uživaj sva dobra kojima je Jahve, Bog tvoj, obasuo tebe i dom tvoj.
Prigodom trogodišnje desetine
    12A kad treće godine - godine desetine - završiš odjeljivanje sve desetine od svoga prihoda i dadeš levitu, došljaku, siroti i udovici po tvojim gradovima da jedu do sitosti, 13tada pred Jahvom, Bogom svojim, izjavi: 'Iz kuće sam uklonio ono što je bilo posvećeno. Dao sam još i levitu, došljaku, siroti i udovici, prema svim tvojim zapovijedima koje si mi izdao. Ni jedne tvoje zapovijedi nisam prekršio ni zaboravio. 14Od toga nisam ništa jeo u žalosti; od toga nisam ništa žrtvovao u nečistoći, niti sam od toga što dao mrtvacu; slušao sam glas Jahve, Boga svoga; u svemu sam učinio kako si mi naredio. 15Pogledaj s nebesa, iz svoga svetog prebivališta, i blagoslovi narod svoj izraelski i zemlju koju si nam dao, zemlju kojom teče med i mlijeko - kako si se zakleo ocima našim.'
8. PROKLETSTVA I BLAGOSLOVI
    16Jahve, Bog tvoj, naređuje ti danas da vršiš ove zakone i uredbe. Drži ih, dakle, i vrši svim srcem svojim i svom dušom svojom. 17Danas si ugovorio s Jahvom da će ti on biti Bog, a ti da ćeš ići njegovim putovima, držati njegove zakone, njegove zapovijedi i njegove uredbe i slušati njegov glas. 18Danas je Jahve ugovorio s tobom da ćeš ti biti njegov narod, njegova predraga svojina, kako ti je obećao, i da ćeš držati sve njegove zapovijedi. 19On će te uzvisiti čašću, imenom i slavom nad sve narode koje je stvorio; i ti ćeš biti narod posvećen Jahvi, Bogu svome, kako ti je rekao."
Uspostava zakona
Pnz 27.
Potom Mojsije i starješine izraelske nalože narodu: "Vršite sve zapovijedi što vam ih danas naređujem. 2Onog dana kad prijeđete preko Jordana u zemlju što ti je daje Jahve, Bog tvoj, podigni sebi veliko kamenje; krečom ga okreči 3i na njemu ispiši sve riječi ovoga Zakona u trenutku kad budeš ulazio u zemlju što ti je daje Jahve, Bog tvoj, u zemlju kojom teče med i mlijeko, kako ti je rekao Jahve, Bog otaca tvojih. 4Kada, dakle, prijeđeš preko Jordana, onda to kamenje, kako ti danas zapovijedam, podigni na brdu Ebalu i okreči ga krečom. 5Ondje sagradi i žrtvenik Jahvi, Bogu svome - žrtvenik od kamenja na koje nisi spuštao gvožđa. 6Žrtvenik Jahvi, Bogu svome, sagradi od neklesana kamena. Na njemu prinosi paljenice Jahvi, Bogu svome. 7Prinosi i pričesnice i ondje ih blaguj, radujući se pred Jahvom, Bogom svojim. 8Ispiši na tom kamenju sve riječi ovoga Zakona: ureži ih dobro."
    9Zatim Mojsije i levitski svećenici rekoše svemu Izraelu: "Pozor, Izraele, i slušaj! Danas si postao narodom Jahve, Boga svoga. 10Zato slušaj glas Jahve, Boga svoga, i vrši zapovijedi njegove i zakone njegove koje ti danas naređujem."
    11Onoga dana naredi Mojsije narodu: 12"Kad prijeđete preko Jordana, neka ova plemena: Šimun, Levi, Juda, Jisakar, Josip i Benjamin stanu na brdu Gerizimu da blagoslivljaju narod. 13A ova neka stanu na brdu Ebalu da proklinju: Ruben, Gad, Ašer, Zebulun, Dan i Naftali. 14Neka onda Levijevci preuzmu riječ i jakim glasom reknu svim Izraelcima:
    15'Proklet bio tko načini kumira, klesana ili livena - zazor Jahvi, djelo rukotvorca, sve ako ga stavi i na potajno mjesto.' - I sav narod neka odgovori: 'Amen!'
    16'Proklet bio koji vrijeđa oca svoga i majku svoju!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    17'Proklet bio koji pomakne međaš susjedov!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    18'Proklet bio koji slijepca zavede na stranputicu!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    19'Proklet bio koji krnji prava došljaka, sirote i udovice!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    20'Proklet bio koji legne sa ženom oca svoga, jer je razgrnuo pokrivač oca svoga!'- I sav narod neka reče: 'Amen!'
    21'Proklet bio koji legne s bilo kakvom životinjom!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    22'Proklet bio koji legne sa svojom sestrom, bila ona kći njegova oca ili kći njegove majke.' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    23'Proklet bio koji legne s punicom svojom!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    24'Proklet bio koji ubije bližnjega svoga iz potaje!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    25'Proklet bio koji primi mito da smrt donese nevinome!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
    26'Proklet bio koji ne bude držao riječi ovoga Zakona i vršio ih!' - I sav narod neka reče: 'Amen!'
Blagoslovi
Pnz 28.
Ako zbilja poslušaš glas Jahve, Boga svoga, držeći i vršeći sve njegove zapovijedi što ti ih danas naređujem, Jahve, Bog tvoj, uzvisit će te nad sve narode na zemlji. 2Svi ovi blagoslovi sići će na te i stići će te ako budeš slušao glas Jahve, Boga svoga.
    3Blagoslovljen ćeš biti u gradu, blagoslovljen u polju.
    4Blagoslovljen će biti plod utrobe tvoje, rod zemlje tvoje, plod blaga tvoga: mlad krava tvojih i prirast stada tvoga.
    5Blagoslovljen će biti tvoj koš i naćve tvoje.
    6Blagoslovljen ćeš biti kad ulaziš, blagoslovljen kad izlaziš.
    7Neprijatelje tvoje koji se dignu protiv tebe Jahve će položiti preda te potučene; jednim će putem izaći na te, a na sedam putova razbježat će se ispred tebe.
    8Jahve će narediti da blagoslov bude s tobom u žitnicama tvojim i u svakom pothvatu ruke tvoje i blagoslivljat će te u zemlji koju ti Jahve, Bog tvoj, daje. 9Jahve će od tebe učiniti narod sebi posvećen, kako ti se zakleo, ako budeš držao zapovijedi Jahve, Boga svoga, i hodio njegovim putovima. 10Svi narodi zemlje vidjet će da je nada te zazvano ime Jahvino te će strahovati od tebe. 11Jahve će te obasuti obilnim dobrima: porodom utrobe tvoje, priraštajem blaga tvoga i rodom s tla tvoga u zemlji za koju se Jahve zakleo ocima tvojim da će ti je dati. 12Jahve će ti otvoriti svoju bogatu riznicu - nebo - da daje kišu tvojoj zemlji u pravo vrijeme i blagoslovi svaki pothvat ruku tvojih. Mnogim ćeš narodima u zajam davati, a sam nećeš uzimati u zajam. 13Jahve će te držati na pročelju, a ne u začelju; uvijek ćeš biti na vrhu, nikad na dnu, ako budeš slušao zapovijedi Jahve, Boga svoga, što ti ih danas naređujem da ih držiš i vršiš. 14Ni od jedne riječi što vam je danas nalažem nemoj odstupati ni desno ni lijevo idući za drugim bogovima i iskazujući im štovanje.
Prokletstva
    15Ali ako ne budeš slušao glasa Jahve, Boga svoga, ne držeći i ne vršeći svih njegovih zapovijedi i svih njegovih zakona što ti ih danas naređujem, sva će ova prokletstva doći na te i stići će te:
    16Proklet ćeš biti u gradu, proklet u polju.
    17Proklet će biti koš tvoj i naćve tvoje.
    18Proklet će biti plod utrobe tvoje i rod zemlje tvoje, mlad krava tvojih i priraštaj stada tvoga.
    19Proklet ćeš biti kad ulaziš, proklet kad izlaziš.
    20Jahve će na te puštati prokletstvo, zabunu i kletvu u svemu na što pružiš ruku svoju da uradiš, sve dok ne budeš satrt i brzo ne propadneš zbog zloće svojih djela kojima si me napustio. 21Kugu će Jahve za te privezati dok te ne nestane sa zemlje u koju ideš da je zaposjedneš. 22Jahve će te udariti sušicom, groznicom, upalom, žegom i sušom, medljikom i snijeti; to će te goniti dok te ne nestane. 23Nebesa nad tvojom glavom postat će mjedena, a tlo pod tvojim nogama postat će gvozdeno. 24Kišu tvoje zemlje Jahve će pretvarati u pijesak i prašinu da na te pada s nebesa dok te ne uništi.
    25Jahve će od tebe učiniti pobijeđenoga pred tvojim neprijateljima; jednim ćeš putem prema njima izlaziti, a na sedam putova bježat ćeš ispred njih. Strašilo ćeš postati za sva zemaljska kraljevstva. 26I mrtvo tijelo tvoje postat će hranom svim pticama nebeskim i svoj zvjeradi zemaljskoj. Nikoga neće biti da ih plaši.
    27Jahve će te udarati egipatskim prištevima, čirevima, krastama i svrabom, od kojih se nećeš moći izliječiti. 28Jahve će te udarati bjesnilom, sljepoćom i ludilom; 29u po bijela dana tumarat ćeš kao što tumara slijepac po mraku; nećeš imati uspjeha u svojim pothvatima; sve vrijeme svoje bit ćeš izrabljivan i pljačkan, a neće biti nikoga da te spasi.
    30Sa ženom ćeš se zaručivati, ali će je drugi posjedovati. Kuću ćeš graditi, ali u njoj nećeš stanovati. Vinograd ćeš zasađivati, ali ga nećeš brati. 31Tvoga će vola na tvoje oči zaklati, ali ti od njega nećeš jesti; tvoga će magarca ispred tebe otimati, ali ti ga neće vraćati; stado će tvoje neprijatelju tvome predavati, a neće biti nikoga da ti pritekne u pomoć. 32Sinovi tvoji i kćeri tvoje bit će predavani drugome narodu. Oči će tvoje svaki dan kapati gledajući za njima, ali ruka tvoja neće moći ništa. 33Narod koji i ne poznaješ jest će plod sa zemlje tvoje i svu muku tvoju, dok ćeš ti sve vrijeme svoje biti izrabljivan i gažen. 34Ludovat ćeš od prizora što će ih oči tvoje gledati. 35Jahve će te udarati ljutim prištevima po koljenima i po stegnima - od stopala nogu tvojih do tjemena na glavi tvojoj - od kojih se nećeš moći izliječiti.
    36Jahve će odvesti i tebe i tvoga kralja, koga budeš postavio nad sobom, među narod nepoznat i tebi i tvojim ocima te ćeš ondje iskazivati štovanje drugim bogovima, drvenim i kamenim. 37Bit ćeš na zgražanje, porugu i ruglo svim narodima među koje te Jahve odvede.
    38Mnogo ćeš sjemena bacati u polje, ali ćeš malo žeti jer će ti urod skakavci ogolijevati. 39Vinograde ćeš saditi i obrađivati, ali vina nećeš piti niti ćeš što brati jer će ih crv izjedati. 40Imat ćeš masline po svemu svome području, ali se uljem nećeš mazati jer će ti masline opadati. 41Sinove ćeš i kćeri rađati, ali tvoji neće biti jer će u sužanjstvo odlaziti. 42Sva tvoja stabla i rod sa zemlje tvoje postat će plijenom kukaca.
    43Došljak koji bude u sredini tvojoj uzdizat će se nada te, a ti ćeš padati sve niže i niže. 44On će uzaimati tebi, a ne ti njemu; on će biti glava, a ti rep.
    45Sva će te ova prokletstva snalaziti, progoniti i doseći dok te ne unište, jer nisi slušao glasa Jahve, Boga svoga, ni držao zapovijedi njegovih i zakona njegovih koje ti je dao. 46Ona će služiti za čudesni znak na tebi i tvome potomstvu zauvijek. 47Budući da nisi htio služiti Jahvi, Bogu svome, vesela i radosna srca zbog obilja svega, 48služit ćeš neprijatelju svome, koga će Jahve poslati na te, u gladu i žeđi, golotinji i oskudici svakoj. Na tvoju će šiju navaljivati jaram od gvožđa dok te ne satre.
    49Jahve će iz daljine, s kraja zemlje, dovesti na te narod koji će sletjeti kao orao. Bit će to narod kojemu jezika nećeš razumjeti; 50narod bezdušan, koji neće pokazivati obzira prema starima ni smilovanja prema mladima. 51On će ti jesti mlado od tvoga blaga i rod tvoje njive dok te ne uništi; neće ti ostavljati ni žita, ni vina, ni ulja, ni mlado od krave, ni priraštaj od stada, sve dok te ne upropasti. 52Opsjedat će te u svim tvojim gradovima širom zemlje tvoje dok ne obori visoke i utvrđene bedeme u koje si polagao nadu svoju; opsjednut će te u svim gradovima tvojim širom zemlje tvoje koju ti dadne Jahve, Bog tvoj. 53U tjeskobi i jadu, kojima će te neprijatelj tvoj pritisnuti, jest ćeš plod utrobe svoje - meso sinova svojih i kćeri svojih koje ti dadne Jahve, Bog tvoj. 54Čovjek najnježniji i najmekši u tebe zlobnim će okom gledati na vlastitog brata, ženu u svome naručju i djecu svoju što mu preostanu, 55ne hoteći ni s jednim od njih dijeliti mesa sinova svojih koje bude jeo, jer zbog tjeskobe i jada, kojima će te neprijatelj tvoj pritiskati po svim gradovima tvojim, drugo mu neće preostajati. 56I žena najnježnija i najmekša što bude u tebe - toliko nježna i tankoćutna da se ne usuđuje spustiti stopala na zemlju - zlobnim će okom gledati na muža u svome naručju, i na sina svoga, i na kćer svoju, 57i na posteljicu svoju što joj iziđe između nogu, i na djecu što ih ima roditi, jer će ih potajno jesti, oskudna u svemu, zbog nevolje i jada kojim će te neprijatelj tvoj pritisnuti po svim gradovima tvojim.
    58Ako ne budeš držao i vršio riječi ovoga Zakona što su napisane u ovoj knjizi, ne poštujući ovo slavno i strašno Ime - Jahvu, Boga svoga - 59Jahve će tebe i tvoje potomstvo teško ošinuti velikim i dugotrajnim bičevima, pogubnim i dugim bolestima. 60Pustit će na te sva zla egipatska kojih si se plašio, i ona će se prilijepiti za te. 61A i svaku drugu bolest i bič, koji nije naveden u knjizi ovoga Zakona, Jahve će na te puštati dok te ne uništi. 62Ostat će vas samo malo, vas što brojni bijaste kao zvijezde nebeske, a sve zato što nisi slušao glasa Jahve, Boga svoga.
    63Kako se Jahve nad vama radovao usrećujući vas i množeći, tako će se Jahve radovati nad vama rušeći vas i uništavajući da se iskorijenite sa zemlje u koju idete da je zaposjednete.
    64Jahve će vas razbacati po svim narodima, s kraja na kraj zemlje; ondje ćeš iskazivati štovanje drugim bogovima: drvenim i kamenim - koji su bili nepoznati i tebi i tvojim ocima. 65Ali među tim narodima nećeš imati mira; ni tvome stopalu neće biti počivališta, nego će ti ondje Jahve dati srce uznemireno, oči utonule, dušu tjeskobnu. 66Život tvoj visjet će o niti; bojat ćeš se i danju i noću i nećeš biti siguran za život svoj. 67U strahu koji će ti stezati srce i od prizora što će ga oči tvoje gledati, jutrom ćeš govoriti: 'Oh, da je već večer!' a navečer ćeš govoriti: 'Oh, da je već jutro!' 68U Egipat će te na galijama natrag odvesti Jahve putem za koji sam ti rekao da ga više ne smiješ vidjeti. Ondje ćete se vi sami prodavati svojim neprijateljima za robove i ropkinje, ali neće biti kupca."
    69To su riječi Saveza što ga propisa Jahve Mojsiju da ga sklopi s Izraelcima u zemlji moapskoj, povrh Saveza što ga je s njima sklopio na Horebu.
III. SAVEZ S BOGOM
Poticaj da Izrael prihvati Savez
Pnz 29.
Mojsije sazva sav Izrael pa im reče:
    "Vidjeli ste na rođene oči sve što je Jahve učinio u zemlji egipatskoj faraonu, svim službenicima njegovim i svoj zemlji njegovoj: 2velike kušnje što su ih vidjele tvoje oči, silne znakove i čudesa! 3Ali vam ne dade Jahve do danas razuma da shvatite, očiju da vidite ni ušiju da čujete.
    4Vodio sam vas pustinjom četrdeset godina; odjeća se na vama nije izderala niti su se sandale na vašim nogama raskidale. 5Kruha niste jeli; vina ni drugoga opojnog pića niste pili, da biste znali da sam ja Jahve, Bog vaš.
    6Kad stigoste na novo mjesto, Sihon, kralj hešbonski, i Og, kralj bašanski, iziđoše pred nas u boj, ali smo ih potukli. 7Zauzeli smo njihovu zemlju te je predali u baštinu Rubenovcima, Gadovcima i polovini plemena Manašeova.
    8Držite i vršite riječi ovog Saveza da uspijevate u svemu što poduzmete.
    9Danas stojite svi pred Jahvom, Bogom svojim: vaši plemenski glavari, vaše starješine i vaši nadglednici, svi muževi Izraela, 10djeca vaša, žene vaše i došljak koji je u tvome taboru - od onoga koji ti siječe drva do onoga koji ti nosi vodu - 11da stupite u Savez s Jahvom, Bogom svojim, u Savez zakletvom potvrđen, što ga Jahve, Bog tvoj, danas s tobom sklapa 12da danas od tebe učini svoj narod i da ti on bude Bog, kako ti je rekao i kako se zakleo tvojim ocima: Abrahamu, Izaku i Jakovu. 13I ne sklapam danas ovaj Savez sa zakletvom samo s vama 14nego i sa svakim koji danas stoji ovdje s nama pred Jahvom, Bogom našim, i sa svakim koji danas nije ovdje s nama.
Kazna za neposluh
    15Sami znate kako smo boravili u zemlji egipatskoj i kako smo prošli posred naroda kroz koje ste morali proći. 16Vidjeli ste njihove rugobe, njihove kumire od drveta i kamena, srebra i zlata što ih imaju.
    17Neka ne bude među vama čovjeka ni žene, roda ni plemena kojemu bi se srce danas odvratilo od Jahve, Boga našega, pa da ide iskazivati štovanje bogovima onih naroda. Neka ne bude među vama korijena koji rađa otrovom i pelinom. 18Neka se nitko, čuvši riječi ovog prokletstva, ne nada blagoslovu kazujući u svome srcu: 'Bit će mi dobro ako poživim i po prohtjevima srca svoga. Nek' povodanj utaži žeđ!'
    19Takvome neće Jahve nikad oprostiti, nego će se gnjev i ljubomornost Jahvina izliti na tog čovjeka, tako da će se sve prokletstvo zapisano u ovoj knjizi na nj oboriti te će Jahve izbrisati ime njegovo pod nebom.
    20Prema svim prokletstvima ovog Saveza, zapisanima u knjizi ovoga Zakona, Jahve će ga odstraniti, na njegovu propast, od svih plemena izraelskih.
    21Kasniji naraštaj, sinovi vaši poslije vas, i stranci koji dođu iz daleke zemlje, kad vide zla ove zemlje i bolesti što će ih Jahve pustiti na nju, reći će: 22'Sva je zemlja njegova samo sumpor i sol; niti se što sije niti što klija; nikakva travka na njoj ne raste; jednaka je srušenoj Sodomi i Gomori, Admi i Sebojimu, što ih Jahve sruši u svojoj ljutini i gnjevu.' 23I svi će narodi pitati: 'Zašto učini Jahve ovako ovoj zemlji? Kakva je morala biti žestina toga silnoga gnjeva?' 24Onda će im se reći: 'Jer su ostavili Savez što ga je Jahve, Bog otaca njihovih, bio sklopio s njima kad ih je izveo iz zemlje egipatske; 25i jer su otišli da iskazuju štovanje drugim bogovima i njima se klanjali, bogovima kojih nisu poznavali i kojih im on nije odredio. 26Zato se Jahvin gnjev izlio na ovu zemlju i palo na nju sve prokletstvo zapisano u ovoj knjizi. 27Jahve ih je iščupao iz njihove zemlje u ljutini, srdžbi i velikom gnjevu te ih bacio u drugu zemlju. Tako je i danas.'
    28Što je sakriveno, pripada Jahvi, Bogu našemu, a objava nama i sinovima našim zauvijek da vršimo sve riječi ovoga Zakona.
Povratak k Jahvi
Pnz 30.
Kad te sve ove riječi, blagoslov i prokletstvo što ih danas preda te stavih, snađu i ti ih uzmeš k srcu među svim narodima među koje te Jahve, Bog tvoj, bude protjerao 2i obratiš se k Jahvi, Bogu svome, i poslušaš - i ti i tvoji sinovi - glas njegov iz svega srca svoga i iz sve duše svoje u svemu što sam ti danas naredio, 3tada će Jahve, Bog tvoj, vratiti tvoje izgnanike; smilovat će se tebi i opet ćete sabrati između svih naroda među koje te bude rastjerao Jahve, Bog tvoj. 4Ako bi se koji izgnanik tvoj nalazio i na kraju svijeta, i odande će te sabrati Jahve, Bog tvoj - odande će te uzeti. 5Jahve, Bog tvoj, dovest će te u zemlju koju su posjedovali oci tvoji da je ti zaposjedneš; učinit će te sretnijim i brojnijim od očeva tvojih.
    6Jahve, Bog tvoj, obrezat će tvoje srce, srce tvoga potomstva, tako da ljubiš Jahvu, Boga svoga, iz svega srca svoga i iz sve duše svoje i da živiš. 7Jahve, Bog tvoj, svalit će sva ova prokletstva na neprijatelje tvoje, na mrzitelje tvoje koji su te progonili. 8A ti ćeš ponovo slušati glas Jahvin i vršiti sve njegove zapovijedi koje ti danas dajem. 9Jahve, Bog tvoj, obilno će te nagrađivati u svakom pothvatu ruku tvojih, u plodu utrobe tvoje, u plodu stoke tvoje i u urodu tvoga plodnog tla; jer Jahve će se opet radovati nad tvojim dobrom, kao što se radovao nad dobrom otaca tvojih, 10kad poslušaš glas Jahve, Boga svoga, držeći njegove zapovijedi i njegove naredbe zapisane u knjizi ovoga Zakona, to jest kada se obratiš Jahvi, Bogu svome, svim srcem svojim i svom dušom svojom.
Blizina Božje Riječi
    11Ova zapovijed što ti je danas dajem nije za te preteška niti je od tebe predaleko. 12Nije na nebesima da bi rekao: 'Tko će se za nas popeti na nebesa, skinuti nam je te nam je objaviti da je vršimo?' 13Nije ni preko mora da bi mogao reći: 'Tko će preko mora za nas poći, donijeti nam je te nam je objaviti da je vršimo?' 14Jer, Riječ je posve blizu tebe, u tvojim ustima i u tvome srcu da je vršiš.
Život ili smrt
    15Gledaj! Danas preda te stavljam: život i sreću, smrt i nesreću. 16Ako poslušaš zapovijedi Jahve, Boga svoga, koje ti danas dajem - ako ih poslušaš ljubeći Jahvu, Boga svoga, hodeći njegovim putovima, vršeći njegove zapovijedi, njegove zakone i njegove uredbe, živjet ćeš i razmnožit će te Jahve, Bog tvoj, i blagoslovit će te u zemlji u koju ulaziš da je zaposjedneš. 17Ali ako se srce tvoje odvrati i ne poslušaš, nego zastraniš i budeš se klanjao drugim bogovima i njima iskazivao štovanje, 18ja vam danas izjavljujem da ćete zaista propasti; nećete dugo živjeti na zemlji u koju ćete, prešavši Jordan, ući da je zaposjednete. 19Uzimam danas za svjedoke protiv vas nebo i zemlju da pred vas stavljam: život i smrt, blagoslov i prokletstvo. Život, dakle, biraj, 20ljubeći Jahvu, Boga svoga, slušajući njegov glas, prianjajući uz njega, da živiš ti i tvoje potomstvo. Ta on je život tvoj, tvoj dugi vijek, da bi mirno mogao boraviti na zemlji za koju se Jahve zakle ocima tvojim Abrahamu, Izaku i Jakovu da će im je dati."
IV. MOJSIJEV SVRŠETAK
Jošua određen za vođu
Pnz 31.
Mojsije dođe da upravi ove riječi svemu Izraelu: 2"Meni je danas sto dvadeset godina", - reče im. "Ne mogu više izlaziti i ulaziti. A Jahve mi je rekao: 'Nećeš prijeći ovog Jordana!' 3Sam Jahve, Bog tvoj, pred tobom će prijeći; on će pred tobom potući one narode da ih otjerate s posjeda. Jošua će pred tobom ići, kako je Jahve rekao. 4Jahve će postupiti s njima kako je postupio sa Sihonom i Ogom, amorejskim kraljevima, i njihovom zemljom kad ih uništi. 5Pred vas će ih Jahve položiti, a vi ćete s njima postupati prema svim naredbama koje sam vam dao. 6Ohrabrite se i budite odlučni! Ne bojte se i nemojte predati pred njima. Ta sam Jahve, Bog tvoj, ide s tobom; neće te zapustiti niti će te ostaviti."
    7Tada Mojsije zovnu Jošuu pa mu reče pred svim Izraelom: "Ohrabri se i budi odlučan! Jer ti ćeš ići s ovim narodom u zemlju za koju se Jahve zakle ocima njihovim da će im je dati; ti ćeš im je predavati u baštinu. 8Sam Jahve ide pred tobom; on će s tobom biti; neće te zapustiti niti će te ostaviti. Ne boj se i ne dršći!"
Sedmogodišnja proslava Saveza
    9Mojsije napisa ovaj Zakon i predade ga svećenicima, sinovima Levijevim, koji su nosili Kovčeg saveza Jahvina, i svim izraelskim starješinama. 10Mojsije im naredi: "Svake sedme godine - godine oprosne - na Blagdan sjenica, 11kad dođe sav Izrael da vidi lice Jahve, Boga tvoga, na mjestu koje on odabere, pročitaj ovaj Zakon u nazočnosti svega Izraela. 12Saberi narod - ljude, žene, djecu i došljaka što bude u tvojim gradovima - da čuju i da nauče bojati se Jahve, Boga vašega, pa da drže i vrše sve riječi ovog Zakona. 13Sinovi njihovi, koji to još ne znaju, čut će i naučit će bojati se Jahve, Boga vašega, sve vrijeme dok budete živjeli na zemlji što ćete je, prešavši Jordan, zaposjesti."
Predgovor Mojsijevu hvalospjevu
    14Jahve reče Mojsiju: "Evo se bliži vrijeme tvoje smrti. Zovni Jošuu i nađite se u Šatoru sastanka da mu dam zapovijedi."
    Mojsije i Jošua dođu u Šator sastanka. 15U Šatoru pokaže se Jahve u stupu od oblaka. Stup od oblaka stajao je na ulazu u Šator.
    16Jahve reče Mojsiju: "Evo ćeš naskoro počinuti sa svojim ocima. A narod će se ovaj dići da čini blud idući za tuđim bogovima one zemlje u koju će naskoro ući; mene će napustiti i prekršit će moj Savez što ga s njim sklopih. 17I onda će se izliti moj gnjev na nj. Ostavit ću ih tada i sakriti od njih svoje lice da budu proždirani. Snaći će ih mnoga zla i nevolje i onda će reći: 'Zar me ne snalaze ove nevolje zbog toga što Bog moj nije u mojoj sredini?' 18A ja ću sasvim sakriti svoje lice u taj dan, zbog svega zla što ga budu činili okrećući se drugim bogovima.
    19Pišite sada sebi ovu pjesmu. Neka je nauče Izraelci! Stavi je u njihova usta da mi ova pjesma bude svjedokom protiv Izraelaca. 20Kad ih dovedem u zemlju kojom teče med i mlijeko i za koju se zakleh ocima njihovim i kad se najedu, nasite i ugoje, okrenut će se oni drugim bogovima i njima će iskazivati štovanje; mene će prezreti i prekršiti moj Savez. 21A kad ih snađu mnoge nesreće i nevolje, ova pjesma, jer je njihovo potomstvo neće nikada zaboraviti, pružit će svjedočanstvo protiv njih. Jer znam ja njihove osnove i što već danas snuju, prije nego sam ih i doveo u zemlju koju im pod zakletvom obećah."
    22Toga dana napisa Mojsije ovu pjesmu i nauči Izraelce pjesmi.
    23Nunovu sinu Jošui naloži: "Ohrabri se i budi odlučan! Jer ti ćeš uvesti Izraelce u zemlju za koju sam im se zakleo. I ja ću biti s tobom."
    24Kad Mojsije napisa riječi ovoga Zakona u knjigu, 25tada naredi Levijevcima, koji su nosili Kovčeg saveza Jahvina: 26"Uzmite knjigu ovoga Zakona i položite je uz Kovčeg saveza Jahvina. Neka ondje bude svjedokom protiv tebe! 27Ta znam ja tvoju buntovnost i tvoju tvrdu šiju. Evo i danas, dok još s vama živim, bunite se protiv Jahve. A kako li nećete kad ja umrem!
Mojsijeva pjesma
    28Saberite k meni sve starješine svojih plemena i svoje nadglednike da na njihove uši kažem ove riječi te da protiv njih uzmem za svjedoke nebo i zemlju. 29Jer znam ja da ćete se nakon moje smrti izopačiti i skrenuti s puta koji sam vam odredio; nesreća će vas snaći u budućim vremenima kad budete činili što je Jahvi nemilo i gnjevili ga djelima ruku svojih."
    30A onda, na uši sve zajednice izraelske, Mojsije izgovori do kraja riječi ove pjesme:
Pnz 32.
"Slušajte, nebesa, sad ću govoriti; čuj, zemljo, riječi usta mojih!2Nek' mi nauk daždi poput kiše,
        kao rosa riječ nek' moja pada,
    kao kišica po mladoj zeleni,
        kao pljusak po travi velikoj!3Jer, Jahvino ću ime uznositi,
        a vi Boga našeg veličajte!4On je Stijena, djelo mu je savršeno,
        jer pravi su svi njegovi putovi.
    Bog je on vjeran i bez zloće,
        pravedan je on i pravičan.5Oni mu se iznevjeriše -
        nisu mu sinovi, već nakaze
            sinovske,
        porod izopačen i prepreden.6Tako li uzvraćaš Jahvi,
        narode glupi i bezumni!
    Nije li on Otac tvoj, Stvoritelj,
        koji te sazdao, po kom postojiš?7Spomeni se dana pradavnih,
        promotri godine od naraštaja
            do naraštaja.
    Oca svoga pitaj, i poučit će te,
        pitaj starije, pa će ti kazati.8Kad je Višnji baštinu dijelio
            narodima,
        kad je razmještao sinove čovječje,
        odredi im međe po broju Božjih
            sinova:9tad Jahvu njegov narod zapade,
        Jakov bi njegova baština.10U zemlji stepskoj on ga je našao,
        u pustinjskoj jezivoj pustoši.
    Obujmio ga, gajio ga
        i čuvao k'o zjenu oka svoga.11Poput orla što bdi nad gnijezdom,
        nad svojim orlićima lebdeći,
    tako on krila širi, uzima ga,
        pa ga na svojim nosi perima.12Jahve sam njega je vodio,
        tuđeg boga s njim ne bijaše.13Povede ga po visočjima zemlje,
        nahrani ga plodovima poljskim,
    dade mu meda iz pećine
        i ulja iz tvrde stijene;14kravljeg masla i ovčjeg mlijeka
        s pretilinom jaganjaca,
        ovnova bašanskih i jaraca,
    sa salom žitnih bubrega,
        i napoji ga pjenušavom krvlju
            grožđa.15Jeo je Jakov i nasitio se,
        ugojio se Ješurun pa se uzritao.
        Udebljao si se, utovio, usalio.
    Odbacio je Boga koji ga stvori
        i prezreo Stijenu svog spasenja.16Tuđim bozima učiniše ga
            ljubomornim,
        razjariše ga gnusobama.17Žrtvovahu zlodusima koji Bog nisu,
        bogovima kojih ne poznavahu
            prije,
    došljacima koji stigoše nedavno
        i koje oci njihovi ne štovahu.18Odnemaruješ Stijenu što te
            na svijet dade,
        ne sjećaš se više Boga koji te rodi!19Vidje to Jahve i u gnjevu svojem
        odbaci sinove svoje i kćeri.20Lice ću im svoje sakriti, reče,
        i vidjet ću što će biti od njih.
    Jer izopačeno je to koljeno,
        sinovi u kojima vjernosti nema.21Ništavnim me bogom na ljubomor
            potakoše,
        razdražiše me ništavilima svojim,
    i ja ću njih ljubomornim učinit',
            pukom ništavnim,
        razdražit ću ih glupim nekim
            narodom!22Da, moga gnjeva požar je usplamtio
        i gorjet će do dubina šeolskih;
    proždrijet će zemlju i sve što ona
            rađa,
        sažeći joj brda do temelja.23Nevolje na njih ću svaliti,
        na njih ću svoje istrošiti strijele.24Od gladi će umirati,
        ognjica i pošast njih će trovati.
    Poslat ću na njih zub zvjerinji
        i otrov zmija što prahom gmižu.25Vani će mač zatirati djecu,
        a strava će vladati unutra.
    Ginut će jednako momak i djevojka,
        dojenče i starac sjedokos.26Rekoh: U prah ću ih smrviti,
        zbrisati im spomen izmed ljudi.27Ali se bojah ruga dušmanskoga:
        mogli bi im prevarit' se protivnici,
    pa da kažu: 'Pobjeda je naša,
        nije to Jahvina izvela ruka.'28Jer narod je to neupućen,
        oštroumlja u njih nema.29Da su mudri, već bi se i dosjetili,
        razabrali što ih očekuje.30Kako da jedan tisuću u bijeg nagna,
        i deset tisuća da dvojica gone,
    da ih Stijena njina nije prodala,
        da ih Jahve nije izručio?31Al' stijena im nije poput naše Stijene;
        osuđeni su naši neprijatelji.32Jer trs je njihov od sodomskog trsa
        i od vinograda gomorskih;
    grožđe im je grožđe otrovno,
        grozdovi im grozdovi gorčine;33njihovo je vino otrov zmijski,
        žestok jed otrovnice ljute.34Al' nije li on u mene poput dragulja,
        zapečaćen u mojim riznicama?35Moja je odmazda i nagrada
        u vrijeme kad im noga posrne.
    Jer blizu je dan njihove propasti,
        udes njihov brzo im se bliži!36(Pravdu će Jahve dati svome puku,
        sažalit se nad slugama svojim.)
    Vidjet će da im gine snaga,
        da je i robu i slobodnu kraj.37Tad će reći: 'Ta gdje su bozi njihovi,
        gdje stijena kojom se zaklanjahu?38Oni što su jeli salo njihovih klanica
        i pili vino njihovih ljevanica?'
    Neka se dignu i neka vam pomognu,
        nek' vam budu zaklonište!39Vidite sada da ja, ja jesam,
        i da drugog Boga pored mene
            nema!
    Ja usmrćujem i oživljujem;
        ja udaram i iscjeljujem
        (i nitko se iz ruke moje ne
            izbavlja).40Da, svoju ruku ja dižem prema nebu
        i kažem: Ne bio ja živ vječito41ako naoštrivši mač svoj blistavi
        ne uzmem sud u svoje ruke
    da svojim odmazdim dušmanima,
        da naplatim onima koji mene mrze.42Strijele svoje opojit ću krvlju
        i mač moj najest će se mesa,
    krvi ubijenih i zarobljenih,
        glava dušmanskih vrhovnika.43Kličite, o nebesa, s njime,
        obožavajte ga, sinovi Božji!
    Kličite, puci, s njegovim narodom,
        uznosite snagu njegovu, poslanici
            Jahvini.
    Jer će krv slugu svojih osvetiti,
        istom mjerom vratit' dušmanima,
    naplatit će od onih koji njega mrze,
        očistit' od grijeha zemlju
            svog naroda."
    44Dođe Mojsije s Jošuom, sinom Nunovim, te izgovori u uši naroda riječi ove pjesme.
    45Kad Mojsije izgovori sve ove riječi svemu Izraelu, 46reče im: "U srca svoja usadite sve riječi koje danas uzimam za svjedoka protiv vas; naredite sinovima svojim da ih drže vršeći sve riječi ovoga Zakona. 47Ta nije to za vas prazna riječ jer ona je vaš život. Zbog ove riječi živjet ćete dugo na zemlji koju ćete, prešavši Jordan, zaposjesti."
Mojsijeva priprema za smrt
    48Toga istog dana Jahve reče Mojsiju: 49"Popni se na goru Nebo u Abarskom gorju - ono je u moapskoj zemlji nasuprot Jerihonu - pa pogledaj zemlju kanaansku što ću je dati u posjed Izraelcima. 50Onda umri na gori na koju se uspneš i pridruži se svojim precima kao što je i tvoj brat Aron, koji je umro na brdu Horu, bio pridružen svojima. 51A to zato što ste mi se iznevjerili sred Izraelaca kod Meriba Kadeša, kod voda u pustinji Sinu: niste očitovali moju svetost među Izraelcima. 52Zato ćeš samo izdaleka vidjeti onu zemlju, ali u nju nećeš ući - u zemlju koju dajem Izraelcima."
Mojsijev blagoslov
Pnz 33.
Ovo je blagoslov kojim Mojsije - čovjek Božji - blagoslovi Izraelce pred svoju smrt. 2Reče on:
    "Dođe Jahve sa Sinaja,
        sa Seira im se pokaza
        i s gore Parana zasja.
    Zbog njih dođe od kadeških zborova,
        sa svoga juga sve do Obronaka.3Ipak ti ljubiš narode,
        svi sveti njihovi u tvojoj su ruci.
    Pred tvojim su ležali nogama,
        išli tobom predvođeni."4(Mojsije nam je odredio zakon.)
    "Zbor Jakovljev njegovom posta
            baštinom;5i bje kralj u Ješurunu
    kad se sakupiše glavari narodni,
        kad se sjediniše plemena
            Jakovljeva.6Nek' živi Ruben i nikad nek'
            ne izumre,
        nek' živi šačica njegovih!
    7Evo što reče za Judu:
    Uslišaj, Jahve, glas Judin
        i privedi ga k njegovu narodu.
    Nek mu ruke njegovo brane pravo,
        pomozi mu protiv dušmana
            njegovih.
    8O Leviju reče:
    Daj Leviju tvoje Urime
        i tvoje Tumime čovjeku milosti
            svoje,
    koga si u Masi iskušao,
        s kojim si se preo kod voda
            meripskih.9O ocu svome i majci reče on:
        Nisam ih vidio!
    Braće svoje ne poznaje,
        na svoju se djecu ne osvrće,
    jer tvoju riječ on je vršio
        i tvojega se držao Saveza.10On uči Jakova tvojim odredbama
        i Izraela tvojemu Zakonu.
    On podiže kad k tvojim nosnicama
        i paljenicu na žrtvenik ti stavlja.11O Jahve, snagu mu blagoslovi,
        milostivo primi djelo ruku
            njegovih.
    Slomi bedra njegovih neprijatelja;
        mrzitelji njegovi nek' više ne
            ustanu.
    12O Benjaminu reče:
    Jahvin je on ljubimac
        i u miru svagda počiva.
    Višnji ga štiti svih njegovih dana,
        između njegovih prebiva bregova.
    13O Josipu reče:
    Zemlju mu je Jahve blagoslovio;
        njegovo je najbolje od onog
            što daje rosa nebeska
        i što se u bezdanima dolje krije!14Najbolje od onog što daruje sunce
        i što mlađak novi nosi,15prvine s drevnih planina
        i najbolje s vječnih brežuljaka,16ponajbolji rod zemlje i svega što je
            na njoj
        i milost Onog što prebiva u grmu.
    Nek' sve to dođe na glavu Josipovu,
        na tjeme posvećenog između sve
            braće!17K'o prvenac bika on je veličanstven,
        rozi su mu rogovi bivolji,
    njima on nabada narode
        sve do krajeva zemaljskih.
    Takva su mnoštva Efrajimova,
        takve su tisuće Manašeove.
    18O Zebulunu reče:
    Bio sretan, Zebulune, u pohodima,
        i ti, Jisakare, u šatorima svojim!19Na brdu gdje dolaze zazivati narodi
        za uspjeh prinose oni prave žrtve
    jer sišu obilje mora
        i blago skriveno u pijesku.
    20O Gadu reče:
    Nek' je blagoslovljen tko Gada
            raširi!
        Poput lavice on počiva
        razderavši mišicu i glavu.21Prvine je tad sebi dodijelio
        jer vidje da mu je sačuvan dio
            glavarev.
    Na čelu svega naroda on je došao,
        pravdu Jahvinu izvršivši
        i odluke njegove s Izraelom.
    22O Danu reče:
    Dan je lavić
        što skače iz Bašana.
    23O Naftaliju reče:
    Naftali, milostima nasićen,
        Jahvinim ispunjen blagoslovom:
        more i jug njegovo su vlasništvo.
    24O Ašeru reče:
    Blagoslovljen bio Ašer među
            sinovima!
    Nek' miljenik bude među
            braćom svojom,
        i nek' noge svoje u ulje umače!25Nek' ti zasuni budu od gvožđa
            i mjedi
        i nek' ti mir traje koliko i život!26Nitko nije kao Bog Ješurunov:
        po nebesima u pomoć ti jezdi
        i po oblacima u svom veličanstvu!27Bog vječni tvoje je utočište,
        a na zemlji drevna njegova mišica
    pred tobom goni neprijatelja;
        on dovikuje: 'Uništi!'28U sigurnosti prebiva Izrael,
        a Jakovljev je izvor na osami
    u zemlji žita i vina,
        gdje nebesa rosom dažde.29Blago tebi, Izraele!
        Koji narod k'o tebe Jahve spasava?
    On štit je tvoj što te brani
        i mač tvoj slavodobitni,
    dušmani ti se ulaguju,
        al' ti ćeš im gazit' po leđima."
Mojsijeva smrt
Pnz 34.
Poslije toga ode Mojsije s Moapskih poljana na brdo Nebo, na vrhunac Pisge nasuprot Jerihonu, gdje mu Jahve pokaza svu zemlju: Gilead do Dana, 2sav Naftali, kraj Efrajimov i Manašeov, svu Judinu krajinu do Zapadnog mora; 3zatim Negeb, područje doline Jerihona - grada palmi - do Soara. 4Potom mu reče Jahve: "Ovo je zemlja za koju sam se zakleo Abrahamu, Izaku i Jakovu da ću je dati tvome potomstvu. Dopustio sam da je pogledaš svojim očima, ali ti onamo nećeš prijeći."
    5I Mojsije, sluga Jahvin, umrije ondje u zemlji moapskoj po Jahvinoj zapovijedi. 6I ukopa ga on u dolini u zemlji nasuprot Bet Peoru. Do dana današnjega nitko nije doznao za njegov grob. 7Mojsiju bijaše sto dvadeset godina kad umrije. Oko mu nije oslabilo niti mu je snaga popustila. 8Izraelci oplakivahu Mojsija na Moapskim poljanama trideset dana. Potom prođoše i dani oplakivanja - tugovanja za Mojsijem. 9A Jošua, sin Nunov, bio je ispunjen duhom mudrosti jer Mojsije bijaše na nj položio svoje ruke. Njega su Izraelci slušali i činili kako je Jahve naredio Mojsiju.
    10Ne pojavi se više prorok u Izraelu ravan Mojsiju - njega je Jahve poznavao licem u lice! - 11po svim onim znakovima i čudesima u zemlji egipatskoj za koja ga je Jahve slao da ih učini na faraonu, na svim službenicima njegovim i na svoj zemlji njegovoj, 12po onoj moćnoj ruci njegovoj i po svim onim velikim zastrašnim djelima koja učini na oči svega Izraela.
Povijesne knjige
Jošua (Jš.)
I. OSVAJANJE OBEĆANE ZEMLJE
1. PRIPREME
Poziv za polazak u Obećanu zemlju
Jš 1.
Poslije smrti Mojsija, sluge Jahvina, reče Jahve Jošui, sinu Nunovu, pomoćniku Mojsijevu: 2"Moj je sluga Mojsije umro; zato sada ustani, prijeđi preko toga Jordana, ti i sav taj narod, u zemlju koju dajem sinovima Izraelovim. 3Svako mjesto na koje stupi vaša noga dajem vam, kao što obećah Mojsiju. 4Od pustinje i od Libanona pa do Velike rijeke, rijeke Eufrata, i sve do Velikog mora na sunčanom zapadu - sve će to biti vaše područje. 5Nitko neće odoljeti pred tobom u sve dane tvog života; ja ću biti s tobom, kao što sam bio s Mojsijem, i nikada te neću napustiti niti ću te ostaviti.
Vjernost Zakonu, jamstvo nebeske pomoći
    6Budi odvažan i hrabar jer ćeš ti uvesti narod ovaj da primi u baštinu zemlju za koju se zakleh ocima njihovim da ću im je dati. 7Samo budi odvažan i hrabar da sve učiniš vjerno prema naredbama koje ti je dao Mojsije, sluga moj. Ne skreći od toga ni desno ni lijevo da bi ti bilo sretno sve što poduzmeš. 8Neka knjiga Zakona bude na ustima tvojim: razmišljaj o njoj danju i noću, kako bi vjerno držao sve što je u njoj napisano: samo ćeš tada biti sretan i uspjet ćeš u pothvatima. Nisam li ti zapovjedio: 9odvaži se i budi hrabar? Ne boj se i ne strahuj, jer kuda god pođeš, s tobom je Jahve, Bog tvoj."
Okupljanje plemena
    10Tada zapovijedi Jošua glavarima narodnim: 11"Prođite kroz tabor i proglasite puku ovu zapovijed: 'Spremite sebi brašnenice jer ćete za tri dana prijeći preko Jordana da biste primili u posjed zemlju koju vam Jahve, Bog vaš, daje u baštinu.'"
    12Zatim reče Jošua plemenu Rubenovu i Gadovu i polovini plemena Manašeova: 13"Sjetite se onoga što vam je zapovjedio Mojsije, sluga Jahvin, kada vam je rekao: 'Jahve, Bog vaš, hoće da počinete i daje vam ovu zemlju. 14Vaše žene, djeca i stada mogu ostati u zemlji koju vam je dao Mojsije s onu stranu Jordana. Vi pak ratnici, za boj spremni, morate naoružani poći pred svojom braćom da im pomognete, 15sve dok Jahve ne dade da počinu i vaša braća, kao i vi, i dok ne zaposjednu zemlju koju im daje Jahve, Bog vaš. Tada se možete vratiti u zemlju koja vam pripada i koju vam je dao Jahvin sluga Mojsije, na drugoj strani Jordana, prema istoku sunca.'"
    16Oni odgovore Jošui: "Sve što nam zapovjediš, učinit ćemo, i kuda nas god pošalješ, poći ćemo. 17Kao što smo slušali Mojsija, tako ćemo se pokoravati i tebi. Samo neka Jahve, Bog tvoj, bude s tobom kao što bijaše s Mojsijem! 18Tko se god usprotivi tvome glasu i ne posluša tvojih riječi u svemu što mu zapovjediš neka bude pogubljen. Samo ti budi odvažan i hrabar!"
Jošuine uhode u Jerihonu
Jš 2.
Jošua, sin Nunov, posla potajno iz Šitima dvojicu uhoda s nalogom: "Idite, izvidite područje, osobito Jerihon." Oni odu i stignu u kuću bludnice koja se zvala Rahaba i ondje prenoće. 2To bude javljeno kralju jerihonskom: "Evo, stigoše noćas ovamo neki ljudi od sinova Izraelovih da izvide zemlju." 3Tada kralj jerihonski poruči Rahabi: "Izvedi ljude koji su došli k tebi, koji su ušli u tvoj dom, jer su došli uhoditi svu zemlju." 4Ali žena uze ona dva čovjeka, sakri ih i reče: "Istina, ti su ljudi došli k meni, ali ja nisam znala odakle su. 5Kada se u sumrak zatvarahu gradska vrata, oni odoše i ja ne znam kamo su krenuli. Požurite za njima jer ih još možete stići." 6A ona ih bijaše izvela na krov i sakrila pod netrveni lan što ga je ondje razastrla. 7I požure se ljudi u potjeru za njima, prema Jordanu, sve do prijelaza preko rijeke; a kad je potjera izišla, zatvore se za njima gradska vrata.
Sporazum između Rahabe i uhoda
    8Dok još oni gore ne bijahu zaspali, popne se Rahaba k njima na krov 9i reče im: "Znam da vam je Jahve dao ovu zemlju, jer nas je sve uhvatio strah od vas i prezaju od vas svi žitelji ovoga kraja. 10Jer čusmo kako je Jahve isušio vodu Crvenoga mora pred vama kada ste izašli iz Egipta, i ono što ste učinili dvojici kraljeva amorejskih s druge strane Jordana, Sihonu i Ogu, koje pogubiste. 11Kad smo čuli sve to, zastalo nam srce i nitko da smogne snage da vam se suprotstavi jer Jahve, Bog vaš - on je Bog gore na nebesima i dolje na zemlji. 12Zakunite mi se, dakle, Jahvom da ćete i vi učiniti milost domu oca moga, kao što i ja učinih milost vama, i dajte mi pouzdan znak 13da ćete ostaviti na životu moga oca i moju majku, braću moju i sestre moje i sve njihovo i da ćete nas izbaviti od smrti."
    14Odgovoriše joj ljudi: "Životom svojim jamčimo za vas, samo ako nas ne izdate. Kad nam Jahve dade zemlju, iskazat ćemo ti milost i vjernost."
    15Rahaba ih zatim spusti po konopu kroz prozor jer joj je kuća bila uz bedem i ona je do bedema stanovala. 16Još im reče: "Pođite prema gori da vas potjera ne nađe i krijte se ondje tri dana dok se progonitelji ne vrate, a onda idite svojim putem."
    17Ljudi joj odgovore: "Evo, ovako ćemo ti ispuniti zakletvu kojom si nas zaklela: 18kad uđemo u zemlju, posluži se ovim znakom: priveži ovu crvenu vrpcu za prozor kroz koji nas spuštaš i sakupi kod sebe, u kući, svoga oca, i svoju majku, i svoju braću, i svu svoju rodbinu. 19Tko god od vas stupi van preko praga tvoje kuće, krv njegova na glavu njegovu: nije krivnja na nama - sam je krivac svojoj smrti; a tko ostane s tobom u kući, krv njegova neka padne na glave naše - mi ćemo biti krivci ako ga se tko rukom dotakne. 20Ako pak izdaš ovu našu stvar, slobodni smo od zakletve kojom si nas zaklela."
    21A ona odgovori: "Neka bude kako rekoste!" Tada ih pusti i oni odoše, a ona zaveza na prozor crvenu vrpcu.
Povratak uhoda
    22Oni odoše i dođoše u goru i ondje ostadoše tri dana dok se ne vrati potjera; tražila ih je potjera na svim putovima, ali ih nije nigdje našla. 23Tada se vrate i one dvije uhode: siđu s gore, prijeđu preko rijeke i dođu k Jošui, sinu Nunovu, te ga izvijeste o svemu što im se dogodilo. 24I rekoše Jošui: "Jahve nam je svu tu krajinu predao u ruke; sve je njezine stanovnike uhvatio strah pred nama."
2. PRIJELAZ PREKO JORDANA
Priprave za prijelaz
Jš 3.
Urani Jošua i sa svim sinovima Izraelovim krene od Šitima. I stignu do Jordana pa ondje prije prelaza prenoće. 2Poslije tri dana prođu starješine kroz tabor i zapovjede puku: 3"Čim ugledate Kovčeg saveza Jahve, Boga vašega, i svećenike levite koji ga nose, krenite svi sa svoga mjesta i pođite za njim. 4Tako ćete znati put kojim vam je ići, jer tim putem još nikada niste išli. Ali između vas i Kovčega neka bude razmak do dvije tisuće lakata. I da mu se niste približili."
    5A Jošua zapovjedi narodu: "Posvetite se za sutra, jer će sutra Jahve učiniti čudesa među vama." 6A svećenicima Jošua zapovjedi: "Dignite Kovčeg saveza i nosite ga pred narodom." I digoše Kovčeg saveza i poniješe ga pred narodom.
Posljednje upute
    7Jahve reče Jošui: "Danas te počinjem uzvisivati pred očima svega Izraela, neka znaju da sam s tobom kao što bijah s Mojsijem. 8Ti pak zapovjedi svećenicima koji nose Kovčeg saveza:' Kada stignete do voda jordanskih, u Jordanu se samom zaustavite.'" 9Tada reče Jošua Izraelcima: "Priđite i čujte riječi Jahve, Boga svojega." 10I reče Jošua: "Po ovomu ćete spoznati da je među vama Bog živi: on će goniti ispred vas Kanaance, Hetite, Hivijce, Perižane, Girgašane, Amorejce i Jebusejce. 11Evo, Kovčeg saveza Gospodara sve zemlje proći će pred vama preko Jordana. 12Izaberite odmah dvanaest ljudi iz plemena Izraelovih, po jednoga iz svakoga plemena. 13Čim stopala svećenika koji nose Kovčeg Jahve, Gospodara sve zemlje, stupe u Jordan, razdijelit će se voda Jordana, i ona što teče odozgo ustavit će se kao nasip.'"
Prijelaz preko rijeke
    14Kad je narod krenuo iz svojih šatora da prijeđe preko Jordana, ponesu svećenici Kovčeg saveza pred njim. 15A kad su nosači Kovčega stigli do Jordana i kada su svećenici koji su nosili Kovčeg zagazili u vodu na obali - a bilo je vrijeme žetve kad se Jordan prelijeva preko svojih obala - 16voda što je tekla odozgo daleko se, poput nasipa, ustavila kod grada Adame, koji se nalazi kraj Sartana; a voda što je otjecala dolje u Arabsko ili Slano more sasvim je otekla i narod je prelazio prema Jerihonu. 17Svećenici koji su nosili Kovčeg saveza Jahvina stajahu na suhu usred Jordana i prelažaše Izrael po suhu sve dok sav narod ne prijeđe preko rijeke.
Dvanaest spomen-kamenova
Jš 4.
Pošto je sav narod prešao preko Jordana, reče Jahve Jošui: 2"Izaberite iz naroda dvanaest ljudi, od svakoga plemena po jednoga, 3i zapovjedite im: 'Dignite odavde, iz sredine Jordana - s mjesta gdje stoje noge svećenika - dvanaest kamenova koje ćete ponijeti sa sobom i položiti na mjestu gdje budete noćas prenoćili.'"
    4Tada pozva Jošua dvanaest ljudi koje je bio izabrao između sinova Izraelovih, iz svakoga plemena po jednoga čovjeka, 5i reče im: "Idite pred Kovčeg Jahve, Boga svoga, u sredinu Jordana, i neka svaki donese na svojim ramenima po jedan kamen prema broju plemena Izraelovih. 6To će biti na spomen među vama. Kad vas jednoga dana budu pitala vaša djeca: 'Što vam znače ovi kamenovi?' 7reći ćete im: 'Voda se Jordana razdijelila pred Kovčegom saveza Jahvina kad je prelazio preko Jordana.' I ovo će kamenje biti vječni spomen sinovima Izraelovim."
    8Izraelci učine kako im je zapovjedio Jošua, uzmu dvanaest kamenova iz sredine Jordana, prema broju plemena Izraelovih, kako je Jahve naredio Jošui: prenesu ih do svoga noćišta i polože ondje. 9Zatim Jošua postavi usred Jordana dvanaest kamenova na mjesta gdje su stajale noge svećenika koji su nosili Kovčeg saveza. Ondje stoje i danas.
Svršetak prijelaza
    10Svećenici koji su nosili Kovčeg saveza stajali su usred Jordana, sve dok se nije izvršilo sve što je Jahve zapovjedio Jošui da narod izvrši, sasvim onako kao što Mojsije bijaše naredio Jošui. A narod je žurno prelazio. 11Pošto je sav narod prešao, prijeđu i svećenici s Kovčegom saveza Jahvina i krenu pred narodom. 12Tada sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi i polovina plemena Manašeova u bojnoj opremi stanu na čelo sinova Izraelovih, kao što im bijaše zapovjedio Mojsije. 13Oko četrdeset tisuća naoružanih ljudi prešlo je pred Jahvom da se bori na Jerihonskim poljanama. 14Toga dana uzvisi Jahve Jošuu pred svim Izraelom i svi ga se bojahu, kao nekoć Mojsija, u sve dane njegova života.
    15Jahve reče Jošui: 16"Zapovjedi svećenicima koji nose Kovčeg saveza neka izađu iz Jordana." 17Tada Jošua zapovjedi svećenicima: "Izađite iz Jordana!" 18A čim su svećenici koji su nosili Kovčeg saveza Jahvina izašli isred Jordana i stali nogama na suho, vrate se vode Jordana na svoje mjesto i poteku kao i prije preko svojih obala.
Dolazak u Gilgal
    19Narod je izašao iz Jordana desetog dana prvoga mjeseca. Tada se utaborio u Gilgalu, istočno od Jerihona. 20A onih dvanaest kamenova što su ih uzeli sa sobom iz Jordana, Jošua postavi u Gilgalu. 21Tada reče Izraelcima: "Ako potomci vaši upitaju jednoga dana svoje očeve: 'Što znači ovo kamenje?' - 22vi ih poučite ovako: 'Izrael je ovdje po suhu prešao preko Jordana 23jer je Jahve, Bog vaš, osušio pred vama vodu Jordana dok ne prijeđoste, kao što je učinio Jahve, Bog vaš, s Morem crvenim kad ga je osušio pred nama dok ne prijeđosmo. 24A sve to, da bi znali svi narodi zemlje koliko je moćna ruka Jahvina, i vi sami da se svagda bojite Jahve, Boga svoga.'"
Strah naroda na zapadnoj obali Jordana
Jš 5.
Pošto su čuli svi kraljevi amorejski na zapadnoj strani Jordana i svi kraljevi kanaanski koji bijahu uz more da je Jahve osušio Jordan pred Izraelcima dok ne prijeđoše, zastade im srce i nestade im junaštva pred Izraelcima.
Obrezivanje Židova u Gilgalu
    2U to vrijeme Jahve reče Jošui: "Načini sebi kamene noževe i ponovo obreži Izraelce." 3Jošua načini sebi kamene noževe i obreza Izraelce na brežuljku Aralotu.
    4A evo zašto ih je Jošua obrezao: sve ljudstvo što je izišlo iz Egipta, sve što mogaše nositi oružje, pomrlo je na putu kroz pustinju. 5Svi oni bijahu obrezani, ali nije bio obrezan nitko koji se rodio na putu kroz pustinju, poslije izlaska iz Egipta, 6jer su četrdeset godina Izraelci lutali pustinjom dok ne pomriješe svi za oružje sposobni koji bijahu izišli iz Egipta; nisu slušali glasa Jahvina te im se Jahve zakleo da njihove oči neće vidjeti zemlju koju je obećao njihovim ocima - zemlju u kojoj teče mlijeko i med. 7Na njihovo je mjesto podigao sinove njihove i njih je Jošua obrezao: nisu bili obrezani jer se na putu nije obrezivalo. 8Kad je bio obrezan sav narod, počivali su u taboru sve dok nisu ozdravili. 9Tada reče Jahve Jošui: "Danas skidoh s vas sramotu egipatsku." I prozva se ono mjesto Gilgal sve do naših dana.
Svetkovanje Pashe
    10Izraelci se, dakle, utaboriše u Gilgalu i ondje na Jerihonskim poljanama proslaviše Pashu uvečer četrnaestoga dana u mjesecu. 11A sutradan poslije Pashe, upravo toga dana, blagovali su od uroda one zemlje: beskvasna kruha i pržena zrnja. 12I mana je prestala padati čim su počeli jesti plodove zemlje. Tako Izraelci nisu više imali mane, nego su se te godine hranili plodovima zemlje kanaanske.
3. OSVAJANJE JERIHONA
Objava Božja
    13Kad se Jošua približio gradu Jerihonu, podiže oči i ugleda čovjeka kako pred njim stoji s isukanim mačem u ruci. Jošua mu pristupi i upita ga: "Jesi li ti s nama ili s našim neprijateljima?" 14A on odgovori: "Ne, ja sam vođa vojske Jahvine i upravo sam došao ..." Tada Jošua pade ničice, pokloni mu se i reče: "Što zapovijedaš Gospodaru, sluzi svome?" 15A vođa vojske Jahvine odgovori Jošui: "Skini obuću s nogu svojih, jer je sveto mjesto na kojem stojiš." I Jošua učini tako.
Pad Jerihona
Jš 6.
A Jerihon stajaše silno utvrđen i zatvoren pred sinovima Izraelovim. Nitko nije izlazio niti je tko ulazio. 2Tada Jahve reče Jošui: "Evo, predajem ti u ruke Jerihon i kralja njegova s ratnicima. 3Svi vi ratnici obiđite oko grada jedanput na dan. Tako činite šest dana. 4A sedam svećenika neka nose pred Kovčegom sedam truba od ovnujskih rogova. Sedmoga dana obiđite sedam puta oko grada, a svećenici neka trube u trublje. 5Pa kad otežući zatrube u rog ovnujski, neka sav narod, čim čuje glas trube, podigne silnu bojnu viku. I srušit će se gradski bedemi, a narod neka tada ulazi svaki odande gdje se nađe."
    6Jošua, sin Nunov, pozva k sebi svećenike i reče im: "Uzmite Kovčeg saveza, a sedam svećenika neka ponese sedam truba od rogova ovnujskih pred Kovčegom Jahvinim." 7A narodu reče: "Pođite i obiđite oko grada, a ratnici neka idu pred Kovčegom Jahvinim."
    8I bi kako je Jošua zapovjedio narodu. Pođe sedam svećenika noseći trube od rogova ovnujskih: trubili su u rogove, a Kovčeg Jahvin iđaše za njima. 9Ratnici pođoše pred svećenicima koji su trubili u trube, a zalaznica krenu za Kovčegom. Stupali su tako dok se glas truba razlijegao.
    10A narodu bijaše zapovjedio Jošua govoreći: "Ne vičite i ne dajte glasa od sebe i nijedna riječ neka se ne čuje iz vaših usta dok vam ne kažem: 'Vičite!' Tada neka odjekne bojna vika."
    11I naredi da Kovčeg Jahvin obiđe jednom oko grada pa da se vrate u tabor i ondje prenoće. 12Sutradan urani Jošua, a svećenici ponesu Kovčeg saveza. 13A sedam svećenika koji su nosili sedam truba od rogova ovnujskih pođu pred Kovčegom Jahvinim. Idući trubili su u trube, ratnici iđahu pred njima, a zalaznica pak za Kovčegom Jahvinim dok su trube odjekivale.
    14Tako i drugog dana obiđu jednom oko grada pa se vrate natrag u tabor. Tako su činili šest dana. 15A sedmoga dana zorom ustanu i obiđu oko grada istim onakvim redom sedam puta. Samo su toga dana obišli oko grada sedam puta.
Jerihon - "herem" Jahvi
    16Za sedmog obilaska snažno zatrube svećenici u rogove, a Jošua reče narodu: "Kličite bojne poklike jer vam je Jahve predao grad! 17Grad neka bude 'herem' Jahvi - uklet i predan uništenju sa svime što je u njemu. Samo bludnica Rahaba da ostane živa i svi koji budu s njom u kući, jer je ona sakrila uhode koje smo poslali. 18A čuvajte se svega ukletog u gradu da i sami ne budete prokleti što ste uzeli ukleto, jer biste time navukli prokletstvo na tabor i unesrećili ga. 19Zato sve srebro i zlato, sve bakreno i željezno posuđe neka bude posvećeno Jahvi i pohranjeno u riznicu."
    20Tada povika narod i odjeknuše trube. Kada se zaori glas truba i bojni povici naroda, padoše bedemi i narod prodrije u grad, svatko odande gdje se našao, i osvojiše ga. 21I tada izvršiše kletvu ništeći oštricom mača sve što bijaše u gradu: muško i žensko, staro i mlado, volove, ovce i magarad.
Rahabina kuća pošteđena
    22A onoj dvojici što su uhodili zemlju reče Jošua: "Idite u kuću one bludnice pa izvedite ženu sa svima njezinima, kako joj se zakleste." 23I mladi ljudi, uhode, odoše te izvedoše Rahabu, njezina oca i njezinu majku, braću i svu rodbinu. Izvedoše sve njezine i smjestiše ih izvan izraelskog tabora.
    24Spališe grad i sve što bijaše u njemu: uzeše samo srebro, zlato, tučano i željezno posuđe i staviše u riznicu Doma Jahvina. 25Ali bludnicu Rahabu, svu njenu obitelj i sve njihovo poštedi Jošua. Ona ostade među Izraelcima sve do danas, jer je sakrila glasnike koje je poslao Jošua da uhode Jerihon.
    26Tada izreče Jošua ovu kletvu:"Proklet bio pred licem Jahve čovjek koji pokuša da ponovo gradi Jerihon: gradio mu temelje na svom prvencu, podizao mu vrata na svome mezimcu!"
    27Jahve je bio s Jošuom te se pronio glas o njemu po svoj zemlji.
Kršenje kletve i neuspjeh kod Aja
Jš 7.
Ali se sinovi Izraelovi teško ogriješiše o "herem", jer je Akan, sin Karmija, sina Zabdijeva, sina Zerahova, od plemena Judina, uzeo od ukletih stvari, i Jahve se razgnjevi na sinove Izraelove.
    2Jošua pak posla ljude iz Jerihona u Aj, koji leži istočno od Betela, i reče im: "Uziđite onamo, izvidite kraj!" Ljudi odoše te izvidješe Aj. 3Vrativši se k Jošui, rekoše mu: "Ne treba da onamo uzlazi sav narod; dvije do tri tisuće ljudi neka idu da osvoje Aj. Ne muči onamo sav narod, jer je ondje malo svijeta."
    4Pođe onamo oko tri tisuće ljudi od svega naroda, ali su morali pobjeći pred onima iz Aja. 5Ajani pobiše oko trideset i šest ljudi i tjerali su ih ispred svojih vrata do Šebarima: pobili su ih na strmini. Klonu tada srce narodu kao da mu je voda u žilama.
Jošuina molitva i Jahvin odgovor
    6Razdrije Jošua haljine svoje i baci se ničice pred Kovčegom Jahvinim, i ostade tako do večeri, on i starješine u Izraelu, posuvši glave pepelom. 7Tada reče Jošua: "Jao, Gospode Jahve, zašto si preveo ovaj narod preko Jordana? Da nas predaš u ruke Amorejaca da nas pobiju? Kamo sreće da smo stali s onu stranu Jordana! 8Oprosti, Gospode! Što drugo da rečem kad je Izrael okrenuo leđa pred svojim neprijateljima? 9Ako to čuju Kanaanci i ostali žitelji zemlje, udružit će se protiv nas da zbrišu ime naše sa zemlje. Što ćeš, dakle, učiniti za veliko ime svoje?"
    10A Jahve odgovori Jošui: "Ustani! Zašto si pao ničice? 11Izrael je sagriješio: prekršili su Savez kojim sam ih vezao. Zaista, uzeše ukleto, porobiše, posakrivaše i prisvojiše. 12I zato Izraelci ne mogu izdržati pred svojim neprijateljima, okreću leđa pred protivnicima jer su postali ukleti. Ja ne mogu više biti s vama ako iz svoje sredine ne maknete proklete. 13Ustani! Sazovi narod na posvećenje i reci mu: Posvetite se za sutra, jer ovako govori Jahve, Bog Izraelov: 'Kletva je u tebi, Izraele; i nećeš izdržati pred svojim neprijateljima sve dok ne odstranite kletvu iz svoje sredine.' 14Zato sutra zorom pristupite pleme za plemenom; iz plemena koje odredi Jahve prići će rod za rodom, a onda iz roda koji označi Jahve pristupit će obitelj po obitelj, a iz obitelji koju označi Jahve pristupit će čovjek za čovjekom. 15I tko se tada nađe s ukletom stvari, neka se spali on i sve što mu pripada, jer je prekršio Savez Jahvin i osramotio Izraela."
Otkrivanje i kažnjavanje krivca
    16Urani Jošua ujutro i pozva Izraela po plemenima; pristupiše i otkri se pleme Judino. 17Potom pristupi rod za rodom iz plemena Judina i pronađe se rod Zerahov. Pristupiše obitelji roda Zerahova, domaćin jedan za drugim, i pronađoše obitelj Zabdijevu. 18Naposljetku naredi Jošua da pristupi obitelj Zabdijeva, muškarac jedan za drugim, i pronašao se Akan, sin Karmija, sina Zabdijeva, sina Zerahova, od plemena Judina.
    19Tada reče Jošua Akanu: "Sine moj, daj slavu Jahvi, Bogu Izraelovu, i priznaj mu što si učinio; objasni što si učinio i nemoj mi ništa tajiti." 20Akan reče Jošui: "Zaista, ja sagriješih Jahvi, Bogu Izraelovu, i evo što sam učinio: 21vidjeh u plijenu lijep šinearski plašt, dvije stotine srebrnjaka i zlatnu šipku vrijednu pedeset srebrnjaka, pa se polakomih i uzeh sebi. Eno je sve zakopano usred moga šatora, a srebro je odozdo."
    22Tada uputi Jošua poslanike, koji otrčaše u šator. I gle, sve bijaše zakopano u šatoru, a odozdo srebro. 23Uzmu sve iz šatora i donesu Jošui i starješinama Izraelovim i prostriješe sve pred Jahvu.
    24Tada uze Jošua Akana, sina Zerahova, i srebro, plašt i zlatnu šipku, i sve sinove i kćeri njegove, volove njegove i magarad, i ovce, šator njegov i sve što bijaše njegovo te ga izvede u dolinu Akor. Pratio ih sav Izrael.
    25Reče Jošua: "Kako si ti nas unesrećio, tako danas tebe unesrećio Jahve!" I kamenova ga sav Izrael.
    26Potom navališe na njega gomilu kamenja, koje stoji do danas. Tako se Jahve ublaži od svoga žestoka gnjeva. Zbog toga se događaja prozva ono mjesto dolina Akor i tako se zove do danas.
4. OSVAJANJE AJA
Jahvine zapovijedi Jošui
Jš 8.
Tada reče Jahve Jošui: "Ne boj se i ne strahuj! Uzmi sa sobom sve ratnike, ustani i navali na Aj. Gle, predajem ti u ruke ajskoga kralja, njegov narod, grad i zemlju njegovu. 2Učini s Ajem i s njegovim kraljem kao što si učinio s Jerihonom i njegovim kraljem; ali vam je slobodno da prigrabite plijen iz njega i njegovu stoku. Postavi gradu zasjedu s leđa."
    3Spremi se Jošua da navali na Aj i svi ratnici s njime. Izabrao je trideset tisuća junaka i poslao ih noću; 4dade im zapovijed: "Pazite! Poći ćete u zasjedu gradu s leđa, ali da ne budete predaleko od grada i budite svi spremni. 5A ja i sav narod koji me prati primaknut ćemo se gradu; i kada ljudi iz Aja izađu pred nas, mi ćemo kao i prije pobjeći ispred njih. 6Oni će onda navaliti za nama dok ih ne odvedemo od grada jer će misliti: 'Bježe ispred nas kao i prije.' 7Tada provalite iz zasjede i zauzmite grad: Jahve, Bog vaš, predat će vam ga u ruke. 8Kad jednom osvojite grad, spalite ga ognjem. Učinite to po Jahvinoj zapovijedi. Pazite, to vam zapovjedih."
    9Jošua ih posla i oni odoše u zasjedu te se smjestiše između Betela i Aja, gradu sa zapada. A Jošua provede noć među narodom. 10Uranivši, Jošua ujutro prebroja narod i pođe sa starješinama Izraelovim pred narodom na Aj. 11Svi ratnici krenu s njim i kad se primaknu gradu, utabore se Aju sa sjevera, tako da je između njih i mjesta bila ravnica. 12Jošua uze oko pet tisuća ljudi i namjesti zasjedu između Betela i Aja, gradu sa zapadne strane. 13A narod se smjesti u tabor, koji je bio na sjeveru grada, dok je njegova zalaznica bila na zapadu grada. Jošua opet provede noć usred naroda.
Bitka za Aj
    14Kad je sve to vidio ajski kralj, požuri se te izađe on i sav njegov narod niz obronak prema Arabi u boj protiv Izraela. A nisu ni slutili da je iza grada namještena zasjeda. 15Tada Jošua i sav Izrael nagnu bježati kao da su ih pobijedili. I bježali su putem prema pustinji. 16Ajani nato pozvaše sve iz grada i dadoše se za njima u potjeru te, goneći Jošuu, odvoje se od grada. 17I ne ostade nitko u Aju i Betelu da nije pošao za Izraelcima. Ostavili su grad otvoren i gonili Izraelce.
    18Tada reče Jahve Jošui: "Zamahni kopljem što ti je u ruci prema Aju: predajem ti ga u ruke." I podiže Jošua koplje što mu bješe u ruci i zamahnu prema gradu. 19I tek što je podigao ruku, dignu se ljudi iz zasjede i potrče prema gradu, osvoje ga i umah ga ognjem zapale.
Pokolj građana Aja
    20Kada se oni iz Aja obazreše, imadoše što vidjeti: dim se dizao iz grada prema nebu. I nitko od njih nije imao kuda uteći ni tamo ni amo. Tada se narod koji je bježao prema pustinji okrenuo prema progoniteljima. 21Vidjevši Jošua i sav Izrael da je zasjeda zauzela grad i da se diže dim iz grada, vrate se i udare na ljude iz Aja. 22Njihovi su im izašli u susret iz grada, i tako se oni iz Aja nađoše posred Izraelaca, opkoljeni i s jedne i s druge strane: biše pobijeni tako te ni jedan ne ostade živ niti uteče. 23A kralja Aja uhvatiše živa i dovedoše ga Jošui. 24Kad su Izraelci pobili sve stanovnike Aja na otvorenu polju i u pustinji, kuda su ih gonili, i kada svi padoše od mača, vratiše se Izraelci u Aj i sasjekoše mačem sve što bješe u njemu. 25Bilo je dvanaest tisuća onih koji su izginuli toga dana, ljudi i žena - sav Aj.
Prokletstvo i razaranje
    26Jošua nije spuštao ruke kojom bijaše zamahnuo kopljem sve dok nisu poubijani svi stanovnici Aja. 27Samo stoku i plijen iz onoga grada razdijele među sobom Izraelci, kao što je Jahve zapovjedio Jošui.
    28Jošua spali Aj i učini ga za sve vijeke ruševinom, pustim mjestom do danas. 29Kralja ajskoga objesi o drvo do večeri. O zapadu sunčanom zapovjedi Jošua te skinuše truplo s drveta, baciše ga pred gradska vrata i nabacaše na nj veliku gomilu kamenja, koja stoji i danas.
5. ŽRTVA I ČITANJE ZAKONA NA GORI EBALU
Žrtvenik od neklesanog kamena
    30Tada podiže Jošua žrtvenik Jahvi, Bogu Izraelovu, na gori Ebalu, 31kao što je zapovjedio Mojsije, sluga Jahvin, svim sinovima Izraelovim i kako je napisano u Mojsijevoj knjizi Zakona: žrtvenik od grubog kamena, neklesanog željezom. Na njemu bi prinesena Jahvi žrtva paljenica i pričesnica.
Čitanje Zakona
    32Tu na kamenju Jošua prepiše Zakon Mojsijev koji bješe napisan za sinove Izraelove. 33I sav Izrael i njegove starješine, glavari narodni i suci, došljaci i domaći, stanu s obje strane Kovčega prema svećenicima i levitima koji su nosili Kovčeg saveza Jahvina - polovina prema gori Gerizimu, a polovina prema gori Ebalu - da bi se blagoslovio puk Izraelov prema obredu koji zapovjedi Mojsije. 34Tada pročita Jošua svaku riječ Zakona, blagoslov i prokletstvo, sve kako je napisano u knjizi Zakona.
    35Nije Jošua propustio nijedne Mojsijeve naredbe, nego ih je sve pročitao pred saborom svih Izraelaca, pred ženama, djecom i došljacima koji su išli s njima.
6. SPORAZUM IZMEĐU IZRAELACA I GIBEONACA
Savez protiv Izraela
Jš 9.
O tim su događajima čuli svi kraljevi s onu stranu Jordana - u Gorju, u Šefeli i duž čitave obale Velikoga mora sve do Libanona: Hetiti, Amorejci, Kanaanci, Perižani, Hivijci, Jebusejci - 2pa se svi udružiše da složno udare protiv Jošue i Izraela.
Varka Gibeonaca
    3A stanovnici Gibeona, poučeni onim što Jošua učini Jerihonu i Aju, 4dosjete se lukavstvu. Uzmu hiniti da su putnici: bace na svoje magarce stare vreće i vinske mješine, poderane i zakrpane. 5Obuli su na noge rabljenu i pokrpanu obuću i vrgli na se staru odjeću. Sav kruh što su ga ponijeli na put bijaše suh i razdrobljen.
    6Stigoše Jošui u gilgalski tabor i rekoše njemu i ljudima Izraelcima: "Dolazimo iz daleke zemlje, sklopite savez s nama." 7Ali ljudi Izraelci kažu tim Hivijcima: "Tko zna ne živite li možda među nama? Kako ćemo, dakle, sklopiti savez s vama?" 8A oni odgovore Jošui: "Tvoje smo sluge!" Jošua ih upita: "Tko ste i odakle dolazite?" 9Odgovore: "Daleka je zemlja iz koje dolaze tvoje sluge u ime Jahve, Boga tvojega: čuli smo za slavu njegovu i za sve što je učinio u Egiptu 10i za ono što je učinio dvojici kraljeva amorejskih koji su vladali s onu stranu Jordana - Sihonu, kralju hešbonskom, i Ogu, kralju bašanskom u Aštarotu. 11Tada nam rekoše naše starješine i svi u našoj zemlji: 'Opskrbite se hranom za put, pođite im u susret i recite im: Vaše smo sluge, sklopite dakle savez s nama.' 12Evo našega kruha: vruć smo ponijeli na put od kuća svojih kada smo krenuli k vama, a sada je, evo, suh i razdrobljen. 13A ovo su vinski mjehovi: nove smo ih nalili, pa su se, evo, već poderali; i haljine naše i obuća već su trošni od dalekog puta."
    14I povjerovaše im ljudi po putnoj opskrbi, ne pitajući Jahvu što će im reći. 15Jošua uglavi s njima mir i sklopi savez s njima da će ih poštedjeti. I glavari se na to zakunu.
    16A poslije tri dana, pošto su sklopili s njima savez, saznalo se da su im susjedi i da žive usred Izraela. 17Tada krenu Izraelci iz tabora i stignu u njihove gradove, a to su bili Gibeon, Kefira, Beerot i Kirjat Jearim. 18Ali ih nisu napali sinovi Izraelovi, jer su im se glavari zajednice zakleli Jahvom, Bogom Izraelovim. Ali sva zajednica poče rogoboriti protiv glavara.
Položaj Gibeonaca
    19Tada svi glavari rekoše zajednici: "Mi smo im se zakleli Jahvom, Bogom Izraelovim, i zato ih ne smijemo dirati. 20Evo što ćemo: pustimo ih da žive, kako nas ne bi stigla srdžba zbog zakletve kojom smo se zakleli." 21Još dometnuše glavari: "Neka žive i neka budu drvosječe i vodonoše svoj zajednici." Sva zajednica prihvati što rekoše glavari.
    22Jošua pozva Gibeonce i reče im: "Zašto nas prevariste govoreći: 'Vrlo smo daleko od vas', kad eto živite usred nas? 23Zato će sada na vama biti kletva i nikada neće nestati među vama ropstva: bit ćete drvosječe i vodonoše za Dom Boga moga."
    24Oni odgovore Jošui: "Sa svih strana dolazili su glasovi nama, slugama tvojim, kako je Jahve, Bog tvoj, odredio Mojsiju, sluzi svomu, da će vam dati svu zemlju i da će istrijebiti ispred vas sve stanovnike ove zemlje; silno smo se uplašili od vas za svoje živote i zato smo učinili ovo. 25I sada smo, evo, u tvojim rukama: učini s nama što misliš da je dobro i pravo."
    26A on im je učinio ovako: izbavio ih iz ruku sinova Izraelovih te ih nisu pobili. 27I od toga dana naredi im Jošua da sijeku drva i nose vodu, sve do danas, za zajednicu i za žrtvenik Jahvin na mjestu koje se god izabere.
7. SAVEZ PETORICE AMOREJSKIH KRALJEVA OSVAJANJE JUŽNE PALESTINE
Pet kraljeva protiv Gibeona
Jš 10.
A kad ču jeruzalemski kralj Adoni-Sedek da je Jošua zauzeo Aj i da ga je izručio "heremu", kletom uništenju, kao što je učinio s Jerihonom i njegovim kraljem, i da su stanovnici Gibeona učinili mir s Izraelom i uključili se među njih, 2vrlo se uplaši, jer je Gibeon bio značajan kao kakav kraljevski grad, veći od Aja, a svi žitelji njegovi bijahu ratnici. 3Zato jeruzalemski kralj Adoni-Sedek poruči Hohamu, kralju hebronskom, Piramu, kralju jarmutskom, Jafiji, kralju lakiškom, i Debiru, kralju eglonskom: 4"Dođite k meni i pomozite mi da udarimo na Gibeon, jer je učinio mir s Jošuom i Izraelcima!" 5Udruži se tada pet kraljeva amorejskih: kralj jeruzalemski, kralj hebronski, kralj jarmutski, kralj lakiški i kralj eglonski; krenu oni i sva njihova vojska, opsjednu grad Gibeon i počnu ga napadati.
Jošua dolazi u pomoć Gibeonu
    6Tada Gibeonci poručiše Jošui u tabor u Gilgalu: "Ne napuštaj svojih slugu, nego se požuri k nama da nas izbaviš i da nam pomogneš, jer su se protiv nas udružili svi amorejski kraljevi koji žive u Gorju." 7I pođe Jošua iz Gilgala, a s njim i svi ratnici, sve vrsni junaci. 8A Jahve reče Jošui: "Ne boj se! Ja sam ih predao u tvoje ruke i nijedan od njih neće se održati pred tobom." 9I udari na njih Jošua iznenadno, pošto je svu noć išao od Gilgala.
Pomoć s neba
    10I smete ih Jahve pred Izraelcima, koji ih teško poraziše kod Gibeona i potjeraše prema strmini kojom se uzlazi u Bet-Horon. Tukli su ih sve do Azeke i do Makede. 11A dok su bježali pred Izraelom uz bethoronsku strminu, bacao je Jahve s neba na njih tuču kamenja sve do Azeke te su ginuli. I poginulo ih je više od tuče kamene nego što su ih pobili sinovi Izraelovi svojim mačevima. 12Onoga dana kada Jahve predade Amorejce sinovima Izraelovim, obrati se Jošua Jahvi i poviče pred Izraelcima:
    "Stani, sunce, iznad Gibeona,
        i mjeseče, iznad dola Ajalona!"
    13I stade sunce i zaustavi se mjesec sve dok se nije narod osvetio neprijateljima svojim. Ne piše li to u knjizi Pravednika? I stade sunce nasred neba i nije se nagnulo k zapadu gotovo cio dan. 14Nije bilo takva dana ni prije ni poslije da bi se Jahve odazvao glasu čovječjem. Tako je Jahve vojevao za Izraela. 15Potom se vrati Jošua i sav Izrael s njim u tabor gilgalski.
Petorica kraljeva u pećini kraj Makede
    16A onih pet kraljeva uteče i sakri se u pećinu kod Makede. 17Javiše Jošui: "Otkriveno je pet kraljeva sakrivenih u pećini kod Makede." 18A Jošua reče: "Navalite veliko kamenje pećini na otvor i postavite ljude pred nju da je čuvaju. 19A vi se drugi ne zadržavajte, nego tjerajte svoje neprijatelje i tucite ih s leđa; ne dajte im da uđu u svoje gradove, jer ih Jahve, Bog vaš, predade u vaše ruke."
    20A kad Jošua i sinovi Izraelovi okončaše bitku teškim pokoljem - utekla im je samo nekolicina preživjelih u tvrde gradove - 21vrati se narod zdrav i čitav k Jošui u tabor u Makedi. I nitko više ni da pisne protiv sinova Izraelovih.
    22Tada reče Jošua: "Otvorite ulaz u pećinu i odande mi izvedite onih pet kraljeva." 23I učine tako, izvedu k njemu iz pećine onih pet kraljeva: kralja jeruzalemskoga, kralja hebronskoga, kralja jarmutskoga, kralja lakiškog i kralja eglonskog. 24A kad ih izvedoše, pozva Jošua sve Izraelce i reče vojskovođama koji su ga pratili: "Priđite i stanite svojim nogama na vratove ovih kraljeva." Oni pristupe i stanu im svojim nogama na vratove. 25Reče Jošua: "Ne bojte se i ne plašite se! Hrabri budite i odlučni, jer će tako Jahve učiniti sa svim vašim neprijateljima s kojima se budete borili." 26Potom Jošua naredi da ih pogube i objese na pet stabala; i visjeli su ondje do večeri.
    27A o zalasku sunčanom zapovjedi Jošua te ih skidoše s drveća i baciše u istu onu pećinu u koju se bijahu sklonili te na otvor navališe golemo kamenje, koje je i danas ondje.
Osvajanje južnih kanaanskih gradova
    28Istoga dana zauze Jošua Makedu: udari na grad oštricom mača i pogubi kralja njegova i sve živo u gradu izruči "heremu", kletom uništenju, ne puštajući da itko utekne. I učini s kraljem makedskim kao što je učinio s kraljem jerihonskim.
    29Ode zatim Jošua i sav Izrael iz Makede u Libnu i udari na nju. 30I nju Jahve i njena kralja predade u ruke Izraelu, koji oštricom mača pobi sve živo u njoj; ne poštedje nikoga, a s kraljem Libne učini što i s kraljem jerihonskim.
    31Potom ode Jošua i svi Izraelci iz Libne u Lakiš, opsjede ga i napade. 32Jahve predade Lakiš u ruke Izraela, koji ga osvoji sutradan: pobiše oštricom mača sve živo u njemu, onako kao što su učinili s Libnom. 33Tada ustade Horam, kralj Gezera, da pomogne Lakišu, ali Jošua porazi njega i njegov narod tako te nitko ne preživje.
    34Jošua krenu zatim sa svim Izraelcima od Lakiša na Eglon. Opsjedoše grad i napadoše ga. 35Osvojiše ga još istoga dana i pobiše sve oštricom mača. Sve živo izručiše kletom uništenju, kako su učinili s Lakišem.
    36Onda Jošua sa svim Izraelom krenu od Eglona na Hebron i napade ga. 37Osvojiše ga i pobiše sve oštricom mača, kralja i stanovništvo u svim mjestima koja mu pripadaju, ne poštedjevši nikoga. Učini s njime kao s Eglonom. Grad sa svim svojim stanovništvom bi izručen kletom uništenju. 38Napokon krenu Jošua i sav Izrael s njim na Debir i napadoše ga. 39Osvojiše ga i razoriše; kralja njegova i žitelje okolnih mjesta pobiše oštricom mača. Kletom uništenju izručiše sve njegovo stanovništvo. Ne poštedješe nikoga. I učini Jošua s Debirom i njegovim kraljem kao što je učinio s Hebronom i njegovim kraljem, s Libnom i njezinim kraljem.
Pobjeda na jugu Palestine
    40Tako je Jošua zauzeo sav onaj kraj: Gorje i Negeb, Šefelu i Visočje - i sve njihove kraljeve. Ne ostavi preživjelih, već izruči kletom uništenju sve što je disalo, kako je zapovjedio Jahve, Bog Izraelov. 41I pobi ih Jošua sve od Kadeš Barnee do Gaze i sav kraj Gošen do Gibeona. 42Sve tamošnje kraljeve i zemlje njihove zauze Jošua ujedanput, jer se za Izraela borio Jahve, Bog Izraelov. 43Naposljetku se Jošua i sav Izrael vratiše u tabor u Gilgalu.
8. OSVAJANJE SJEVERNE PALESTINE
Savez kraljeva sa sjevera
Jš 11.
Kad je sve to čuo Jabin, kralj od Hasora, obavijesti Jobaba, kralja od Madona, i kralja od Šimrona, i kralja od Akšafa, 2i kraljeve na sjeveru, u Gorju, i u Arabi južno od Kinereta, i u Šefeli, i na uzvišicama Dora prema moru; 3Kanaance na istoku i zapadu, Amorejce, Hetite, Perižane i Jebusejce u planinama, Hivijce pod Hermonom u zemlji Mispi. 4Svi oni izađu sa svim svojim četama, s mnoštvom što ga bijaše kao pijeska na obali morskoj i s mnogim konjima i kolima.
Pobjeda kod Meroma
    5Udruže se, dakle, svi ti kraljevi i utabore se zajedno na vodama Meroma da se bore protiv Izraela. 6Tada Jahve reče Jošui: "Ne boj se njih, jer ću sutra u ovo doba učiniti te će svi biti pobijeni pred Izraelom; konje njihove osakati, a bojna im kola ognjem spali."
    7Jošua povede na njih sve svoje ratnike, iznenada ih napade na vodama Meroma i udari na njih. 8I Jahve ih dade u ruke Izraelcima te ih oni pobiše i protjeraše sve do Velikog Sidona i do Misrefot Majima i do ravnice Mispe na istoku; i poraziše ih tako te nitko ne preživje. 9Jošua učini kako mu je Jahve zapovjedio: konje im osakati, a kola im ognjem spali.
Osvajanje Hasora i ostalih sjevernih gradova
    10U to se vrijeme vrati Jošua i zauze Hasor, a njegova kralja pogubi mačem. Hasor je nekoć bio glavni grad svima tim kraljevstvima. 11Pobili su sve oštricom mača, izvršujući "herem", kletvu. Ne ostade ništa živo, a Hasor spališe ognjem. 12Sve gradove onih kraljeva pokori Jošua i pobi kraljeve oštricom mača, izvršujući "herem", kletvu, kao što je bio zapovjedio Mojsije, sluga Jahvin. 13Od ostalih gradova koji se dizahu na svojim brežuljcima Izraelci nisu spalili ni jednoga, osim Hasora, koji spali Jošua.
    14Sav plijen iz tih gradova i stoku razdijeliše sinovi Izraelovi među sobom, a sve ljude pobiše oštricom mača, istrijebiše ih i ni žive duše ne ostade.
Jošua izvršava Mojsijevu zapovijed
    15Sve što Jahve bijaše zapovjedio svome sluzi Mojsiju, zapovjedio je Mojsije Jošui, a Jošua sve izvršio, ne izostavivši ništa od svega što Jahve bijaše zapovjedio Mojsiju. 16Tako je Jošua zauzeo svu zemlju: Gorje, sav Negeb i svu zemlju Gošen, Šefelu, Arabu, Izraelsko gorje i njegove brežuljke, 17od gore Halaka, koja se diže prema Seiru, pa do Baal Gada, u ravnici libanonskoj pod gorom Hermonom; zarobio je sve njihove kraljeve, pobio ih i pogubio. 18Dugo je vremena ratovao Jošua s tim kraljevima. 19Nije bilo ni jednoga grada koji je sklopio mir s sinovima Izraelovim, osim Hivijaca, koji su živjeli u Gibeonu: sve ih zauzeše ratom. 20Jahve im bijaše otvrdnuo srca te su izašli u boj protiv Izraela i pali pod "herem", kletvu bez smilovanja, da budu istrijebljeni, kako je to Jahve bio zapovjedio Mojsiju.
Uništenje Anakovaca
    21U ono vrijeme dođe Jošua i istrijebi Anakovce iz Gorja, iz Hebrona, iz Debira, iz Anaba, iz svega gorja Judina i iz svega gorja Izraelova: predade ih "heremu", uništenju, njih i sve njihove gradove. 22Tako ne ostade nijedan Anakovac u svoj zemlji sinova Izraelovih, osim u Gazi, u Gatu i Ašdodu. 23Jošua zauze svu zemlju, kao što je Jahve bio rekao Mojsiju, i dade je u baštinu Izraelu podijelivši je po plemenima.
    I konačno zemlja počinu od rata.
9. POPIS POBIJEĐENIH KRALJEVA
Pobijeđeni kraljevi istočno od Jordana
Jš 12.
Ovo su zemaljski kraljevi što su ih pobijedili Izraelci i osvojili njihovu zemlju s onu stranu Jordana k istoku, od potoka Arnona do gore Hermona, sa svom Arabom na istoku: 2Sihon, kralj amorejski, koji je stolovao u Hešbonu; njegovo se kraljevstvo protezalo od Aroera, koji leži na rubu doline potoka Arnona, sredinom doline i polovinom Gileada pa do potoka Jaboka, gdje je graničilo s Amoncima; 3i na istoku mu bila Araba do Keneretskog mora s jedne strane i sve do Arabskog ili Slanog mora prema Bet Haješimotu; i dalje na jugu do obronaka Pisge.
    4Međašio s njime Og, kralj bašanski, jedan od posljednjih Refaimaca; stolovao je u Aštarotu i Edreju. 5A vladao je gorom Hermonom i Salkom, čitavim Bašanom sve do gešurske i maakadske međe te drugom polovinom Gileada sve do granice Sihona, kralja hešbonskoga. 6Mojsije, sluga Jahvin, i sinovi Izraelovi sve su ih pobili i predao je Mojsije, sluga Jahvin, tu zemlju u posjed plemenu Rubenovu i Gadovu plemenu te polovini plemena Manašeova.
Pobijeđeni kraljevi zapadno od Jordana
    7A ovo su zemaljski kraljevi što su ih pobijedili Jošua i sinovi Izraelovi s ovu stranu Jordana k zapadu, od Baal Gada u libanonskoj ravnici pa do gore Halaka, koja se diže prema Seiru, a tu je zemlju Jošua dao u baštinu plemenima Izraelovim prema njihovim dijelovima, 8u Gorju, u Šefeli, u Arabi i po obroncima, u Pustinji te u Negebu: zemlju hetitsku, amorejsku i kanaansku, perižansku, hivijsku i jebusejsku:9jerihonski kralj, jedan;
    kralj Aja kod Betela, jedan;10jeruzalemski kralj, jedan;
    hebronski kralj, jedan;11jarmutski kralj, jedan;
    lakiški kralj, jedan;12eglonski kralj, jedan;
    gezerski kralj, jedan;13debirski kralj, jedan;
    gederski kralj, jedan;14hormski kralj, jedan;
    aradski kralj, jedan;15kralj Libne, jedan;
    adulamski kralj, jedan;16makedski kralj, jedan;
    betelski kralj, jedan;17kralj Tapuaha, jedan;
    heferski kralj, jedan;18afečki kralj, jedan;
    šaronski kralj, jedan;19madonski kralj, jedan;
    hasorski kralj, jedan;20šimron-meronski kralj, jedan;
    ahšafski kralj, jedan;21tanaački kralj, jedan;
    megidski kralj, jedan;22kedeški kralj, jedan;
    kralj Jokneama na Karmelu, jedan;23dorski kralj u pokrajini dorskoj,
            jedan;
    gojski kralj u Gilgalu, jedan;24tirški kralj, jedan.
    U svemu trideset i jedan kralj.
II. DIOBA ZEMLJE IZMEĐU PLEMENA
Neosvojena područja
Jš 13.
Kad je Jošua ostario i odmakao u svojim godinama, reče mu Jahve: "Već si star i vremešan, a ostalo je mnogo zemlje da se osvoji. 2Evo područja što još preostaju: sve pokrajine filistejske i sva zemlja gešurska; 3od Šihora, što je pred Egiptom, sve do granice Ekrona na sjeveru, a računa se kao područje Kanaanaca; pet kneževina filistejskih: Gaza, Ašdod, Aškelon, Git i Ekron; zatim Avijci 4na jugu. Sva zemlja kanaanska od Are koja pripada Sidoncima, pa do Afeka i do međe amorejske; 5onda zemlja Giblijaca i sav Libanon prema istoku, od Baal Gada u podnožju gore Hermona do Lebo Hamata.
    6Sve stanovnike gorja, od Libanona do Misrefota na zapadu - sve Sidonce otjerat ću ispred sinova Izraelovih. Samo razdijeli Izraelu zemlju u baštinu, kao što sam ti zapovjedio. 7Razdijeli, dakle, tu zemlju u baštinu među devet plemena i polovinu plemena Manašeova."
1. POPIS PLEMENA ISTOČNO OD JORDANA
Opći pregled
    8Druga polovina plemena Manašeova, a s njome pleme Rubenovo i Gadovo, primiše svoju baštinu koju im je predao Mojsije preko Jordana, na istoku. Mojsije, sluga Jahvin, dodijelio im je ovako: 9od Aroera, koji se nalazi uz obalu potoka Arnona, i od grada usred doline, svu visoravan od Medebe do Dibona; 10sve gradove Sihona, kralja amorejskoga, koji je vladao u Hešbonu, sve do međe sinova Amonovih; 11i Gilead, i krajinu gešursku i maakansku sa svom gorom Hermonom, i sav Bašan do Salke; 12a u Bašanu sve kraljevstvo Oga, koji je vladao u Aštarotu i Edreju i bio posljednji potomak Refaima. Mojsije ih je pobijedio i protjerao. 13Ali sinovi Izraelovi nisu protjerali Gešurce i Maakance, pa tako ostadoše Gešurci i Maakanci usred Izraela sve do današnjega dana. 14Samo plemenu Levijevu ne dade baštine: Jahve, Bog Izraelov, njegova je baština, kao što je rekao.
Pleme Rubenovo
    15Mojsije dade plemenu sinova Rubenovih dijelove po njihovim porodicama. 16Primili su zemlju od Aroera, koji leži uz obalu potoka Arnona, i od grada koji je u sredini doline i svu visoravan kod Medebe; 17Hešbon sa svim njegovim gradovima koji leže na visoravni: Dibon, Bamot Baal, Bet Baal Meon; 18Jahas, Kedemot, Mefaat; 19Kirjatajim, Sibmu i Seret Hašahar na gori iznad doline; 20Bet Peor, Ašdot Hapisgu, Bet Haješimot; 21sve gradove na visoravni i sve kraljevstvo Sihona, amorejskog kralja, koji je vladao u Hešbonu. Mojsije ga je pobijedio kao i knezove midjanske: Avija, Rekema, Sura, Hura, Reba, podanike Sihonove, koji su živjeli u toj zemlji; 22i vrača Bileama, sina Beorova, ubili su sinovi Izraelovi oštricom mača s ostalim žrtvama. 23Međa sinova Rubenovih bijaše Jordan. To je bila baština sinova Rubenovih po njihovim porodicama: gradovi i sela njihova.
Pleme Gadovo
    24Onda dade Mojsije plemenu Gadovu, sinovima Gadovim, dijelove po porodicama njihovim. 25Primili su u posjed: Jazer i sve gradove gileadske, polovinu zemlje sinova Amonovih sve do Aroera, nasuprot Rabi, 26i od Hešbona do Ramat Hamispe i Betonima, i od Mahanajima do pokrajine Lo-Debar; 27a u dolini: Bet Haram, Bet Nimru, Sukot i Safon, to jest ostatak kraljevstva Sihona, kralja hešbonskoga; Jordan s obalom sve do kraja Kineretskoga mora, na istočnoj strani Jordana. 28To je baština sinova Gadovih, po njihovim porodicama, gradovi i sela njihova.
Polovina plemena Manašeova
    29Mojsije je dao dio polovini plemena Manašeova po njegovim porodicama. 30Dobili su u posjed zemlju od Mahanajima, sav Bašan, sve kraljevstvo Oga, kralja bašanskoga, i sva Sela Jairova što su u Bašanu - šezdeset gradova. 31A polovina Gileada, Aštarot i Edrej, gradovi kraljevstva Ogova u Bašanu, pripali su sinovima Makira, sina Manašeova, i to polovini sinova Makirovih po njihovim porodicama.
    32Tako je Mojsije bio podijelio baštine na Moapskim poljanama, s druge strane Jordana, istočno od Jerihona. 33Levijevu plemenu ne dade Mojsije baštine: Jahve, Bog Izraelov, njihova je baština, kao što im je sam rekao.
2. TRI VELIKA PLEMENA ZAPADNO OD JORDANA
Uvod
Jš 14.
Ovo je što su dobili u baštinu sinovi Izraelovi u zemlji kanaanskoj - što su im razdijelili u baštinu svećenik Eleazar i Jošua, sin Nunov, i glavari porodica izraelskih plemena. 2Ždrijebom su razdijelili baštinu, kao što je Jahve odredio preko Mojsija, među devet plemena i polovinu desetoga plemena. 3Mojsije je odredio baštinu dvama plemenima i polovini desetog plemena s onu stranu Jordana, a levitima nije dao baštine među njima. 4Jer bijahu dva plemena sinova Josipovih: Manašeovo i Efrajimovo. A levitima nisu dali dijela u zemlji nego gradove za prebivanje i pašnjake za njihovu stoku i za blago njihovo. 5Kako je Jahve zapovjedio Mojsiju, tako su učinili sinovi Izraelovi pri diobi zemlje.
Kalebova baština
    6Sinovi Judini pristupe k Jošui u Gilgalu, a Kaleb, sin Jefuneov, Kenižanin, reče mu: "Ti znaš što je Jahve rekao Mojsiju, čovjeku Božjem, za mene i za tebe u Kadeš Barnei. 7Bilo mi je četrdeset godina kad me posla Mojsije, sluga Jahvin, iz Kadeš Barnee da uhodim zemlju. I donio sam mu izvješće kako sam najbolje znao. 8Braća koja su pošla sa mnom uplašila su srce naroda, ali sam ja vršio volju Jahve, Boga svojega. 9I onoga se dana zakle Mojsije: 'Zemlja kojom je stupala noga tvoja pripast će tebi i sinovima tvojim u vječnu baštinu, jer si vršio volju Jahve, Boga mojega.' 10I vidiš, Jahve me sačuvao u životu, kao što je rekao. Već je prošlo četrdeset i pet godina kako je Jahve to obećao Mojsiju, dok je Izrael još išao pustinjom; sada mi je osamdeset i pet godina, 11ali sam još i danas snažan kao što sam bio onoga dana kad me Mojsije poslao kao uhodu. Kao nekoć, i sada je moja snaga u meni, za borbu, da odem i da se vratim. 12Daj mi sada ovo gorje, koje mi je Jahve obećao onoga dana. Sam si čuo onoga dana. Ondje su Anakovci, a i gradovi su im veliki i tvrdi. Ako je Jahve sa mnom, protjerat ću ih, kako je to obećao Jahve."
    13Tada ga Jošua blagoslovi i dade Kalebu, sinu Jefuneovu, Hebron u baštinu. 14Hebron je pripao u baštinu Kalebu, sinu Jefuneovu, Kenižaninu, sve do danas, jer je Kaleb vršio volju Jahve, Boga Izraelova. 15Hebron se prije zvao Kirjat Arba; a Arba bijaše velik čovjek među Anakovcima.
    I počinu zemlja od rata.
Baština plemena Judina
Jš 15.
Dio što je pripao plemenu sinova Judinih, po njihovim porodicama, bijaše prema granici edomskoj, na jug do Sinske pustinje, na krajnjem jugu. 2A južna im međa išla od kraja Slanoga mora od zaljeva što je na jugu; 3izlazila je onda južno od Akrabimskog uspona, pružala se preko Sina i uzlazila južno od Kadeš Barnee, prelazila Hesron, penjala se k Adari i odatle okretala prema Karkai, 4potom prelazila Asmon i dopirala do Potoka egipatskog i najposlije izbijala na more. To vam je južna međa. 5Na istoku je međa bila: Slano more do ušća Jordana. Sjeverna je međa počinjala od Slanog mora kod ušća Jordana. 6Odatle je međa uzlazila u Bet-Hoglu, tekla sjeverno uz Bet-Arabu, išla gore na Kamen Bohana, sina Rubenova. 7Međa se zatim dizala od Akorske doline prema Debiru, okretala na sjever prema Gelilotu, koji leži naprama Adumimskom usponu, južno od Potoka; dalje je međa prolazila prema vodama En-Šemeša te izlazila kod En-Rogela. 8Odatle se preko doline Ben-Hinom s juga dizala k Jebusejskom obronku, to jest k Jeruzalemu. Potom se uspinjala na vrh gore koja prema zapadu gleda na dolinu Hinon i leži na sjevernom kraju doline Refaima. 9S vrha te gore zavijala je međa na izvor Neftoah te izlazila prema gradovima u gori Efronu da zatim okrene k Baali, to jest Kirjat Jearimu. 10Od Baale međa je okretala na zapad prema gori Seiru i onda, prolazeći sjeverno od gore Jearima, to jest Kesalona, spuštala se u Bet-Šemeš te išla k Timni. 11Dalje je međa tekla k sjevernom obronku Ekrona, okretala prema Šikronu, prelazila visove Baale, pružala se do Jabneela da konačno izbije na more. 12Zapadna je međa Veliko more s obalom. To su bile zemlje sinova Judinih, unaokolo, po porodicama njihovim.
Kalebovci zauzimaju područje Hebrona
    13Kaleb, sin Jefuneov, primi dio među sinovima Judinim, kako je Jahve naredio Jošui. Dao mu je Kirjat Arbu, glavni grad sinova Anakovih - Hebron. 14Kaleb protjera odatle tri sina Anakova: Šešaja, Ahimana i Talmaja, potomke Anakove. 15Odatle krenu na stanovnike Debira, koji se nekoć zvao Kirjat Sefer. 16Tada reče Kaleb: "Tko pokori i zauzme Kirjat Sefer, dat ću mu svoju kćer Aksu za ženu." 17Zauze ga Otniel, sin Kenaza, brata Kalebova; i dade mu Kaleb svoju kćer Aksu za ženu. 18Kad je prišla mužu, on je nagovori da u svoga oca zatraži polje. Ona siđe s magarca, a Kaleb je upita: "Šta hoćeš?" 19Ona odgovori: "Daj mi blagoslov! Kad si mi dao kraj u Negebu, daj mi i koji izvor vode." I on joj dade Gornje i Donje izvore.
    20To je bila baština plemena sinova Judinih po porodicama njihovim.
Popis mjesta plemena Judina
    21Međašni su gradovi plemena sinova Judinih, duž edomske međe prema jugu, bili: Kabseel, Eder, Jagur; 22Kina, Dimona, Adada; 23Kedeš, Hasor Jitnan; 24Zif, Telem, Bealot; 25Novi Hasor, Kirjat Hesron (to jest Hasor); 26Amam, Šema, Molada; 27Hasar Gada, Hešmon, Bet-Pelet; 28Hasar Šual, Beer Šeba s pripadnim područjima; 29Baala, Ijim, Esem; 30Eltolad, Kesil, Horma; 31Siklag, Madmana, Sansana; 32Lebaot, Šelhim, En Rimon: svega dvadeset i devet gradova s njihovim selima.
    33U Dolini: Eštaol, Sora, Ašna; 34Zanoah, En Ganim, Tapuah, Haenam; 35Jarmut, Adulam, Soko, Azeka; 36Šaarajim, Aditajim, Hagedera i Gederotajim: četrnaest gradova s njihovim selima.
    37Senan, Hadaša, Migdal-Gad; 38Dilean, Hamispe, Jokteel; 39Lakiš, Boskat, Eglon; 40Kabon, Lahmas, Kitliš; 41Gederot, Bet-Dagon, Naama, Makeda: šesnaest gradova s njihovim selima.
    42Libna, Eter, Ašan; 43Jiftah, Ašna, Nesib; 44Keila, Akzib i Mareša: devet gradova s njihovim selima.
    45Ekron s naseljima i selima njegovim; 46od Ekrona pa do Mora, sve što se nalazi pokraj Ašdoda, s njihovim selima; 47Ašdod s naseljima i selima njegovim, Gaza s naseljima i selima njegovim do Egipatskog potoka i Velikog mora, koje je međa.
    48A u Gori: Šamir, Jatir, Soko; 49Dana, Kirjat Sefer (to je Debir); 50Anab, Eštemoa, Anim; 51Gošen, Holon, Gilo: jedanaest gradova s njihovim selima.
    52Arab, Duma, Ešean; 53Janum, Bet-Tapuah, Afeka, 54Humta, Kirjat Arba (to jest Hebron), Sior: devet gradova s njihovim selima.
    55Maon, Karmel, Zif, Juta; 56Jizreel, Jokdeam, Zanoah; 57Hakajin, Gibea, Timna: deset gradova s njihovim selima.
    58Halhul, Bet-Sur, Gedor; 59Maarat, Bet-Anot, Eltekon: šest gradova s njihovim selima.
    Tekoa, Efrata (to jest Betlehem), Peor, Etan, Kulon, Tatam, Sores, Karem, Galim, Beter, Manah: jedanaest gradova s njihovim selima.
    60Kirjat Baal (to jest Kirjat Jearim) i Haraba: dva grada s njihovim selima.
    61U pustinji: Bet Haaraba, Midin, Sekaka; 62Hanibšan, Slani grad i En-Gedi: šest gradova s njihovim selima.
    63A Jebusejce koji su živjeli u Jeruzalemu nisu mogli protjerati sinovi Judini. Tako su ostali sa sinovima Judinim u Jeruzalemu sve do danas.
Baština plemena Efrajimova
Jš 16.
Sinovima Josipovim pripao je ždrijebom posjed: od Jordana kod Jerihona, od Jerihonskih voda na istok, pa pustinjom k Betelskoj gori; 2od Betel-Luza međa se nastavljala područjem Arkijaca do Atarota. 3Potom se spuštala na zapad do jafletske međe, sve do Donjeg Bet-Horona i do Gezera, odakle je izlazila na more. 4To je bila baština Josipovih sinova: Manašea i Efrajima.
    5Područje sinova Efrajimovih po njihovim porodicama bilo je ovo: međa baštine njihove prema istoku išla je od Atrot Adara pa do Gornjega Bet-Horona. 6Odatle se pružala do mora ... (išla na) Mikmetat na sjeveru i zavijala dalje na istok prema Taanat Šilu i prolazila s istočne strane do Janoaha. 7Od Janoaha spuštala se u Atarot i Naarat i onda, dotičući se Jerihona, udarala na Jordan. 8Od Tapuaha išla je ta međa prema zapadu do potoka Kane te izbijala na more. To je bila baština plemena sinova Efrajimovih po njihovim porodicama. 9A Efrajimovi su sinovi imali sve te gradove s njihovim selima i još odvojene gradove usred baštine sinova Manašeovih. 10Ali nisu uspjeli otjerati Kanaanaca koji su živjeli u Gezeru. Tako su Kanaanci ostali među sinovima Efrajimovim do danas, ali im bijaše nametnuta tlaka.
Baština plemena Manašeova
Jš 17.
Ždrijebom je dopao i dio plemenu Manašeovu, jer je Manaše bio prvenac Josipov. Makiru, prvencu Manašeovu, ocu Gileadovu - bijaše on ratnik bez premca - pripade Gilead i Bašan. 2Dobili su svoj dio i ostali sinovi Manašeovi po svojim porodicama: sinovi Abiezerovi, sinovi Helekovi, sinovi Asrielovi; sinovi Šekemovi, sinovi Heferovi i sinovi Šemidini. To su muški potomci Manašea, sina Josipova, po svojim porodicama. 3A Selofhad, sin Hefera, sina Gileada, sina Makira, sina Manašeova, nije imao sinova nego samo kćeri. Evo im imena: Mahla, Noa, Hogla, Milka i Tirsa. 4One dođoše pred svećenika Eleazara i pred Jošuu, sina Nunova, i pred glavare govoreći: "Jahve je zapovjedio Mojsiju da se i nama dade baština među našom braćom." I dadoše im po Jahvinoj zapovijedi baštinu među braćom njihova oca. 5Tako je dopalo Manašeu deset dijelova, povrh gileadske i bašanske zemlje, koje su s onu stranu Jordana. 6Kćeri Manašeove dobiše baštinu među njegovim sinovima, a zemlja gileadska pripala je drugim sinovima Manašeovim.
    7Međa je Manašeova išla od Ašera do Mikmetata, koji leži nasuprot Šekemu, a zatim zavijala desno prema Jašibu na izvoru Tapuahu. 8Pokrajina Tapuah pripadaše Manašeu, ali sam Tapuah na međi Manašeovoj pripadaše sinovima Efrajimovim. 9Međa je silazila do potoka Kane. Južno od potoka bili su i ovi gradovi što su Efrajimovim sinovima pripadali između Manašeovih gradova; a zemlja se Manašeova nalazila na sjeveru i izbijala na more. 10Područje s juga pripadalo je Efrajimu, na sjeveru Manašeu, a more im bi međa; na sjeveru su graničili s Ašerom, a s Jisakarom na istoku. 11Manašeu pripadahu u Jisakaru i Ašeru: Bet-Šean sa svojim selima, Jibleam sa svojim selima, stanovnici Dora sa svojim selima, stanovnici En-Dora sa svojim selima, stanovnici Taanaka sa svojim selima, stanovnici Megida sa svojim selima; dakle: tri područja. 12Ali Manašeovi sinovi nisu mogli osvojiti te gradove i zato su Kanaanci ostali u tom kraju. 13Ali kad su ojačali sinovi Izraelovi, nametnuše Kanaancima tlaku, ali ih nisu uspjeli protjerati.
Josipovi sinovi prodiru u šume
    14Obrate se tada Josipovi sinovi Jošui i upitaju: "Zašto si nam dao u baštinu prema jednom ždrijebu, samo jedan dio, kad smo mnogobrojni i Jahve nas dosad blagoslivljao?" 15Jošua im odgovori: "Kad ste narod mnogobrojan, pođite u šumu i krčite ondje sebi zemlje u periškoj i refaimskoj krajini, ako vam je pretijesna gora Efrajimova." 16A sinovi Josipovi rekoše: "Gora nam ova neće biti dosta, a svi Kanaanci koji žive u ravnici imaju željezna kola, oni što su u Bet-Šeanu i selima njegovim i oni koji su u dolini jizreelskoj."
    17Tada odgovori Jošua domu Josipovu, i Efrajimu i Manašeu: "Vi ste brojan narod i imate silnu snagu. Zato nećeš dobiti samo jedan ždrijeb: 18neka gora bude tvoja. Ako je šumovita, iskrči je pa će obronci biti posjed doma tvoga. Istjerat ćeš sigurno Kanaance ako i imaju željezna kola, ako i jesu jaki."
3. SEDAM OSTALIH PLEMENA
Jš 18.
Sabrala se zajednica sinova Izraelovih u Šilo, i ondje razapeše Šator sastanka. Sva im se zemlja pokorila. 2Ali ostade među sinovima Izraelovim još sedam plemena koja nisu primila svoje baštine. 3Tada im reče Jošua: "Dokle ćete oklijevati da pođete i zaposjednete zemlju koju vam je dao Jahve, Bog vaših otaca? 4Izaberite po tri čovjeka iz svakoga plemena, a ja ću ih poslati da popišu svu zemlju za diobu. Kad se vrate k meni, 5razdijelit ću zemlju na sedam dijelova. Neka Juda ostane na svome području na jugu, a Josipov dom neka ostane u svome kraju na sjeveru. 6A vi raspišite zemlju na sedam dijelova i donesite mi amo da bacim ždrijeb za vas ovdje pred Jahvom, Bogom našim. 7Leviti neće imati dijela među vama jer je svećeništvo Jahvino njihova baština; a Gad, Ruben i polovina plemena Manašeova primili su svoju baštinu na istočnoj strani Jordana - onu koju im je dao Mojsije, sluga Jahvin."
    8Spreme se ti ljudi na put, a Jošua zapovjedi onima koji su pošli popisati zemlju: "Idite i obiđite svu zemlju i opišite je, pa se onda vratite k meni da bacim ždrijeb ovdje pred Jahvom u Šilu." 9Odoše oni ljudi, prođoše zemljom i u knjigu popisaše sve gradove u sedam dijelova, pa se vratiše k Jošui u tabor u Šilu. 10A Jošua baci za njih ždrijeb u Šilu pred Jahvom i ondje razdijeli Jošua zemlju sinovima Izraelovim po njihovim dijelovima plemenskim.
Pleme Benjaminovo
    11I pade ždrijeb na pleme sinova Benjaminovih po njihovim porodicama: utvrdi se da je njihov dio između dijela sinova Judinih i sinova Josipovih. 12Sjeverna im se međa protezala od Jordana te išla uza sjeverni obronak Jerihona, uspinjala se sa zapada na goru i završavala se u pustinji Bet-Avenu. 13Odatle je išla k Luzu, k južnom obronku Luza, to jest Betela; spuštala se zatim u Atrot-Adar, kraj brda koje je južno od Donjeg Bet-Horona. 14Međa se dalje savijala i okretala sa zapada prema jugu, od gore koja se diže nasuprot Bet-Horonu s juga, i svršavala se kod Kirjat Baala, danas Kirjat Jearima, grada sinova Judinih. To je zapadna strana. 15Južna se strana počinjala od granice Kirjat Jearima, pa se pružala na zapad k vrelu Neftoahu; 16potom se spuštala međa do kraja gore koja je prema dolini Ben-Hinomu, na sjeveru refaimske nizine, silazila zatim u dolinu Hinom uz Jebusejski obronak i dosegla do izvora Rogela. 17Zatim se savijala od sjevera te izlazila na En-Šemeš i doticala Gelilot, koji se diže prema Adumimskom usponu, i silazila na Kamen Bohana, sina Rubenova. 18Prolazila je zatim obronkom sa sjeverne strane prema Bet-Haarabi i silazila do Arabe. 19Dalje je tekla međa uz obronak Bet-Hogle prema sjeveru i svršavala se na sjevernom Jeziku Slanog mora, do južnog kraja Jordana. To je južna međa. 20Jordan je pak bio međa s istočne strane. To je baština sinova Benjaminovih, s njihovim međama unaokolo po porodicama njihovim.
Benjaminovi gradovi
    21Gradovi plemena sinova Benjaminovih po porodicama njihovim jesu: Jerihon, Bet-Hogla, Emek Kesis; 22Bet-Haaraba, Samarajim, Betel; 23Avim, Para, Ofra; 24Kefar Haamona, Ofni i Gaba: dvanaest gradova s njihovim selima.
    25Gibeon, Rama, Beerot; 26Mispe, Kefira i Mosa; 27Rekem, Jirpeel, Tarala; 28Sela Haelef, Jebus (to je Jeruzalem), Gibat i Kirjat: četrnaest gradova s njihovim selima. To je baština sinova Benjaminovih po porodicama njihovim.
Baština plemena Šimunova
Jš 19.
Drugi ždrijeb izađe za Šimuna, za pleme sinova Šimunovih po porodicama njihovim: njihova je baština bila usred sinova Judinih. 2Dodijeljena im je kao baština: Beer Šeba, Šeba, Molada; 3Hasar Šual, Bala, Esem; 4Eltolad, Betul, Horma, 5Siklag, Bet-Hamarkabot, Hasar Susa, 6Bet-Lebaot i Šaruhen: trinaest gradova i njihova sela. 7Ajin, Rimon, Eter i Ašan: četiri grada s njihovim selima. 8I sva naselja što su oko tih gradova, do Baalat Beera, Ramat Negeba. To je baština plemena sinova Šimunovih po porodicama njihovim. 9Baština je sinova Šimunovih bila od dijela sinova Judinih, jer dio dodijeljen sinovima Judinim bijaše za njih prevelik. Zato su sinovi Šimunovi dobili svoju baštinu usred njihova područja.
Baština plemena Zebulunova
    10Treći ždrijeb izađe za sinove Zebulunove po porodicama njihovim: njihovo je područje sezalo do Sarida, 11odakle im se međa na zapadu penjala do Marale, doticala Dabešet i dopirala do potoka koji je nasuprot Jokneamu. 12Od Sarida je međa okretala prema istoku, sve do međe Kislot Tabora, odakle je izlazila do Dabrata i uspinjala se do Jafije. 13A odatle je išla opet prema istoku, na Git Hefer i na Ita Kasin, izlazila na Rimon i vraćala se do Nee. 14Onda je okretala sa sjevera oko Hanatona i završavala se u dolini Jiftah-Elu. 15Pa Katat, Nahalal, Šimron, Jidalu i Betlehem: dvanaest gradova s njihovim selima. 16To je bila baština sinova Zebulunovih po porodicama njihovim: ti gradovi s njihovim selima.
Baština plemena Jisakarova
    17Četvrti je ždrijeb izašao za Jisakara, za sinove Jisakarove po njihovim porodicama. 18A posjed im je bio: Jizreel, Hakesulot, Šunem; 19Hafarajim, Šion, Anaharat; 20Harabit, Kišjon, Ebes; 21Remet i En-Ganim, En-Hada i Bet-Pases. 22Potom međa dotiče Tabor, Šahasimu i Bet-Šemeš i izlazi na Jordan: šesnaest gradova s njihovim selima. 23To je baština plemena sinova Jisakarovih po porodicama njihovim: ti gradovi s njihovim selima.
Baština plemena Ašerova
    24Peti ždrijeb iziđe za pleme sinova Ašerovih po njihovim porodicama. 25Njihova je zemlja bila: Helkat, Hali, Beten, Akšaf, 26Alamelek, Amad, Mišal. Na zapadu je međa doticala Karmel i Šihor Libnat. 27Zatim je okretala prema sunčanom istoku do Bet-Dagona i doticala se Zebuluna i doline Jiftahela sa sjevera; protezala se dalje Bet-Haemekom i Neielom i dosezala slijeva Kabul, 28pa Abdon, Rehob, Hamon i Kanu sve do Velikog Sidona. 29Međa je tada zavijala prema Rami i do tvrdoga grada Tira te je okretala prema Hosi i izlazila na more. Obuhvaćala je Mehaleb, Akzib, 30Ako, Afek i Rehob: dvadeset i dva grada s njihovim selima. 31To je baština plemena sinova Ašerovih po porodicama njihovim: ti gradovi i njihova sela.
Baština plemena Naftalijeva
    32Šesti ždrijeb izađe za sinove Naftalijeve po njihovim porodicama. 33Njihova međa ide od Helefa i od Hrasta u Saananimu, od Adami Hanekeba i Jabneela do Lakuma i izbija na Jordan. 34Potom međa okreće na zapad k Aznot Taboru i pruža se odande prema Hukoku; na jugu se dotiče Zebuluna, na zapadu Ašera, na istoku Jordana. 35Utvrđeni gradovi bijahu Hasidim, Ser, Hamat, Rakat, Kineret; 36Adama, Rama, Hasor, 37Kedeš, Edrej, En-Hasor; 38Jiron, Migdal-El, Horem, Bet-Anat, Bet-Šemeš: devetnaest gradova s njihovim selima. 39To je baština plemena Naftalijevih sinova po porodicama njihovim: ti gradovi i njihova sela.
Baština plemena Danova
    40Izađe sedmi ždrijeb za pleme sinova Danovih po porodicama njihovim. 41Područje baštine njihove bilo je: Sora, Eštaol, Ir Šemeš, 42Šaalabin, Ajalon, Jitla, 43Elon, Timna, Ekron, 44Elteke, Gibeton, Baalat, 45Jehud, Bene-Berak, Gat-Rimon, 46Me-Hajarkon i Harakon s područjem prema Jafi.
    47Ali područje sinova Danovih bilo je za njih pretijesno; zato udare Danovi sinovi na Lešem, osvoje ga i sve pobiju oštricom mača; zaposjednu grad, nastane se u njemu i Lešem prozovu Dan, po imenu Dana, oca svoga. 48To je baština plemena sinova Danovih po porodicama njihovim: ti im gradovi i sela njihova.
    49Kada završe diobu zemlje ždrijebom i utvrde njezine međe, dadu Izraelci Jošui, sinu Nunovu, baštinu u svojoj sredini. 50Po zapovijedi Jahvinoj dali su mu grad koji je sebi želio: Timnat-Serah u Efrajimovoj gori; on utvrdi taj grad i nastani se u njemu.
    51To su baštine koje su svećenik Eleazar i Jošua, sin Nunov, i glavari izraelskih plemena podijelili ždrijebom među plemena izraelska u Šilu, pred Jahvom, na vratima Šatora sastanka. Tako je zavšena razdioba zemlje.
4. POVLAŠTENI GRADOVI
Gradovi-utočišta
Jš 20.
Jahve reče Jošui: 2"Kaži sinovima Izraelovim i reci im: 'Odredite sebi gradove-utočišta za koje sam vam govorio preko Mojsija, 3da bi onamo mogao pobjeći ubojica koji nehotice ubije koga i da vam budu utočišta od krvnoga osvetnika. 4Ako ubojica utekne u koji od tih gradova, neka stane pred gradska vrata i neka starješinama toga grada iznese svoju stvar. Oni neka ga prime u svoj grad i odrede mu mjesto gdje će prebivati među njima. 5Ako ga krvni osvetnik progoni, ne smiju izručiti ubojicu u njegove ruke: ta nehotice je ubio svoga bližnjega, a ne iz mržnje. 6Ubojica neka ostane u tom gradu sve dok ne stupi pred sud zajednice ili do smrti velikoga svećenika koji bude u ono vrijeme. Tada neka se ubojica vrati i neka ode u svoj grad i svome domu - u grad iz kojega je utekao.'"
    7I posvete Kedeš u Galileji, u Naftalijevoj gori; Šekem u Efrajimovoj gori; Kirjat-Arbu, to jest Hebron, u Judinoj gori. 8S druge strane Jordana, istočno od Jerihona, odrede Beser u pustinji, u ravnici plemena Rubenova, i Ramot u Gileadu od plemena Gadova, i Golan u Bašanu od plemena Manašeova. 9To su bili gradovi određeni svim Izraelcima i došljacima koji borave među njima: ovamo je mogao uteći svaki koji nehotice drugoga ubije, a da sam ne pogine od osvetničke ruke dok ne izađe na sud, pred zajednicu.
Levitski gradovi
Jš 21.
Pođoše tada glavari levitskih obitelji k svećeniku Eleazaru i Jošui, sinu Nunovu, i plemenskim glavarima Izraela.
    2I rekoše im u Šilu, u zemlji kanaanskoj: "Jahve je zapovjedio preko Mojsija da nam se dadu gradovi gdje ćemo živjeti i pašnjaci oko njih za našu stoku." 3Izraelci dadoše levitima od svoje baštine, po zapovijedi Jahvinoj, ove gradove s njihovim pašnjacima. 4Iziđe, dakle, ždrijeb za porodice Kehatove: levitima, potomcima svećenika Arona, pripade trinaest gradova od plemena Judina, Šimunova i Benjaminova; 5ostalim sinovima Kehatovim pripalo je ždrijebom po porodicama deset gradova od plemena Efrajimova i Danova i od polovine plemena Manašeova. 6Sinovi Geršonovi dobiše po porodicama trinaest gradova od plemena Jisakarova, Ašerova i Naftalijeva i od polovine plemena Manašeova u Bašanu. 7Merarijevim sinovima po njihovim porodicama pripalo je dvanaest gradova od plemena Rubenova, Gadova i Zebulunova.
    8Tako Izraelci ždrijebom dodijeliše levitima te gradove s pašnjacima, kako bijaše zapovjedio Jahve preko Mojsija.
Gradovi sinova Kehatovih
    9Od plemena sinova Judinih i od plemena sinova Šimunovih dodijeljeni su bili ovi gradovi koji se poimence navode: 10sinovima Aronovim u levitskim porodicama Kehatovim, jer je prvi ždrijeb bio za njih, 11pripade Kirjat-Arba, glavni grad Anakovaca, to jest Hebron, u Judinoj gori, s pašnjacima unaokolo. 12Ali polja oko toga grada sa selima unaokolo bila su već dana u baštinu Kalebu, sinu Jefuneovu. 13Sinovima svećenika Arona pripade grad-utočište Hebron s pašnjacima i Libna s pašnjacima; 14Jatir s pašnjacima, Eštemoa s pašnjacima, 15Holon s pašnjacima, Debir s pašnjacima, 16Ašan s pašnjacima, Juta s pašnjacima, Bet-Šemeš s pašnjacima. Dakle, devet gradova od ona dva plemena. 17Od plemena Benjaminova: Gibeon s pašnjacima, Geba s pašnjacima, 18Anatot s pašnjacima, Almon s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 19Tako su svećenici, sinovi Aronovi, dobili svega trinaest gradova s njihovim pašnjacima.
    20Ostalim levitima u porodicama sinova Kehatovih ždrijebom su pripali gradovi plemena Efrajimova. 21Dali su im grad-utočište Šekem s pašnjacima njegovim na Efrajimovoj gori, zatim Gezer s pašnjacima, 22Kibsajim s pašnjacima, Bet-Horon s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 23Od plemena Danova dobili su: Elteku s pašnjacima i Gibeton s pašnjacima, 24Ajalon s pašnjacima i Gat-Rimon s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 25Od polovine plemena Manašeova: Tanak s pašnjacima i Jibleam s pašnjacima. Dakle, dva grada. 26U svemu: deset su gradova s pašnjacima dobile porodice ostalih sinova Kehatovih.
Gradovi sinova Geršonovih
    27Geršonovim sinovima, porodicama levitskim, dadoše od polovine plemena Manašeova grad-utočište Golan u Bašanu i Aštarot s njihovim pašnjacima. Dakle, dva grada. 28Od plemena Jisakarova: Kišon s pašnjacima, Dabrat s pašnjacima, 29Jarmut s pašnjacima i En-Ganim s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 30Od plemena Ašerova: Mišal s pašnjacima, Abdon s pašnjacima, 31Helkat s pašnjacima i Rehob s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 32Od plemena Naftalijeva: grad-utočište Kedeš u Galileji s pašnjacima, Hamot Dor s pašnjacima i Kartan s pašnjacima. Dakle, tri grada. 33Svega Geršonovih gradova po porodicama njihovim bijaše trinaest gradova s pašnjacima.
Gradovi sinova Merarijevih
    34Porodicama sinova Merarijevih, preostalim levitima, dali su od plemena Zebulunova: Jokneam s pašnjacima, Kartu s pašnjacima, 35Rimon s pašnjacima, Nahalal s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 36S onu stranu Jordana od plemena Rubenova dadoše im grad-utočište Beser s pašnjacima na pustinjskoj visoravni, Jahas s pašnjacima, 37Kedemot s pašnjacima, Mefaat s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 38Od plemena Gadova: grad-utočište Ramot u Gileadu s pašnjacima, Mahanajim s pašnjacima, 39Hešbon s pašnjacima, Jazer s pašnjacima. Dakle, četiri grada. 40U svemu bijaše dodijeljeno ždrijebom porodicama sinova Merarijevih, preostalim levitima, dvanaest gradova.
    41Tako usred baštine sinova Izraelovih bijaše četrdeset i osam levitskih gradova s pašnjacima. 42Svaki je taj grad imao pašnjake unaokolo. Tako je bilo sa svima spomenutim gradovima.
Svršetak diobe
    43Tako je Jahve predao Izraelcima svu zemlju za koju se zakleo da će je dati ocima njihovim. Primili su je u posjed i nastanili se u njoj. 44I dade im Jahve da otpočinu u miru na svim međama, kako se bijaše zakleo njihovim ocima. Nitko im od njihovih neprijatelja ne bijaše kadar odoljeti. Sve im je njihove neprijatelje predao Jahve u ruke. 45Od svih obećanja što ih je Jahve dao domu Izraelovu nijedno ne osta neispunjeno. Sve se ispunilo.
III. JOŠUIN SVRŠETAK
1. POVRATAK PREKOJORDANSKIH PLEMENA
Otpuštanje prekojordanskih plemena
Jš 22.
Tada sazove Jošua sinove Rubenove i Gadove i polovinu plemena Manašeova 2i reče im: "Izvršili ste sve što vam je Mojsije, sluga Jahvin, zapovjedio i poslušali ste me u svemu što sam vam zapovjedio. 3Niste ostavili svoje braće unatoč dugom vojevanju do današnjega dana i vršili ste vjerno zapovijedi Jahve, Boga svojega. 4Sada je Jahve, Bog vaš, dao mir braći vašoj, kako im bijaše obećao. Vratite se sada u svoje šatore, u zemlju koju vam je dao Mojsije, sluga Jahvin, u baštinu s onu stranu Jordana. 5Samo pazite da vršite zapovijedi i Zakon što vam ga dade Mojsije, sluga Jahvin: da ljubite Jahvu, Boga svojega, da uvijek idete putovima njegovim, da čuvate zapovijedi njegove, da se držite uz njega i da mu služite svim srcem i svom dušom." 6I blagoslovi ih Jošua i otpusti, a oni se zatim vrate u svoje šatore.
    7Mojsije bijaše jednoj polovini plemena Manašeova dao baštinu u Bašanu; a drugoj polovini dade je Jošua usred njihove braće zapadno od Jordana. Otpuštajući ih u njihove šatore, Jošua ih blagoslovi. 8I reče im: "Vratite se u svoje šatore s velikim blagom i s mnogom stokom, sa srebrom, zlatom, tučem, željezom i haljinama u izobilju i podijelite plijen od neprijatelja svojih s braćom svojom."
Podizanje žrtvenika na obali Jordana
    9Vratiše se sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi i polovina plemena Manašeova; odoše od sinova Izraelovih iz Šila u zemlji kanaanskoj da krenu u zemlju gileadsku, na svoju baštinu koju su zaposjeli, kako im je zapovjedio Jahve preko Mojsija. 10Kad su stigli do jordanskog područja u zemlji kanaanskoj, podigoše sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manašeova žrtvenik na Jordanu, žrtvenik velik, izdaleka se vidio. 11Čuli Izraelci gdje se govori: "Evo, sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manašeova podigoše žrtvenik prema zemlji kanaanskoj, kod Jordana, na izraelskoj strani."
    12Na to se skupi sva zajednica sinova Izraelovih u Šilu da pođu u boj na njih.
Prijekori istočnim plemenima
    13Izraelci sinovima Rubenovim, sinovima Gadovim i polovini plemena Manašeova u gileadsku zemlju poslaše Pinhasa, sina svećenika Eleazara, 14i s njime deset knezova, po jednoga rodovskog glavara od svakoga plemena Izraelova, a svaki je od njih bio glavar obitelji među tisućama porodica Izraelovih. 15I kad oni dođoše k sinovima Rubenovim, sinovima Gadovim i polovini plemena Manašeova u zemlju gileadsku, rekoše im: 16"Evo što veli sva zajednica Jahvina: 'Što znači nevjera koju činite protiv Jahve, Boga Izraelova? Zašto se odvrgoste danas od Jahve i, podigavši žrtvenik, zašto se bunite protiv Jahve? 17Zar vam nije dosta zločina iz Peora, od kojega se nismo očistili do dana današnjega i zbog kojega je došao pomor na zajednicu Jahvinu? 18Ako se danas odvraćate od Jahve i bunite se danas protiv njega, neće li se sutra izliti njegov gnjev na svu zajednicu Izraelovu? 19Ili vam je možda zemlja vaše baštine nečista? Onda prijeđite u zemlju baštine Jahvine, u kojoj je Jahvino Prebivalište, i prebivajte među nama. Ali se ne bunite protiv Jahve i ne bunite se protiv nas dižući sebi žrtvenik mimo žrtvenik Jahve, Boga našega. 20Nije li se Akan, Zerahov sin, sam ogriješio o 'herem' te se oborila srdžba na svu zajednicu Izraelovu? Zar nije umro zbog krivice svoje?'"
Opravdanje prekojordanskih plemena
    21Tada odgovoriše sinovi Rubenovi, sinovi Gadovi i polovina plemena Manašeova govoreći plemenskim glavarima Izraelovim: 22"Bog, Bog Jahve, Bog nad bogovima, Jahve zna i neka zna Izrael: ako je to bila pobuna ili nevjernost prema Jahvi, neka nam uskrati svoju pomoć danas; 23ako smo podigli žrtvenik da se odvrgnemo od Jahve i da prinosimo žrtve paljenice, prinosnice i žrtve pričesnice, neka nam onda sudi Jahve! 24Učinismo to od brige i skrbi i rekosmo: 'Jednoga će dana sinovi vaši reći našima: Što vam je zajedničko s Jahvom, Bogom Izraelovim? 25Zar nije, sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi, postavio Jahve između vas i nas među našu - Jordan? Vi nemate dijela s Jahvom.' I tako bi sinovi vaši mogli učiniti da se sinovi naši odvrate te ne štuju Jahvu. 26Zato smo rekli: 'Podignimo žrtvenik, ali ne za žrtve paljenice niti za klanice, 27nego da bude svjedočanstvo između nas i vas, među potomcima našim, da želimo služiti Jahvi paljenicama, klanicama i pričesnicama. Tako da ne mognu jednom vaši sinovi reći našima: Nemate dijela s Jahvom.' 28Ako bi kada tako rekli nama i potomcima našim, mogli bismo odgovoriti: 'Pogledajte slog žrtvenika Jahvina što su ga podigli oci naši ne za žrtve paljenice ni klanice, nego za svjedočanstvo između nas i vas.' 29Nije nam ni na kraj pameti pomisao da se bunimo protiv Jahve i da se odvraćamo od njega dižući žrtvenik za žrtve paljenice, prinosnice i klanice, mimo žrtvenik Jahve, Boga našega, koji je pred njegovim Prebivalištem!"
Uspostavljena sloga među zavađenima
    30Kad svećenik Pinhas, knezovi zbora i glavari izraelskih plemena koji su bili s njim čuše riječi koje im rekoše sinovi Gadovi, sinovi Rubenovi i sinovi Manašeovi, umiriše se. 31Tada svećenik Pinhas, sin Eleazarov, odgovori sinovima Rubenovim, sinovima Gadovim i sinovima Manašeovim: "Spoznali smo sada da je Jahve među nama, jer mu se niste iznevjerili: tako ste sačuvali sinove Izraelove od kazne Jahvine."
    32Svećenik Pinhas, sin Eleazarov, i knezovi odoše od sinova Rubenovih i sinova Gadovih i vratiše se iz zemlje gileadske u kanaansku k sinovima Izraelovim i kazaše im odgovor. 33Izraelovim sinovima bijaše drag taj odgovor: hvalili su Boga i odustali su od nauma da udare na njih i da opustoše zemlju u kojoj su živjeli sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi. 34Sinovi Rubenovi i sinovi Gadovi nazvali su žrtvenik "Ed" - "Svjedočanstvo", jer rekoše: "To je svjedočanstvo među nama: Jahve je Bog."
2. JOŠUIN OPROŠTAJNI GOVOR
Jošua o svome djelu
Jš 23.
Proteklo je mnogo dana kako je Jahve dao Izraelu da otpočine od svih neprijatelja unaokolo. I Jošua bijaše ostario, zašao u godine. 2Dozva zato Jošua sve Izraelce, starješine, glavare, suce i upravitelje njihove i reče im: "Ostario sam i odmakao u godinama. 3Vi ste bili svjedoci svega što je Jahve, Bog vaš, pred vašim očima učinio svim narodima radi vas: Jahve, Bog vaš, borio se za vas. 4Vidite, razdijelio sam ždrijebom u baštinu vašim plemenima sve narode koji su ostali i sve one narode koje sam istrijebio od Jordana do Velikog mora na zapadu. 5Jahve, Bog vaš, sam će ih goniti ispred vas i otjerat će ih ispred vas i zaposjest ćete njihovu zemlju, kao što vam je obećao Jahve, Bog vaš.
Upute za ponašanje među strancima
    6Budite, dakle, postojani i sve čvršći u tome da čuvate i vršite sve što je napisano u Knjizi zakona Mojsijeva i da ne odstupite od toga ni desno ni lijevo. 7Ne miješajte se s tim narodima koji ostadoše među vama; i ne spominjite imena njihovih bogova niti se kunite njima; nemojte im služiti i ne klanjajte se njima. 8Nego se držite Jahve, Boga svoga, kako ste činili do danas. 9Jahve je protjerao ispred vas velike i moćne narode i nitko se nije do danas mogao održati pred vama. 10Jedan je od vas tjerao pred sobom tisuću, jer se Jahve, Bog vaš, borio za vas, kao što vam je obećao. 11Brižno pazite da ljubite Jahvu, Boga svojega, jer se radi o vašem životu.
    12Jer ako se odmetnete i prionete uz ostatak onih naroda koji preostaše među vama i s njima se povežete tazbinom i pomiješate se s njima i oni s vama, 13znajte dobro da će Jahve, Bog vaš, prestati goniti te narode ispred vas; oni će vam postati zamka i mreža, bit će bič bokovima vašim i trnje očima vašim, sve dok se ne iselite iz ove dobre zemlje koju vam dade Jahve, Bog vaš. 14Evo, ja krećem danas na put kojim je svima poći. Spoznajte i priznajte svim srcem svojim i svom dušom svojom: ni jedno od svih obećanja koja vam je dao Jahve, Bog vaš, nije ostalo neispunjeno. 15I kao što vam se ispunilo svako obećanje što vam ga je dao Jahve, Bog vaš, tako će Jahve ispuniti i svaku prijetnju dok vas ne izbriše s lica ove dobre zemlje koju vam je dao Jahve, Bog vaš. 16Ako prekršite Savez koji je Jahve, Bog vaš, sklopio s vama; ako budete služili drugim bogovima i klanjali se njima, buknut će gnjev Jahvin na vas i nestat će vas ubrzo iz dobre zemlje koju vam je Jahve dao."
3. VELIKA SKUPŠTINA U ŠEKEMU
Jahvina ljubav prema Izraelu
Jš 24.
Jošua potom sabra sva plemena Izraelova u Šekem; i sazva starješine Izraelove, glavare, suce i upravitelje njihove i oni stadoše pred Bogom. 2Tada reče Jošua svemu narodu:
    "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Nekoć su oci vaši, Terah, otac Abrahamov i Nahorov, živjeli s onu stranu Rijeke i služili drugim bogovima. 3Ali sam ja uzeo oca vašega Abrahama s one strane Rijeke i proveo ga kroza svu zemlju kanaansku, umnožio mu potomstvo i dao mu Izaka. 4Izaku dadoh Jakova i Ezava. Ezavu sam dao goru Seir u posjed. Jakov i sinovi njegovi otišli su u Egipat. 5Tada sam poslao Mojsija i Arona i udario sam Egipat kaznama koje sam učinio u njemu i tada sam vas izveo. 6Izveo sam oce vaše iz Egipta i stigli su na more; Egipćani su progonili vaše oce bojnim kolima i konjanicima sve do Mora crvenoga. 7Zavapili su tada Jahvi i on je razvukao gustu maglu između njih i Egipćana i naveo ih u more koje ih je prekrilo. Vidjeli ste svojim očima što sam učinio Egipćanima; zatim ste ostali dugo vremena u pustinji. 8Nato sam vas uveo u zemlju Amorejaca, koji žive s onu stranu Jordana. Zaratiše s vama i ja ih dadoh u vaše ruke; uzeli ste u baštinu zemlju njihovu jer sam ih ja ispred vas uništio. 9Tada se digao moapski kralj Balak, sin Siporov, da ratuje s Izraelom i on pozva Bileama, sina Beorova, da vas prokune. 10Ali ja ne htjedoh poslušati Bileama: morade vas on i blagosloviti, i spasih vas iz njegove ruke. 11Onda ste prešli preko Jordana i došli u Jerihon, ali su glavari Jerihona poveli rat protiv vas - kao i Amorejci, Perižani, Kanaanci, Hetiti, Girgašani, Hivijci i Jebusejci - ali sam ih ja predao u vaše ruke. 12Pred vama sam poslao stršljene koji su ispred vas tjerali dva kralja amorejska: nemaš što zahvaliti svome maču ni svome luku. 13Dao sam vam zemlju za koju se niste trudili i gradove koje niste gradili i u njima se nastaniste; i vinograde vam dadoh i maslinike koje niste sadili, a danas vas hrane.'
Izrael bira Jahvu
    14I zato se sada bojte Jahve i služite mu savršeno i vjerno! Uklonite bogove kojima su služili oci vaši s onu stranu Rijeke i u Egiptu i služite Jahvi! 15Međutim, ako vam se ne sviđa služiti Jahvi, onda danas izaberite kome ćete služiti: možda bogovima kojima su služili vaši oci s onu stranu Rijeke ili bogovima Amorejaca u čijoj zemlji sada prebivate. Ja i moj dom služit ćemo Jahvi."
    16Narod odgovori: "Daleko neka je od nas da ostavimo Jahvu a služimo drugim bogovima. 17Jahve, Bog naš, izveo je nas i naše oce iz Egipta, iz doma robovanja, i on je pred našim očima učinio velika čudesa i čuvao nas cijelim putem kojim smo išli i među svim narodima kroz koje smo prolazili. 18Još više: Jahve je ispred nas protjerao sve narode i Amorejce, koji su živjeli u ovoj zemlji. I mi ćemo služiti Jahvi jer je on Bog naš."
    19Tada reče Jošua narodu: "Vi ne možete služiti Jahvi, jer je on Bog sveti, Bog ljubomorni, koji ne može podnijeti vaših prijestupa ni vaših grijeha. 20Ako ostavite Jahvu da biste služili tuđim bogovima, okrenut će se protiv vas i uništit će vas, pošto vam je bio dobro činio."
    21A narod odgovori Jošui: "Ne, mi ćemo služiti Jahvi!"
    22Na to će Jošua narodu: "Sami ste protiv sebe svjedoci da ste izabrali Jahvu da mu služite." Odgovoriše mu: "Svjedoci smo." 23"Maknite, dakle, tuđe bogove koji su među vama i priklonite svoja srca Jahvi, Bogu Izraelovu." 24Odgovori narod Jošui: "Služit ćemo Jahvi, Bogu svojemu, i glas ćemo njegov slušati."
Savez u Šekemu
    25Tako sklopi Jošua toga dana Savez s narodom i utvrdi mu uredbu i zakon. Bilo je to u Šekemu. 26Jošua upisa te riječi u Knjigu zakona Božjega. Zatim uze velik kamen i stavi ga ondje pod hrast koji bijaše u svetištu Jahvinu. 27Zatim reče Jošua svemu narodu: "Gle, ovaj kamen neka nam bude svjedokom jer je čuo riječi što ih je govorio Jahve; on će biti svjedok da ne zatajite Boga svoga." 28Tada Jošua otpusti narod, svakoga na njegovu baštinu.
4. DODATAK
Jošuina smrt
    29Poslije ovih događaja umrije Jošua, sin Nunov, sluga Jahvin, u dobi od sto deset godina. 30Sahraniše ga u kraju što ga je baštinio u Timnat Serahu, u Efrajimovoj gori, sjeverno od gore Gaaša. 31Izrael je služio Jahvi svega vijeka Jošuina i svega vijeka starješina koje su Jošuu nadživjele i vidjele sva djela što ih je Jahve učinio Izraelu.
Josipove kosti - Smrt Eleazarova
    32Kosti Josipove, koje su sinovi Izraelovi sa sobom donijeli iz Egipta, pokopali su u Šekemu, na zemljištu koje Jakov bijaše kupio od sinova Hamora, oca Šekemova, za stotinu srebrnjaka i koje je pripalo u baštinu sinova Josipovih. 33Umrije i Eleazar, sin Aronov, i pokopaše ga u Gibei, koja je pripadala njegovu sinu Pinhasu a nalazila se u Efrajimovoj gori.
Knjiga o sucima (Suci.)
UVOD
1. KRATKA POVIJEST NASELJENJA U KANAAN
Naseljenje Jude, Šimuna, Kaleba i Kenijaca
Suci 1.
Poslije smrti Jošuine upitaše Izraelci Jahvu: "Tko će od nas prvi poći na Kanaance da se protiv njih bori?" 2A Jahve odgovori: "Neka Juda prvi pođe; u njegove ruke stavljam zemlju." 3Tada Juda reče svome bratu Šimunu: "Pođi sa mnom u zemlju koja mi je dosuđena u baštinu; borit ćemo se protiv Kanaanaca, a potom ću se ja uza te boriti na tvojoj zemlji." I Šimun ode s njim. 4Ode Juda i Jahve im predade u ruke Kanaance i Perižane te pobiše u Bezeku deset tisuća ljudi. 5U Bezeku zatekoše Adoni-Sedeka, udariše na nj i poraziše Kanaance i Perižane. 6Kad je Adoni-Sedek nagnuo u bijeg, gonili su ga, uhvatili ga i odsjekli mu palce na rukama i nogama. 7Tada reče Adoni-Sedek: "Sedamdeset kraljeva odsječenih palaca na rukama i na nogama kupilo je mrvice pod mojim stolom. Kako sam činio, tako mi Bog vraća." Odveli su ga u Jeruzalem i ondje je umro. 8Zatim Judini sinovi udariše na Jeruzalem, osvojiše ga, posjekoše mačem žitelje i spališe grad.
    9Poslije toga krenuše Judini sinovi da se bore protiv Kanaanaca koji su živjeli u Gorju, Negebu i u Šefeli. 10Onda Juda ode na Kanaance koji su živjeli u Hebronu - Hebronu bijaše nekoć ime Kirjat Arba - i ondje potuče Šešaja, Ahimana i Talmaja. 11Odatle krenu na stanovnike Debira, koji se nekoć zvao Kirjat Sefer. 12Tada reče Kaleb: "Tko pokori i zauzme Kirjat Sefer, dat ću mu svoju kćer Aksu za ženu." 13Zauze ga Otniel, sin Kenaza, mlađeg brata Kalebova, i Kaleb mu dade svoju kćer Aksu za ženu. 14Kad je prišla mužu, on je nagovori da u svoga oca ište polje. Siđe ona s magarca, a Kaleb je upita: "Što hoćeš?" 15Ona mu odgovori: "Daj mi blagoslov! Kad si mi dao kraj u Negebu, daj mi onda i koji izvor vode." I Kaleb joj dade Gornje i Donje izvore.
    16Sinovi Hobaba Kenijca, tasta Mojsijeva, odoše iz Palmova grada s Judinim sinovima u Judinu pustinju, koja je u Negebu, na jugu od Arada. Tu se nastaniše među Amalečanima. 17Potom ode Juda s bratom Šimunom i pobiše Kanaance koji su živjeli u Sefatu i grad izručiše "heremu", prokletstvu. Zbog toga se grad prozva Horma. 18Ali Juda nije uspio zauzeti Gaze s njenim područjem, ni Aškelona s njegovim područjem, ni Ekrona s njegovim područjem. 19Jahve bijaše s njim te on osvoji gorje, ali ne mogaše potjerati onih u nizini jer imahu željezna kola. 20Kao što bijaše odredio Mojsije, dadoše Hebron Kalebu, koji iz njega otjera tri sina Anakova. 21A Benjaminovi sinovi ne uspješe otjerati Jebusejaca koji su živjeli u Jeruzalemu i tako Jebusejci ostadoše u Jeruzalemu s Benjaminovim sinovima do dana današnjega.
Naseljenje Josipova doma
    22Krenu i pleme Josipovo na Betel i Jahve bijaše s njima. 23I pleme Josipovo uze izviđati Betel. Grad se nekoć zvao Luz. 24Uhode opaziše čovjeka gdje izlazi iz grada i rekoše mu: "Pokaži nam kuda se može u grad, pa ćemo ti biti milostivi." 25On im pokaza kuda mogu u grad. I sve u gradu isjekoše mačem, a onoga čovjeka sa svom njegovom obitelji pustiše da ode. 26Čovjek je otišao u zemlju Hetita i ondje sagradio grad i prozvao ga Luz. Tako se zove još i danas.
Naseljenje sjevernih plemena i Edomaca
    27Manaše nije osvojio Bet-Šeana i njegovih sela ni Tanaka i njegovih sela. Nije potjerao ni stanovnika iz Dora i njegovih sela, ni stanovnika Jibleama i njegovih sela, ni stanovnika Megida i njegovih sela. Tako su Kanaanci ostali i živjeli u toj zemlji. 28Kad je Izrael ojačao, nametnuo je Kanaancima tlaku, ali ih nije mogao otjerati. 29Ni Efrajim nije otjerao Kanaanaca koji su živjeli u Gezeru, tako te su Kanaanci tu živjeli među njima. 30Zebulun nije otjerao stanovnika Kitrona ni stanovnika Nahalola. Tako su Kanaanci ostali usred Zebulunovih sinova, ali im bijaše nametnuta tlaka. 31Ni Ašer nije otjerao stanovnika Akona, ni stanovnika Sidona, ni onih iz Mahalaba, Akziba, Helbe, Afika i Rehoba. 32Ašerovci su ostali tako među Kanaancima, stanovnicima te zemlje, jer ih nisu otjerali. 33Naftali nije otjerao stanovnika Bet-Šemeša i Bet-Anata, nego je živio među Kanaancima koji su nastavali tu zemlju, ali je stanovnicima Bet-Šemeša i Bet-Anata nametnuta tlaka. 34Amorejci su potisnuli Danove sinove u goru i nisu ih puštali da siđu u ravnicu. 35Amorejci su se zadržali u Har-Heresu, Ajalonu i Šaalbimu, ali kad je ruka Josipova doma ojačala, bila im je nametnuta tlaka.
    36Područje Edomaca pruža se od Akrabimskog uspona do Stijene pa naviše.
Anđeo Jahvin naviješta Izraelu nevolje
Suci 2.
Anđeo Jahvin dođe iz Gilgala u Bokim i reče: "Izveo sam vas iz Egipta i doveo vas u zemlju koju sam vam obećao zaklevši se ocima vašim. Rekao sam: 'Neću raskinuti Saveza svog s vama dovijeka. 2A vi ne sklapajte saveza sa stanovnicima ove zemlje; nego rušite njihove žrtvenike!' Ali vi niste poslušali moga glasa. Što ste učinili? 3Zato vam kažem: neću ih odagnati pred vama. Nego, oni će vas tlačiti i bogovi njihovi bit će vam zamkom." 4Kad Anđeo Jahvin izreče te riječi svim Izraelcima, narod zakuka i zaplaka. 5I tako prozvaše ono mjesto Bokim i ondje prinesoše žrtve Jahvi.
2. OPĆA RAZMATRANJA O RAZDOBLJU SUDACA
Kraj Jošuina života
    6Tada Jošua otpusti narod i raziđoše se Izraelci svaki na svoju baštinu da zaposjednu zemlju. 7Narod je služio Jahvi svega vijeka Jošuina i svega vijeka starješina koje su nadživjele Jošuu i vidjele sva velika djela što ih je Jahve učinio Izraelu. 8Jošua, sin Nunov, sluga Jahvin, umrije u dobi od sto deset godina. 9Sahraniše ga u kraju što ga je baštinio u Timnat Heresu, u Efrajimovoj gori, sjeverno od planine Gaaša. 10A kada se sav onaj naraštaj pridružio svojim ocima, naslijedi ga drugi naraštaj koji nije mario za Jahvu ni za djela što ih je učinio Izraelu.
Otpadništvo i kazna slijedećih naraštaja
    11Tada su sinovi Izraelovi počeli činiti ono što Jahvi nije po volji i služili su baalima. 12Ostaviše Jahvu, Boga otaca svojih, koji ih je izveo iz zemlje egipatske, i pođoše za drugim bogovima između bogova okolnih naroda. Klanjahu im se, razgnjeviše Jahvu. 13Otpali su od Jahve da bi služili Baalu i Aštarti. 14Zato Jahve izli gnjev svoj na Izraela: prepusti ih pljačkašima da ih plijene, izruči ih neprijateljima uokolo, tako te se ne mogoše oduprijeti. 15Što bi god počeli, ruka se Jahvina okretala protiv njih na njihovu nesreću, kao što im je Jahve rekao i kao što im se zakleo. I tako zapadoše u veliku nevolju.
3. SUCI
Nema trajnog obraćenja
    16Tada im Jahve stade podizati suce da ih izbavljaju iz ruku onih koji su ih pljačkali. 17Ali oni ni svojih sudaca nisu slušali, nego se iznevjeriše s drugim bogovima te im se klanjahu. Brzo su zašli s puta kojim su išli oci njihovi slušajući Jahvine zapovijedi; oni nisu činili tako. 18Kada im je podizao suce, Jahve bijaše sa svakim sucem te ih izbavljaše iz ruku njihovih neprijatelja za svega vijeka sučeva, jer se sažalilo Jahvi koliko su uzdisali pod jarmom onih koji su ih ugnjetavali. 19A kada bi sudac umro, oni bi opet zapadali u veću pokvarenost nego njihovi oci. Išli su za drugim bogovima, služili im i klanjali im se, ne odustajući od svojih opakih djela i postupaka.
Razlozi s kojih ostadoše strani narodi
    20Tada Jahve planu gnjevom na Izraela i reče: "Kad je taj narod pogazio Savez kojim sam obvezao njihove očeve i nije poslušao glasa moga, 21ni ja odsad neću pred njim potjerati ni jednoga između naroda što ih je Jošua po svojoj smrti ostavio", 22da bi njima stavio na kušnju Izraela: hoće li se ili neće držati Jahvinih putova kao što ih se držahu oci njihovi. 23Zato Jahve bijaše ostavio te narode i nije ih odmah izagnao ni predao Jošui u ruke.
Narodi koji su se održali
Suci 3.
 Ovo su narodi koje je Jahve pustio da ostanu kako bi njima iskušavao sinove Izraelove, sve one koji ne iskusiše ratova kanaanskih. 2Bijaše to samo na korist pokoljenjima sinova Izraelovih da nauče vještinu  ratovanja - barem oni koji nisu iskusili prijašnjih ratova: 3ostade pet knezova filistejskih i svi Kanaanci, Sidonci i Hivijci koji su živjeli na gori Libanonu od gore Baal-Hermona do ulaza u Hamat. 4Oni su poslužili da se iskuša Izrael: da bi se vidjelo hoće li se držati zapovijedi što ih je Jahve preko Mojsija dao njihovim ocima. 5Tako su Izraelci prebivali usred Kanaanaca, Hetita, Amorejaca, Perižana, Hivijaca i Jebusejaca; 6ženili se njihovim kćerima i davali svoje kćeri njihovim sinovima i služili njihovim bogovima.
POVIJEST SUDACA
1. OTNIEL
    7I činili su Izraelci ono što Jahvi nije bilo po volji. Zaboravili su Jahvu, svoga Boga, da bi služili baalima i aštartama. 8Tada Jahve planu gnjevom na Izraela i dade ih u ruke Kušanu Rišatajimu, kralju edomskom; i služiše Kušanu Rišatajimu osam godina. 9Tad Izraelci zavapiše Jahvi i Jahve im podiže izbavitelja, Otniela, sina Kenaza, mlađega brata Kalebova, da ih oslobodi. 10Duh Jahvin siđe na nj i on posta sucem Izraelu. I povede Izraela u boj. Jahve mu preda u ruke Kušana Rišatajima, kralja edomskog, i on pobijedi Kušana Rišatajima. 11Zemlja je otad bila u miru četrdeset godina.
2. EHUD
    Poslije smrti Otniela, sina Kenazova, 12Izraelci su počeli opet činiti što je zlo u očima Jahvinim. Zato Jahve dade Eglonu, kralju moapskom, moć nad Izraelom, jer su činili što je zlo pred Jahvom. 13Eglon se ujedini sa sinovima Amonovim i Amalekovim, pođe na Izraela, potuče ga i osvoji Palmov grad. 14Izraelci su služili moapskom kralju Eglonu osamnaest godina. 15Tada Izraelci zavapiše Jahvi i Jahve im podiže izbavitelja - Ehuda, sina Gere iz Benjaminova plemena, čovjeka koji bijaše ljevak. I poslaše ga Izraelci da im odnese danak Eglonu, kralju moapskom. 16A Ehud načini sebi bodež sa dvije oštrice, lakat dug, i pripasa ga pod haljine uz desno bedro. 17I odnese danak Eglonu, kralju moapskom. Eglon bijaše vrlo debeo.
    18Predavši danak, Ehud ode s ljudima koji bijahu donijeli danak. 19Ali kada je došao do idola u blizini Gilgala, vrati se i reče: "Imam ti, kralju, reći jednu tajnu!" Kralj mu odvrati: "Tiho!" I svi koji su uza nj bili izađu.
    20Ehud uđe. Kralj je sjedio u hladovitoj gornjoj sobi; bio je sam. Ehud mu reče: "Imam, kralju, za tebe riječ od Boga!" On odmah usta s prijestolja. 21Tad Ehud lijevom rukom trgnu bodež s desnog bedra i satjera mu ga u trbuh. 22Za oštricom uđe sav držak i salo se sklopi za oštricom, jer Ehud nije mogao izvući oštricu iz trbuha. Nečist je izlazila odande. 23Ehud je otišao kroz trijem; za sobom je zatvorio vrata gornje sobe i zaključao ih.
    24Kada je on otišao, vrate se sluge da pogledaju. Kako vrata gornje sobe bijahu zaključana, rekoše: "Bit će da je otišao na stranu, u klijet do hladovite sobe." 25Čekali su ga dugo, u nedoumici, jer on nije otvarao vrata gornje sobe. Naposljetku uzeše ključ i otvoriše: gospodar im ležao na tlu, mrtav.
    26Dok su oni čekali, Ehud je pobjegao, prošao već idole i sklonio se u Seiru. 27Čim dođe u zemlju Izraelovu, zasvira u rog na Efrajimovoj gori; i siđoše Izraelci s njim s gore, a on im stajaše na čelu. 28I reče im: "Pođite za mnom! Jahve vam je u ruke predao Moapce, vaše neprijatelje." Oni krenuše za njim, zatvoriše Moapcima put preko gazova Jordana i ne dadoše nikome prijeko. 29Pobili su u to vrijeme oko deset tisuća Moabaca, sve kršnih i hrabrih ljudi, i nijedan im nije umakao. 30Toga su dana Moapci potpali pod ruku Izraelovu i zemlja bijaše mirna osamdeset godina.
3. ŠAMGAR
    31Poslije njega bijaše Šamgar, sin Anatov. On je pobio šest stotina Filistejaca ostanom volujskim. Tako je i on spasio Izraela. 
4. DEBORA I BARAK
Izrael pod jarmom Kanaanaca
Suci 4.
Poslije smrti Ehudove Izraelci su opet stali činiti što Jahvi nije po volji 2i Jahve ih predade u ruke Jabinu, kanaanskom kralju koji je vladao u Hasoru. Vojskovođa vojsci njegovoj bijaše Sisera, koji je živio u Harošetu Poganskom. 3Tad Izraelci zavapiše Jahvi. Jer Jabin imaše devet stotina željeznih bojnih kola i teško je tlačio Izraelce dvadeset godina.
Debora
    4U to vrijeme Izraelu je sudila proročica Debora, žena Lapidotova. 5Živjela je pod Deborinom palmom između Rame i Betela u Efrajimovoj gori i k njoj su dolazili Izraelci da presuđuje u njihovim sporovima. 6Ona dozva Baraka, sina Abinoamova, iz Naftalijeva Kedeša i reče mu: "Evo što ti Jahve, Bog Izraelov, zapovijeda: 'Idi, kreni na goru Tabor i uzmi sa sobom deset tisuća ljudi između Naftalijevih i Zebulunovih sinova. 7Ja ću k tebi na Kišonski potok privući Siseru, vojskovođu Jabinove vojske, s njegovim bojnim kolima i svim ratnicima te ću ga predati u tvoje ruke.'"
    8Barak joj odgovori: "Ako ti pođeš sa mnom, ići ću; ako li ne pođeš sa mnom, ne idem." 9"Idem s tobom", reče mu ona, "ali na putu kojim ćeš poći slava neće tebi pripasti jer će Jahve ženi predati u ruke Siseru." Tada Debora ustane i pođe s Barakom u Kedeš. 10Onamo je Barak pozvao Zebuluna i Naftalija. Deset tisuća ljudi pođe za njim, a išla je s njim i Debora.
Heber Kenijac
    11Heber Kenijac bijaše se odvojio od Kajina, jednoga od sinova Hababa, tasta Mojsijeva; razapeo je svoj šator kod Hrasta u Saananimu, nedaleko od Kedeša.
Siserin poraz
    12Javiše Siseri da je Barak, sin Abinoamov, izašao na goru Tabor. 13Nato Sisera sabra sva svoja kola, devet stotina željeznih kola, i sve ljude koje je doveo od Harošeta Poganskog do Kišonskog potoka. 14Debora reče Baraku: "Ustani, evo dana kada će Jahve predati Siseru u tvoje ruke! Sam Jahve ide pred tobom!" I Barak siđe s gore Tabora sa deset tisuća ljudi za sobom. 15Jahve zastraši Siseru, sva njegova kola i čitavu njegovu vojsku, koja naže u bijeg pred mačem Barakovim. Sisera siđe sa svojih kola i pobježe pješice. 16Barak je gonio kola i vojsku sve do Harošeta Poganskog. Sva je Siserina vojska pala od oštrog mača i nijedan čovjek nije umakao.
Siserina smrt
    17Sisera je dotle bježao pješice prema šatoru Jaele, žene Hebera Kenijca, jer između Jabina, kralja hasorskog, i kuće Hebera Kenijca bijaše mir. 18Jaela iziđe Siseri u susret i reče mu: "Zaustavi se, gospodaru, svrati se k meni. Ne boj se ničega!" On svrati k njoj pod šator, a ona ga pokri pokrivačem. 19On joj reče: "Daj mi malo vode jer sam žedan." Ona otvori mijeh s mlijekom, napoji ga i opet ga pokri. 20"Stani na ulazu u šator", reče joj on, "pa ako tko naiđe i zapita te: 'Ima li tu koga?' ti odgovori: 'Nema!'" 21A Jaela, žena Heberova, uze šatorski klin i čekić u ruke, tiho mu se približi i zabi mu klin kroza sljepoočice tako da se zario u zemlju. On od iscrpljenosti bijaše tvrdo zaspao i tako umrije. 22I gle, dođe Barak progoneći Siseru. Jaela iziđe preda nj i reče mu: "Dođi da ti pokažem čovjeka koga tražiš." On uđe k njoj, i gle - Sisera ležaše mrtav, s klinom u sljepoočici.
Izbavljenje Izraela
    23Tako je Bog u onaj dan ponizio Jabina, kralja kanaanskog, pred Izraelcima. 24Ruka Izraelaca postajaše sve teža Jabinu, kralju kanaanskom, dok ga nije napokon zatrla.
Pjesma Debore i Baraka
Suci 5.
Toga dana Debora i Barak, sin Abinoamov, zapjevaše ovu pjesmu:2Ratoborno rasuše kose borci
            izraelski
        i dragovoljno krenu narod:
        blagoslivljajte Jahvu!3Čujte, o kraljevi! Poslušajte, knezovi!
        Jahvi ja pjesmu pjevam,
        Jahvu, Boga Izraelova, ja slavim.4Sa Seira kad si silazio, Jahve,
        pobjednički kad si kročio iz polja
            edomskih,
    sva se zemlja tresla, lila se nebesa,
        oblaci curkom daždjeli.5Brda se tresla pred tobom, o Jahve,
        Jahve, Bože Izraelov!6U dane Šamgara, sina Anatova,
        u dane Jaele opustješe putovi;
        i oni koji su putovali,
            obilažahu naokolo.7Pusta bijahu sela izraelska
        dok ne ustadoh ja, Debora,
        dok ne ustadoh kao majka Izraelu.8Tuđe bogove sebi izabraše,
        i zato im rat stade pred vrata.
    Za pet gradova ne bi nijednog
            štita!
        Nijednog kralja za četrdeset tisuća
            u Izraelu!9Srce moje kuca za vođe izraelske,
        za narod što dragovoljno u boj
            kreće!
        Blagoslivljajte Jahvu!10Vi koji na bijelim jašete magaricama,
        na sagovima sjedeći,
    i vi koji hodite putovima, pjevajte,11uz povike razdraganih pastira
            kod pojila.
    Neka se slave dobročinstva Jahvina
        i vladavina njegova Izraelom!
        I narod Jahvin siđe na vrata.12Probudi se, Deboro, ustani!
        Ustani, pjesmu zapjevaj!
    Hrabro! Ustani, Barače,
        vodi u roblje porobljivače svoje,
            sine Abinoamov!13Tad siđe na vrata Izrael,
        narod Jahvin pohrli junački.14Iz Efrajima potekoše u dolinu,
        za njima stiže među čete tvoje
            Benjamin.
    Iz Makira stupaju glavari,
        iz Zebuluna oni što nose štap
            zapovjednički.15Knezovi Jisakarovi s Deborom bjehu,
        a Naftali pođe s Barakom,
        pohrli da ga stigne u dolini.
    Kod Rubenovih potoka
        dugo se savjetuju.16Zašto si ostao u torovima
        da slušaš sred stada svirku frule?
    Kod Rubenovih potoka
        dugo se savjetuju.17Gilead osta s onu stranu Jordana.
        A zašto je Dan na stranim lađama?
    Zašto na obali mora Ašer sjedi,
        mirno prebiva u svojim zaljevima?18Zebulun je narod što prkosi smrti
        s Naftalijem, na visoravnima.19Došli su kraljevi, boj zametnuli,
        boj bili kraljevi kanaanski,
    u Tanaku, na vodi megidskoj,
        al' ni mrve srebra ne dobiše.20Sa nebeskih staza vojevahu,
        vojevahu zvijezde prot' Siseri.21Sve otplavi potok Kišon,
        potok Kišon pradavni.
        Gazi čvrsto, moja dušo!22Topot silan odjekuje:
        jure borci na konjima!23"Proklinjite Meroz," Anđeo će Jahvin,
        "proklinjite žitelje njegove
    što Jahvi nisu u pomoć pritekli,
        u pomoć Jahvi s junacima."24Blagoslovljena među ženama bila
            Jaela,
        žena Hebera Kenijca,
        među ženama šatora nek' je
            slavljena!25On vode zaiska, mlijeka mu ona
            dade,
        u zdjelu dragocjenu nali mu
            povlake.26Rukom lijevom za klinom segnu,
        a desnom za čekićem kovačkim.
    Udari Siseru, glavu mu razmrska,
        probode mu, razbi sljepoočicu.27Do nogu pade joj, sruši se, leže,
        do nogu pade joj, sruši se;
        i gdje pade, mrtav osta.28Kroz prozor motri Siserina mati,
        kroz prozor motri, na rešetku jada:
    "Dugo mu se kola ne vraćaju:
        što im je zapreg tako spor?"29Najmudrija zbori joj dvorkinja,
        sebi samoj ona odgovara:30"Plijen su našli pa ga dijele:
        po djevojku na ratnika,
        po djevojku i po dvije,
    halju-dvije za Siseru,
        vezen rubac za moj vrat!"31Tako neka ginu, Jahve, svi
            neprijatelji tvoji!
        A oni koji te ljube nek budu kao
            sunce
        kada se diže u svojemu sjaju!
    I zemlja bijaše mirna četrdeset godina.
5. GIDEON
Izrael pod jarmom Midjanaca
Suci 6.
Opet su Izraelci činili što je zlo u Jahvinim očima; i Jahve ih predade u ruke Midjancima za sedam godina. 2Teška bijaše ruka Midjanaca nad Izraelom. Da bi izmakli Midjancima, Izraelci se sklanjahu u gorske pukotine, spilje i skrovišta. 3I kada bi Izraelci posijali, dolazili bi na njih Midjanci i Amalečani i sinovi Istoka. 4Utaborivši se na njihovoj zemlji, uništavali bi rod zemlje sve do Gaze. Ne ostavljahu Izraelu ništa da se prehrani, ni ovce ni koze, ni vola ni magarca, 5jer dolažahu sa svojim stadima i svojim šatorima u takvu mnoštvu kao skakavci; ne bijaše broja njima ni njihovim devama; preplavili bi zemlju, opustošili je. 6Tako su Midjanci bacili Izraela u veliku bijedu te Izraelci zavapiše Jahvi.
Jedan prorok
    7Kad su Izraelci zavapili Jahvi zbog Midjanaca, 8Jahve posla Izraelcima proroka koji im reče: "Ovako kaže Jahve, Bog Izraelov: 'Ja sam vas izveo iz Egipta, izbavio vas iz kuće ropstva. 9Ja sam vas oslobodio od ruke Egipćana i od ruke svih vaših tlačitelja. Protjerao sam ih pred vama, dao vam njihovu zemlju 10i rekao vam: Ja sam Jahve, Bog vaš. Ne štujte bogova Amorejaca u kojih zemlji živite. Ali vi ne poslušaste moga glasa.'"
Gideonov poziv
    11Anđeo Jahvin dođe i sjede pod hrast kod Ofre koji pripadaše Joašu Abiezerovu. Njegov sin Gideon vrhao je pšenicu na tijesku da bi je sačuvao od Midjanaca. 12I ukaza mu se Anđeo Jahvin i reče mu: "Jahve s tobom, hrabri junače!" 13Gideon mu odgovori: "Oh, gospodaru, ako je Jahve s nama, zašto nas sve ovo snađe? Gdje su sva ona čudesa njegova o kojima nam pripovijedahu oci naši govoreći: 'Nije li nas Jahve iz Egipta izveo?' A sada nas je Jahve ostavio, predao nas u ruke Midjancima."
    14Jahve se tad okrenu prema njemu i reče mu: "Idi s tom snagom u sebi i izbavit ćeš Izraela iz ruke Midjanaca. Ne šaljem li te ja?" 15"Ali, gospodaru", odgovori mu Gideon, "kako ću izbaviti Izraela? Moj je rod najmanji u Manašeovu plemenu, a ja sam posljednji u kući svoga oca." 16Jahve mu reče: "Ja ću biti s tobom te ćeš pobijediti Midjance kao jednoga." 17Gideon mu reče: "Ako sam našao milost u tvojim očima, daj mi znak da ti govoriš sa mnom. 18Nemoj otići odavde dok se ne vratim s darom i stavim ga preda te." A on odgovori: "Ostat ću dok se ne vratiš."
    19Gideon ode, zgotovi jare i od efe brašna načini beskvasne hljebove, stavi meso u košaricu i juhu u lonac pa donese sve to pod hrast. 20Anđeo Jahvin reče mu: "Uzmi meso i beskvasne hljebove, stavi ih na tu stijenu, a juhu prolij." On učini tako. 21Anđeo Jahvin tad uze štap što ga je držao i vrhom dotaknu meso i beskvasne hljebove. Oganj planu iz stijene, spali meso i beskvasne hljebove. Anđeo Jahvin nato iščeze pred njegovim očima. 22Tad Gideon vidje da je to bio Anđeo Jahvin i reče: "Jao, Jahve, Gospode! Anđela Jahvina vidjeh licem u lice!" 23Jahve mu odgovori: "Mir s tobom! Ne boj se, nećeš umrijeti!"
    24Gideon podiže na tome mjestu žrtvenik Jahvi i nazva ga "Jahve-Mir". Žrtvenik još i danas stoji u Ofri Abiezerovoj.
Gideon protiv Baala
    25Iste noći Jahve reče Gideonu: "U svojega oca uzmi utovljena junca, junca od sedam godina, i razori Baalov žrtvenik i posijeci gaj pokraj njega. 26Potom podigni žrtvenik Jahvi, Bogu svome, na vrhu te gorske stijene i dobro ga uredi. Uzmi junca i prinesi paljenicu na drvima Ašere što ih u gaju nasiječeš." 27Tada Gideon uze deset ljudi između svojih slugu i učini kako mu je zapovjedio Jahve. Ali kako se bojao svoje obitelji i građana, učini to noću. 28Kad su građani sutradan poranili, a to razoren Baalov žrtvenik i gaj posječen pored njega, a junac žrtvovan kao paljenica na novom oltaru. 29I pitahu jedni druge: "Tko je to učinio?" Ispitaše, istražiše pa rekoše: "Gideon, Joašev sin, učini to." 30Tada građani rekoše Joašu: "Izvedi sina da umre jer je razorio Baalov žrtvenik i posjekao gaj pored njega." 31Joaš odgovori svima koji stajahu oko njega: "Zar ćete vi braniti Baala? Zar ćete ga vi spasavati? Tko brani Baala, bit će pogubljen prije sutrašnjeg dana. Ako je on bog, neka se sam brani od Gideona što mu je razorio žrtvenik." 32Toga dana prozvali su Gideona Jerubaal jer se govorilo: "Neka sam Baal s njim obračuna što mu je srušio žrtvenik."
Poziv na oružje
    33Svi Midjanci, Amalečani i sinovi Istoka bijahu se sakupili i, prešavši Jordan, utaborili se u Jizreelskoj ravnici. 34Duh Jahvin obuze Gideona i on zasvira u rog, a Abiezerov rod stade iza njega. 35Posla on glasnike po svem plemenu Manašeovu te i oni stadoše iza njega. Posla glasnike i u pleme Ašerovo, Zebulunovo i Naftalijevo te im i oni krenuše u susret.
Pokus s runom
    36Gideon reče Bogu: "Ako zaista hoćeš osloboditi Izraela mojom rukom, kao što si obećao, 37evo ću metnuti ovčje runo na gumno: ako bude rose samo na runu, a zemlja ostane suha, tada ću znati da ćeš mojom rukom izbaviti Izraela, kao što si obećao."
    38I bi tako. Gideon urani sutradan te iscijedi rosu iz runa - punu zdjelu vode.
    39Opet Gideon reče Bogu: "Ne razgnjevi se na me što ti progovaram još jednom. Dopusti mi da još ovaj put pokušam s runom: neka samo runo bude suho, a neka po svoj zemlji bude rosa!"
    40I Bog one noći učini tako: samo je runo ostalo suho, a po svoj zemlji pala rosa.
Jahve smanjuje Gideonovu vojsku
Suci 7.
Urani Jerubaal, to jest Gideon, i sav narod bijaše s njim i utabori se kod En-Haroda; a tabor Midjanaca nalazio se na sjeveru od njegova, podno brijega More, u dolini. 2Tada Jahve reče Gideonu: "Previše je naroda s tobom a da bih  predao Midjance u njegove ruke. Izrael bi se mogao pohvaliti i reći: 'Vlastita me ruka izbavila.' 3Zato oglasi da narod čuje: 'Tko se boji i strahuje, neka se vrati.'" Gideon ih iskuša. Dvadeset i dvije tisuće ljudi iz naroda vrati se, a ostade ih deset tisuća.
    4Jahve reče Gideonu: "Još je previše naroda. Povedi ih na vodu i ondje ću ih iskušati. Za koga ti kažem: 'Neka ide s tobom', taj će s tobom ići. A za koga ti kažem: 'Neka ne ide s tobom', taj neće ići." 5Gideon povede narod na vodu i Jahve mu reče: "Koji bude laptao vodu jezikom kao što lapće pas, stavi ga na stranu. Koji klekne da pije, odvoji ga na drugu stranu." 6Onih koji su laptali vodu jezikom - prinoseći vodu rukom k ustima - bijaše tri stotine, a sav je ostali narod kleknuo da pije. 7Tad Jahve reče Gideonu: "Sa one tri stotine ljudi koji su laptali vodu ja ću vas izbaviti i predat ću Midjance u vaše ruke. Svi drugi neka se vrate svaki svojoj kući." 8Gideon tad naloži narodu da mu preda opskrbu i rogove, a onda otpusti Izraelce da ide svaki svome šatoru; zadrža samo one tri stotine.
    A midjanski se tabor prostirao niže njega u dolini.
Predznaci pobjede
    9One noći reče mu Jahve: "Ustani, navali na tabor, jer ti ga predajem u ruke. 10Ako se bojiš napasti, siđi najprije u tabor s Purom, momkom svojim; 11slušaj što govore; ohrabrit ćeš se i napast ćeš na tabor." On siđe sa svojim momkom Purom do prvih taborskih straža.
    12Midjanci, Amalečani i svi sinovi Istoka pali po dolini, brojni kao skakavci; njihovim devama ne bijaše broja, kao pijesku na obali mora. 13Kad je Gideon došao, a to jedan baš pripovijedaše svome drugu što je sanjao: "Usnuo sam kako se pogača ječmenog kruha kotrlja u midjanski tabor: dokotrlja se do jednog šatora i pogodi, a šator pade, prevrnu se." 14A drug mu odgovori: "Nije to drugo nego mač Gideona, Joaševa sina, Izraelca. Bog mu je predao u ruke Midjance i sav tabor."
    15Kada je Gideon čuo kako je onaj pripovjedio san i kako ga je drugi protumačio, baci se ničice, vrati se onda u tabor Izraelov i povika: "Ustajte, jer vam je Jahve predao u ruke tabor midjanski!"
Prepad
    16Gideon tad podijeli svoje tri stotine ljudi u tri čete. Svakome čovjeku dade u ruke rog, prazan vrč i luč u vrču: 17"Gledajte mene", reče im, "i činite što i ja! Kada dođem na rub tabora, činite što budem i ja činio! 18Kad zatrubim u rog ja i svi koji su sa mnom, tada i vi zasvirajte u rog oko sveg tabora i vičite: 'Za Jahvu i Gideona!'"
    19Gideon i stotina ljudi što ga je pratila dođoše na rub tabora pri početku ponoćne straže; tek što su postavili straže, oni zatrubiše u rogove i razbiše vrčeve koje su imali u ruci. 20Tako tri čete zasviraše u rogove i razbiše vrčeve; lijevom rukom držahu luči, a desnom rogove da trube i udariše vikati: "Za Jahvu i Gideona!" 21I svaki stajaše nepomično na svome mjestu uokrug tabora. Tada se probudi sav tabor i Midjanci vičući nagoše u bijeg.
    22Dok su one tri stotine trubile u rogove, učini Jahve te oni u taboru okrenuše mač jedan na drugoga. I sva se vojska razbježa do Bet-Hašita, prema Sartanu, do Abel-Meholske obale kod Tabata.
Potjera
    23A Izraelci iz plemena Naftalijeva, Ašerova i iz svega plemena Manašeova sabraše se i pognaše Midjance. 24Gideon posla glasnike po svoj Efrajimovoj gori da govore: "Siđite pred Midjance i zauzmite prije njih sve gazove do Bet-Bara i Jordana." Svi se ljudi od plemena Efrajimova odazvaše i zauzeše gazove voda do Bet-Bara i Jordana. 25I uhvatiše dva midjanska kneza, Oreba i Zeeba; Oreba ubiše na Orebovoj stijeni, a Zeeba kod Zeebova tijeska. Progonili su Midjance i donijeli Gideonu preko Jordana glavu Orebovu i Zeebovu.
Zavist Efrajimovaca
Suci 8.
Tada Efrajimovi ljudi rekoše Gideonu: "Kako si postupio prema nama: nisi nas pozvao kada si pošao u boj protiv Midjanaca?" I žestoko mu prigovoriše. 2On im odgovori: "Pa što sam ja učinio kad se usporedim s vama? Nije li Efrajimovo pabirčenje bolje od Abiezerove berbe? 3U vaše je ruke Jahve predao knezove midjanske, Oreba i Zeeba. Može li se usporediti moje djelo s onim što ste vi učinili?" Na te riječi utiša se njihova srdžba prema njemu.
Gideon progoni neprijatelja preko Jordana
    4Kad je Gideon došao do Jordana, prijeđe ga, ali i on i tri stotine ljudi s njim bijahu iznemogli i gladni. 5Stoga reče ljudima iz Sukota: "Dajte kruha ljudima koji idu za mnom, iznemogli su. Ja gonim Zebaha i Salmunu, kraljeve midjanske." 6Ali mu sukotski glavari odgovoriše: "Zar je Zebahova i Salmunina šaka već u tvojoj ruci da dademo kruha tvojoj vojsci?" 7Gideon im reče: "Dobro! Kad mi Jahve preda u ruke Zebaha i Salmunu, iskidat ću vam meso trnjem i dračem pustinjskim."
    8Odatle ode u Penuel i zatraži isto od Penuelaca, a oni mu odgovore kao što su mu odgovorili i Sukoćani. 9On zaprijeti i Penuelcima: "Kad se vratim kao pobjednik, porušit ću ovu kulu."
Zebahov i Salmunin poraz
    10Zebah i Salmuna bijahu u Karkoru i vojska njihova s njima, oko petnaest tisuća ljudi, što ih god osta od vojske sinova Istoka; sto dvadeset tisuća ratnika bijaše palo. 11Gideon pođe putem kojim prolaze oni što žive pod šatorima, istočno od Nobaha i Jogbohe, te potuče vojsku kad stajaše bezbrižna. 12Zebah i Salmuna pobjegoše. On ih pogna i uhvati dva kralja midjanska, Zebaha i Salmunu. A vojsku im svu uništi.
Gideonova osveta
    13Poslije bitke Gideon, sin Joašev, vrati se preko Hareške uzvisine. 14I uhvati nekog momka iz Sukota te ga uze ispitivati; a on mu popisa imena sukotskih knezova i starješina, sedamdeset i sedam ljudi. 15Potom Gideon ode Sukoćanima i reče: "Evo Zebaha i Salmune zbog kojih ste mi se rugali govoreći: 'Je li Zebahova i Salmunina šaka već u tvojoj ruci pa da dademo kruha tvojim iznemoglim ljudima?'" 16I uhvati starješine gradske, nabra pustinjskog trnja i drača da ih oćute leđa Sukoćana. 17Poruši Penuelsku kulu i pobi građane.
    18Onda reče Zebahu i Salmuni: "Kakvi bijahu ljudi koje pobiste na Taboru?" "Bili su nalik na te", odgovoriše. "Svaki bijaše kao kraljev sin." 19"To su bila moja braća, sinovi moje matere", reče Gideon. "Tako mi Jahve, da ste ih ostavili na životu, ne bih vas ubio." 20Potom zapovjedi svom prvencu Jeteru: "Ustani, pogubi ih!" Ali dječak ne izvuče mača: bojao se, bijaše još mlad. 21Tada rekoše Zebah i Salmuna: "Ustani ti i navali na nas, jer kakav je čovjek, onakva mu i snaga." I ustavši, Gideon pogubi Zebaha i Salmunu i uze mjesečiće što su visjeli o vratu njihovih deva.
Gideon vlada Izraelom
    22Izraelci rekoše Gideonu: "Vladaj nad nama, ti, sin tvoj i unuk tvoj, jer si nas ti izbavio iz ruku Midjanaca." 23Ali im Gideon odgovori: "Ne, neću ja vladati nad vama, a ni moj sin; Jahve će biti vaš vladar." 24Još im reče Gideon: "Jedno samo od vas tražim: da mi svaki dade prsten od svog plijena." Pobijeđeni su nosili zlatne prstenove jer bijahu Jišmaelci. 25"Vrlo rado", odgovore oni. On nato razastrije svoj plašt, a svaki od njih baci od svog plijena po prsten. 26Težina zlatnih prestenova što ih je zaiskao iznosila je tisuću i sedam stotina zlatnih šekela, osim mjesečića, naušnica i skrletnih haljina koje su nosili midjanski kraljevi i osim lančića što bijahu oko vrata njihovih deva. 27Gideon načini od toga efod i postavi ga u svome gradu Ofri. I sav Izrael udari za njim u nevjeru i bijaše to zamka Gideonu i njegovu domu.
    28Tako su Midjanci bili poniženi pred Izraelcima. Više ne dizahu glave i zemlja bi mirna četrdeset godina, koliko još potraja vijek Gideonov. 29Jerubaal, sin Joašev, otišao je i živio u svojoj kući. 30Gideon je imao sedamdeset sinova koji su potekli od njega jer je imao mnogo žena. 31Njegova inoča koja je živjela u Šekemu rodi mu sina komu nadjenu ime Abimelek.
Smrt Gideonova
    32Gideon, sin Joašev, umrije u dubokoj starosti; sahraniše ga u grobu njegova oca Joaša u Abiezerovoj Ofri.
    33Po Gideonovoj smrti Izraelci okrenuše u preljub s baalima te postaviše sebi za boga Baal-Berita. 34Izraelci se nisu više sjećali Jahve, svoga Boga, koji ih je izbavio iz ruku svih njihovih neprijatelja unaokolo. 35I nisu iskazivali zahvalnost domu Jerubaala Gideona za dobro što ga je učinio Izraelu.
6. ABIMELEK
Abimelek postaje kraljem
Suci 9.
Abimelek, sin Jerubaalov, otiđe u Šekem k braći svoje matere i reče njima i svemu rodu kuće svoje majke: 2"Upitajte sve šekemske građane: što vam je bolje - da nad vama vlada sedamdeset ljudi, svi sinovi Jerubaalovi, ili jedan čovjek? Sjetite se da sam ja od vašeg mesa i vaših kostiju!" 3To braća njegove matere prenesoše ostalim šekemskim građanima i njihovo se srce prikloni Abimeleku jer govorahu: "Naš je brat!" 4I dadoše mu sedamdeset šekela srebra iz hrama Baal-Beritova; time Abimelek unajmi klatež i pustolove koji pođoše za njim. 5Onda dođe u kuću svoga oca u Ofri i pobi svoju braću, sinove Jerubaalove, sedamdeset ljudi, na jednom kamenu. Izmakao mu je samo Jotam, najmlađi sin Jerubaalov jer se bijaše sakrio. 6Tada se skupiše svi šekemski građani i sav Bet-Milo te postaviše Abimeleka za kralja kod hrasta koji stoji u Šekemu.
Jotamova basna
    7Kada su to dojavili Jotamu, ode on, stade na vrh gore Gerizima i povika im na sav glas:
    "Čujte me, uglednici šekemski,
        tako vas čuo Bog!8Jednom se zaputila stabla
        da pomažu kralja koji će vladati
            nad njima.
        Pa rekoše maslini: 'Budi nam
            kraljem!'9Odgovori im maslina:
        'Zar da se svog ulja odreknem
        što je na čast bozima i ljudima
        da bih vladala nad drugim
            drvećem?'10Tad rekoše stabla smokvi:
        'Dođi, budi nam kraljem!'11Odgovori im smokva:
        'Zar da se odreknem slatkoće
        i krasnoga ploda svog
        da bih vladala nad drugim
            drvećem?'12Tad rekoše stabla lozi:
        'Dođi, budi nam kraljem!'13Odgovori im loza:
        'Zar da se odreknem vina
        što veseli bogove i ljude
        da bih vladala nad drugim
            drvećem?'14Sva stabla rekoše tad glogu:
        'Dođi, budi nam kraljem!'15A glog odgovori stablima:
        'Ako me doista hoćete pomazat' za
            kralja,
        u sjenu se moju sklonite.
    Ako nećete, iz gloga će oganj
            planuti
        i sažeći cedrove libanonske!'
    16Sada, jeste li vjerno i čestito učinili kad ste izabrali Abimeleka za kralja? Jeste li se dobro ponijeli prema Jerubaalu i njegovoj kući? Jeste li mu uzvratili za djela što ih za vas učini? 17Moj se otac za vas borio izloživši svoj život te vas izbavio iz ruku Midjanaca, 18a vi danas ustaste protiv kuće moga oca, pobiste njegove sinove, sedamdeset ljudi na istom kamenu, i nad građanima Šekema učiniste  kraljem Abimeleka, sina njegove robinje, zato što je vaš brat! 19Ako ste vjerno i pošteno danas radili prema Jerubaalu i prema njegovoj kući, radujte se s Abimelekom, a on neka se raduje s vama! 20Ako niste, neka oganj iziđe iz Abimeleka i sažeže građane Šekema i Bet-Mila i neka iziđe oganj iz građana Šekema i Bet-Mila i sažeže Abimeleka!"
    21Onda Jotam pobježe, skloni se i dođe u Beer, i ondje ostade, jer se bojao svoga brata Abimeleka.
Pobuna Šekemaca protiv Abimeleka
    22Abimelek je vladao nad Izraelom tri godine. 23Tada Bog posla duh razdora među Abimeleka i šekemske građane i šekemski se građani pobuniše protiv Abimeleka. 24Bijaše to zato da bi se osvetio zločin počinjen nad sedamdeset Jerubaalovih sinova i da bi njihova krv pala na njihova brata Abimeleka, koji ih ubi, i na građane Šekema, koji mu pomogoše da ubije braću. 25Hoteći mu napakostiti, šekemski su građani postavili zasjede po vrhovima planina i pljačkali svakoga tko bi prošao mimo njih onim putem. Javiše to Abimeleku.
    26Gaal, sin Ebedov, dođe sa svojom braćom i nastani se u Šekemu; a šekemski se građani pouzdaše u njega. 27Otišavši u polje, trgali su u svojim vinogradima grožđe i gazili ga, a onda udarili u veselje; ušli su u hram svoga boga, jeli su, pili i proklinjali Abimeleka. 28A Gaal, Ebedov sin, povika: "Tko je Abimelek da mu služimo? Zar ne bi trebalo da Jerubaalov sin i Zebul, njegov namjesnik, služe ljude Hamora, Šekemova oca? Zašto da mi njemu služimo? 29O, kad bih imao ovaj narod u svojoj ruci, protjerao bih Abimeleka i rekao mu: 'Pojačaj svoju vojsku i iziđi u boj!'" 30A kad Zebul, gradski načelnik, doznade što je govorio Gaal, sin Ebedov, razgnjevi se. 31Posla glasnike Abimeleku u Arumu i poruči mu: "Evo, Gaal, sin Ebedov, došao u Šekem sa svojom braćom i bune građane protiv tebe. 32Zato ustani noću, ti i narod što je s tobom, i stani u zasjedu u polju. 33A ujutro, kad ograne sunce, digni se i udari na grad. Kada Gaal i njegovi ljudi iziđu preda te, ti učini s njima što ti prilike posavjetuju."
    34Abimelek usta noću sa svim svojim ljudima i stade u zasjedu oko Šekema u četiri čete. 35Kada je Gaal, sin Ebedov, izišao pred gradska vrata i zaustavio se, Abimelek i njegovi ljudi ustaše iz zasjede.
    36Gaal ugleda ljude i reče Zebulu: "Eno silaze ljudi s gorskih vrhova." "Od sjena gorskih vrhova", odgovori mu Zebul, "čine ti se ljudi." 37Opet progovori Gaal: "Eno silaze ljudi s visa zvana Zemljin pupak, a četa jedna dolazi putem od Čarobnjačkog hrasta." 38Tad mu reče Zebul: "Gdje ti je sada jezik? Pa ti si govorio: 'Tko je Abimelek da mu služimo?' Nisu li ondje ljudi koje si prezirao? Iziđi sada i pobij se s Abimelekom."
    39I Gaal iziđe na čelu šekemskih građana i pobi se s Abimelekom. 40Abimelek potjera Gaala i on pobježe pred njim; i mnogi njegovi ljudi padoše mrtvi prije nego što su i došli do vrata. 41Abimelek se tada vrati u Arumu, a Zebul potjera Gaala i njegovu braću i nije im više dao da ostanu u Šekemu.
Razaranje Šekema i osvajanje Migdal Šekema
    42Sutradan je narod izišao u polje i javiše to Abimeleku. 43On uze svoju vojsku, podijeli je u tri čete i stade u zasjedu u polju. Kad bi vidio gdje ljudi izlaze iz grada, nasrnuo bi na njih i pobio ih. 44Dok je Abimelek sa svojom četom udarao kod gradskih vrata, druge se dvije čete baciše na one koji bijahu u polju i tako ih pobiše. 45Čitav je dan Abimelek opsjedao grad. Zauzevši ga, poubija sve stanovništvo, razori grad i posu sol po njemu.
    46Kad su to čuli gospodari Migdal Šekema, uđoše svi u tvrdi prostor hrama El-Berita. 47Kada je Abimelek doznao da su se svi građani Migdal Šekema ondje sakupili, 48popne se na Salmonsku goru sa svom vojskom svojom. Uzevši u ruke sjekiru, odsječe granu od drveta, podiže je i metnu sebi na rame. A ljudima zapovjedi: "Što vidjeste da sam ja učinio, učinite brzo i vi." 49I svi ljudi odsjekoše sebi po granu, a onda krenuše za Abimelekom, nabacaše granje na utvrdu i zapališe ga nad onima koji su se ondje nalazili. Tako izgiboše svi žitelji Migdal Šekema, oko tisuću ljudi i žena.
Opsada Tebesa i Abimelekova smrt
    50Potom Abimelek krenu na Tebes, opsjede ga i osvoji. 51Bijaše ondje usred grada kula kamo su se sklonili svi ljudi i žene i svi uglednici gradski. Zatvorivši za sobom vrata, popeše se kuli na krov. 52Abimelek dođe do kule i napade je. Dok je prilazio vratima kule da je zapali, 53neka žena baci mu žrvanj na glavu i razbi mu lubanju. 54On brzo pozva svoga momka koji mu je nosio oružje i reče mu: "Trgni mač i ubij me da se ne govori o meni: 'Žena ga je ubila.'" Njegov ga momak probode te on umrije. 55Kad su Izraelci vidjeli da je Abimelek mrtav, svi se vratiše svojim kućama.
    56Tako je Bog svalio na Abimeleka zlo koje je on učinio svome ocu pobivši sedamdesetero svoje braće. 57I sve zlo Šekemaca Bog svali na njihove glave i tako ih stiže kletva Jotama, sina Jerubaalova.
7. TOLA
Suci 10.
Poslije Abimeleka ustao je Tola, sin Pue, sina Dodova, da izbavi Izraela. On bijaše iz Jisakarova plemena, a živio je u Šamiru, u Efrajimovoj gori. 2Bio je sudac Izraelu dvadeset i tri godine, a kad je umro, pokopali su ga u Šamiru.
8. JAIR
    3Poslije njega ustao je Jair Gileađanin, koji je bio sudac Izraelu dvadeset i dvije godine. 4Imao je trideset sinova koji su jahali na tridesetero magaradi i imali trideset gradova što se do dana današnjega zovu Sela Jairova, a nalaze se u gileadskoj zemlji. 5Kad umrije Jair, pokopaše ga u Kamonu.
9. JIFTAH
Jaram Amonaca
    6Izraelci su opet stali činiti ono što Jahvi nije po volji. Služili su baalima i aštartama, aramejskim bogovima i sidonskim bogovima, bogovima Moabaca, bogovima Amonaca i bogovima Filistejaca. A Jahvu su napustili i nisu mu više služili. 7Tad planu Jahve gnjevom i predade ih u ruke Filistejcima i Amoncima. 8Oni su od tada osamnaest godina satirali i tlačili Izraelce - sve Izraelce koji življahu s onu stranu Jordana, u zemlji amorejskoj, koja je u Gileadu. 9Potom su Amonci prešli Jordan da zavojšte i na Judu, Benjamina i na Efrajima te se Izrael nađe u velikoj nevolji.
    10Tada zavapiše Izraelci Jahvi govoreći: "Griješili smo prema tebi jer smo ostavili Jahvu, svoga Boga, da bismo služili baalima." 11A Jahve odgovori Izraelcima: "Nisu li vas tlačili Egipćani i Amorejci, Amonci i Filistejci, 12Sidonci, Amalečani i Midjanci? Ali kad ste zavapili prema meni, nisam li vas izbavio iz njihovih ruku? 13Ali vi ostaviste mene i uzeste služiti drugim bogovima. Zbog toga vas neću više izbavljati. 14Idite i vapite za pomoć onim bogovima koje ste izabrali! Neka vas oni izbave iz vaše nevolje!" 15Izraelci odgovoriše Jahvi: "Sagriješili smo! Čini s nama što ti drago, samo nas danas izbavi!" 16I odstraniše tuđe bogove i počeše opet služiti Jahvi. A Jahve više ne mogaše trpjeti da Izraelci pate.
    17Kada su se Amonci sabrali i utaborili u Gileadu, skupiše se i Izraelci i utaboriše se u Mispi. 18Tada narod i knezovi gileadski rekoše jedni drugima: "Koji čovjek povede boj protiv Amonaca, neka bude poglavar svima koji žive u Gileadu."
Jiftah stavlja uvjete
Suci 11.
Gileađanin Jiftah bijaše hrabar ratnik. Rodila ga bludnica, a otac mu bijaše Gilead. 2Ali je Gileadu i njegova žena rodila sinove, pa kada su sinovi te žene odrasli, otjeraše Jiftaha govoreći mu: "Nećeš dobiti baštine od našeg oca jer si sin strane žene." 3Jiftah zato pobježe od svoje braće i naseli se u zemlji Tobu. Ondje se oko njega okupila hrpa beskućnika koji su s njim pljačkali.
    4Poslije nekog vremena Amonci zavojštiše na Izraela. 5Kada su Amonci napali Izraela, krenuše gileadske starješine da trže Jiftaha u zemlji Tobu.
    6"Hodi", rekoše mu, "budi nam vojvoda da ratujemo protiv Amonaca." 7Ali Jiftah odgovori gileadskim starješinama: "Niste li me vi mrzili i otjerali iz kuće moga oca? Zašto sada dolazite k meni kada ste u nevolji?" 8Gileadske starješine rekoše Jiftahu: "Zato smo sada došli tebi: pođi s nama, povedi rat protiv Amonaca i bit ćeš poglavar nama i svima u Gileadu." 9Jiftah upita gileadske starješine: "Ako me odvedete natrag da ratujem protiv Amonaca te ako ih Jahve meni preda, hoću li biti vaš poglavar?" 10"Jahve neka bude svjedokom među nama", odgovore Jiftahu gradske starješine. "Jao nama ako ne učinimo kako si rekao!"
    11I Jiftah ode sa starješinama Gileada. Narod ga postavi sebi za poglavara i vojvodu; a Jiftah je ponovio sve svoje uvjete pred Jahvom u Mispi.
Jiftah pregovara s Amoncima
    12Jiftah posla onda poslanike kralju Amonaca s porukom: "Što ima između tebe i mene da si došao ratovati protiv moje zemlje?" 13Kralj Amonaca odgovori Jiftahovim poslanicima: "U vrijeme kada je izlazio iz Egipta, Izrael ja zaposjeo moju zemlju od Arnona do Jaboka i Jordana. Zato mi je sada dragovoljno vrati!"
    14Jiftah nanovo pošalje glasnike kralju Amonaca 15i poruči mu:
    "Ovako govori Jiftah: Nije Izrael zaposjeo ni moapsku ni amonsku zemlju, 16nego je, izišavši iz Egipta, Izrael prešao pustinjom do Crvenog mora i došao u Kadeš. 17Tada je poslao Izrael poslanike edomskom kralju s molbom: 'Htio bih proći kroz tvoju zemlju!' Ali ga edomski kralj ne posluša. Poslao ih je i moapskom kralju, ali ni on ne htjede, te Izrael ostade u Kadešu. 18Onda je preko pustinje zaobišao edomsku i moapsku zemlju i došao na istok od moapske zemlje. Narod se utaborio s one strane Arnona ne prelazeći granice Moaba, jer Arnon bijaše moapska međa. 19Izrael posla zatim poslanike Sihonu, amorejskom kralju, koji je vladao u Hešbonu, i poruči mu: 'Pusti nas da prođemo kroz tvoju zemlju do mjesta koje nam je određeno.' 20Ali Sihon ne dopusti Izraelu da prođe preko njegova područja, nego skupi svu svoju vojsku koja bijaše utaborena u Jahasu i zametnu boj s Izraelom. 21Jahve, Bog Izraelov, predade Sihona i svu njegovu vojsku u ruke Izraelu, koji ih porazi, te Izrael zaposjede svu zemlju Amorejaca koji nastavahu to područje. 22Zaposjeo je tako svu zemlju Amorejaca od Arnona do Jaboka i od pustinje do Jordana. 23I sada kad je Jahve, Bog Izraelov, protjerao Amorejce pred svojim narodom Izraelom, ti bi nas htio odagnati? 24Zar ne posjeduješ sve što je tvoj bog Kemoš bio oteo starim posjednicima? Tako i sve ono što je Jahve, naš Bog, oteo starim posjednicima, mi sada posjedujemo! 25Po čemu si ti bolji od moapskog kralja Balaka, sina Siporova? Je li se i on sporio s Izraelom? Je li on ratovao protiv njega? 26Kada se Izrael nastanio u Hešbonu i u njegovim selima, u Aroeru i u njegovim selima, a tako i po svim gradovima na obali Jordana - evo, već tri stotine godina - zašto ih tada niste oteli? 27Nisam ja tebi skrivio nego ti meni činiš krivo ratujući protiv mene. Neka Jahve, Sudac, danas presudi između sinova Izraelovih i sinova Amonovih."
    28Ali kralj Amonaca ne posluša riječi što mu ih je poručio Jiftah.
Jiftahov zavjet i pobjeda
    29Duh Jahvin siđe na Jiftaha te on pođe kroz Gileadovo i Manašeovo pleme, prođe kroz gileadsku Mispu, a od gileadske Mispe  dođe iza Amonaca. 30I Jiftah se zavjetova Jahvi: "Ako mi predaš u ruke Amonce, 31tko prvi iziđe na vrata moje kuće u susret meni kada se budem vraćao kao pobjednik iz boja s Amoncima bit će Jahvin i njega ću prinijeti kao paljenicu."
    32Jiftah krenu protiv Amonaca da ih napadne i Jahve ih izruči u njegove ruke. 33I porazi ih Jiftah od Aroera do blizu Minita - u dvadeset gradova - i sve do Abel Keramima. Bijaše to njihov veliki poraz; i Amonci bijahu poniženi pred Izraelom.
    34Kada se Jiftah vratio kući u Mispu, gle, iziđe mu u susret kći plešući uza zvuke bubnjeva. Bijaše mu ona jedinica, osim nje nije imao ni sina ni kćeri.
    35Ugledavši je, razdrije svoje haljine i zakuka: "Jao, kćeri moja, u veliku me tugu bacaš! Zar mi baš ti moraš donijeti nesreću! Zavjetovah se Jahvi i ne mogu zavjeta poreći."
    36Ona mu odgovori: "Oče moj, ako si učinio zavjet Jahvi, učini sa mnom kako si se zavjetovao, jer ti je Jahve dao da se osvetiš Amoncima, svojim neprijateljima." 37Onda zamoli svog oca: "Ispuni mi ovu molbu: pusti me da budem slobodna dva mjeseca; lutat ću po gorama sa svojim drugama i oplakivati svoje djevičanstvo."
    38"Idi", reče joj on i pusti je na dva mjeseca. Ona ode sa svojim drugama i oplakivaše na gorama svoje djevičanstvo. 39Kada su prošla dva mjeseca, ona se vrati ocu i on izvrši na njoj zavjet što ga bijaše učinio. I nikada nije upoznala čovjeka. Otada je potekao običaj u Izraelu 40da svake godine odlaze Izraelove kćeri i oplakuju kćer Jiftaha Gileađanina četiri dana na godinu.
Rat između Efrajima i Gileada
Smrt Jiftaha
Suci 12.
Uto se skupiše ljudi od Efrajimova plemena, prijeđoše Jordan put Safona i rekoše Jiftahu. "Zašto si išao u boj protiv Amonaca a nas nisi pozvao da idemo s tobom? Spalit ćemo ti kuću i tebe!"
    2Jiftah im odgovori: "Imali smo veliku parbu, ja i moj narod, i Amonci su nas teško tlačili. Pozvao sam vas u pomoć, ali me niste izbavili iz njihovih ruku. 3Videći da mi nitko ne pritječe u pomoć, stavih svoj život na kocku, odoh sam na Amonce, i Jahve mi ih predade u ruke. Zašto ste, dakle, pošli danas da ratujete protiv mene?"
    4Tada skupi Jiftah sve Gileađane i udari na Efrajima. Gileađani potukoše Efrajima, jer su ovi govorili: "Vi ste, Gileađani, Efrajimovi bjegunci koji ste živjeli usred Efrajima i Manašea." 5Zatim Gileađani presjekoše Efrajimu jordanske gazove, i kada bi koji bjegunac Efrajimov rekao: "Pustite me da prijeđem", Gileađani bi ga pitali: "Jesi li Efrajimovac?" A kada bi on odgovorio: "Nisam", 6oni bi mu kazali: "Hajde reci: Šibolet!" On bi rekao: "Sibolet" jer nije mogao dobro izgovoriti. Oni bi ga tada uhvatili i pogubili na jordanskim plićacima. Tako je poginulo četrdeset i dvije tisuće ljudi iz Efrajimova plemena.
    7Jiftah je sudio Izraelu šest godina. A kada je Gileađanin Jiftah umro, pokopaše ga u njegovu gradu, u Gileadu.
10. IBSAN
    8Poslije njega sudac u Izraelu bijaše Ibsan iz Betlehema. 9On je imao trideset sinova i trideset kćeri, koje je poudao iz kuće, a trideset je snaha doveo izvana svojim sinovima. On je sudio Izraelu sedam godina. 10Zatim umrije Ibsan i pokopaše ga u Betlehemu.
11. ELON
    11Poslije njega sudac u Izraelu bijaše Elon Zebulunac. On je sudio Izraelu deset godina. 12Zatim umrije Zebulunac Elon i pokopaše ga u Ajalonu u zemlji Zebulunovoj.
12. ABDON
    13Poslije njega sudac u Izraelu bijaše Abdon, sin Hilela iz Pireatona. 14On je imao četrdeset sinova i trideset unuka koji su jahali na sedamdesetero magaradi. On je sudio Izraelu osam godina. 15Zatim umrije Abdon, sin Hilela iz Pireatona, i pokopaše ga u Pireatonu u Efrajimovoj gori, u zemlji Šaalimu.
13. SAMSON
Navještenje Samsonova rođenja
Suci 13.
Izraelci su opet okrenuli da čine ono što Jahvi nije po volji i Jahve ih predade u ruke Filistejcima za čerdeset godina.
    2A bijaše neki čovjek iz Sore, od Danova plemena, po imenu Manoah. Žena mu bila nerotkinja i nije imala djece. 3Toj se ženi ukaza Anđeo Jahvin i reče joj: "Ti si neplodna i nisi rađala. 4Ali se odsad pazi: da ne piješ ni vina ni žestoka pića i da ne jedeš ništa nečisto. 5Jer, zatrudnjet ćeš, evo, i rodit ćeš sina. I neka mu britva ne prijeđe po glavi, jer će od majčine utrobe dijete biti Bogu posvećeno - bit će nazirej Božji i on će početi izbavljati Izraela iz ruke Filistejaca."
    6Žena ode i kaza mužu: "Božji čovjek došao k meni, lice mu kao u Božjeg anđela, puno dostojanstva. Nisam ga upitala odakle je došao, niti mi on kaza svog imena. 7Ali mi je rekao: 'Ti ćeš začeti i roditi sina. Ne pij odsad ni vina ni žestoka pića i ne jedi ništa nečisto jer će ti dijete biti nazirej Božji od majčine utrobe do smrti.'"
Anđeo se javlja i drugi put
    8Tada se Manoah pomoli Jahvi i reče: "Molim te, Gospode, neka Božji čovjek koga si jednom poslao dođe još jednom k nama i pouči nas što ćemo činiti s djetetom kad se rodi!" 9Jahve usliši Manoaha i Anđeo Jahvin dođe opet k ženi dok je sjedila u polju. Manoah, muž njezin, ne bijaše kraj nje. 10Žena brzo otrča da obavijesti muža i reče mu: "Gle, ukazao mi se čovjek koji mi je došao onog dana."
    11Manoah ustade, pođe za ženom i kada dođe k čovjeku, upita ga: "Jesi li ti onaj što je govorio s ovom ženom?" A on odgovori: "Jesam." 12"Kada se ispuni ono što si rekao", opet će Manoah, "po kojim propisima i kako treba postupati s djetetom?" 13Anđeo Jahvin odgovori Manoahu: "Neka se žena čuva svega što sam joj zabranio. 14Neka ne uživa ništa što dolazi od vinove loze, neka ne pije ni vina ni žestoka pića, neka ne jede ništa nečisto i neka se drži svega što sam joj zapovjedio."
    15Tada reče Manoah Anđelu Jahvinu: "Rado bismo te ustavili i pogostili jaretom." 16Anđeo Jahvin nato će Manoahu: "Sve da me i ustaviš, ja ne bih jeo tvoga jela; nego ako želiš žrtvovati paljenicu, prinesi je Jahvi."
    Manoah, ne znajući da je to Anđeo Jahvin, 17reče tada Anđelu Jahvinu: "Kako ti je ime, da te možemo častiti kada se ispuni što si obećao." 18Anđeo Jahvin odgovori mu: "Zašto pitaš za moje ime? Ono je tajanstveno."
    19Manoah nato uze jare i prinos te ga na stijeni kao paljenicu žrtvova Jahvi koji čini tajanstvene stvari. 20Kada se poče dizati plamen sa žrtvenika k nebu, podiže se Anđeo Jahvin u tome plamenu. Kad to vidješe Manoah i njegova žena, padoše ničice. 21Anđeo Jahvin nije se više ukazivao Manoahu i njegovoj ženi. Manoah tada shvati da je to Anđeo Jahvin.
    22"Zacijelo ćemo umrijeti", reče ženi, "jer smo vidjeli Boga." 23"Da nas je htio usmrtiti", odgovori mu žena, "ne bi iz naše ruke primio paljenice ni prinosa i ne bi nam dao da sve to vidimo niti da takvo što čujemo."
    24Žena rodi sina i nadjenu mu ime Samson. Dijete odraste i Jahve ga blagoslovi. 25I Jahvin duh bijaše s njim u Danovu taboru, između Sore i Eštaola.
Samsonova ženidba
Suci 14.
I siđe Samson u Timnu i ugleda ondje djevojku među filistejskim kćerima. 2Vrativši se, povjeri to ocu i majci: "Opazio sam u Timni", reče on, "djevojku među filistejskim kćerima: oženite me njome." 3Otac i mati rekoše: "Zar nema djevojaka među kćerima tvoga plemena i u svemu našem narodu da moraš uzeti ženu između neobrezanih Filistejaca?" Ali Samson odgovori ocu: "Oženi me njome jer mi ona omilje." 4Otac mu i majka nisu znali da je to od Jahve, koji je tražio zadjevicu s Filistejcima jer Filistejci u ono doba vladahu Izraelom.
    5Samson siđe tako u Timnu i kad dođe do timnjanskih vinograda, gle - odjednom preda nj iskoči mladi lav ričući. 6Duh Jahvin zahvati Samsona, i on goloruk raskida lava kao što se raskida jare; ali ne reče ni ocu ni majci što je učinio. 7Došavši, razgovori se s djevojkom i ona mu omilje. 8Poslije nekog vremena, kada se vratio da je odvede, Samson skrenu da vidi mrtvog lava, a to u mrtvom lavu roj pčela i med. 9On uze meda u ruke i jeo ga je idući putem. Kada se vratio k ocu i majci, dade ga i njima te i oni jedoše; ali im ne reče da ga je uzeo iz mrtvog lava. 10Zatim ode ženi i ondje prirediše gozbu Samsonu; trajala je sedam dana, jer tako običavahu mladi ljudi. 11Ali kako ga se bojahu, izabraše trideset svadbenih drugova da budu uza nj.
Samsonova zagonetka
    12Tad im reče Samson: "Hajde da vam zadam zagonetku. Ako je odgonetnete za sedam svadbenih dana, dat ću vam trideset truba finog platna i trideset svečanih haljina. 13Ali ako je ne mognete odgonetnuti, vi ćete meni dati trideset truba platna i trideset svečanih haljina."
    "Zadaj nam zagonetku", odgovore mu oni, "mi te slušamo." 14A on im reče:
    "Od onog koji jede izišlo je jelo,
        od jakoga izišlo je slatko."
    Ali za tri dana nisu mogli odgonetnuti zagonetke. 15Četvrtoga dana rekoše Samsonovoj ženi: "Izvuci od muža na prijevaru rješenje zagonetke, ili ćemo spaliti i tebe i očev ti dom! Zar ste nas ovamo pozvali da nas oplijenite?" 16Tada žena, uplakana, obisnu Samsonu oko vrata govoreći: "Ti mene samo mrziš i ne ljubiš me. Zadao si zagonetku sinovima moga naroda, a meni je nisi objasnio." On joj odgovori: "Nisam je objasnio ni ocu ni majci, a tebi da je kažem?" 17Ona mu plakaše oko vrata sedam dana, koliko je trajala gozba. Sedmoga dana on joj kaza odgonetku: toliko je na nj navaljivala. I ona je odade sinovima svoga naroda.
    18Sedmoga dana, prije nego je zašlo sunce, ljudi iz toga grada rekoše Samsonu:
    "Što ima slađe od meda
        i što ima jače od lava?"
    A on im odgovori:
    "Da niste s mojom junicom orali,
        ne biste zagonetke pogodili."
    19Tada duh Jahvin dođe na njega, te on siđe u Aškelon i ondje pobi trideset ljudi, uze im odjeću i dade svečane haljine onima koji su odgonetnuli zagonetku, a onda se sav gnjevan vrati očevoj kući. 20A Samsonovu ženu dadoše drugu koji mu bijaše svadbeni pratilac.
Samson pali Filistejcima ljetinu
Suci 15.
Poslije nekog vremena, o žetvi pšenice, Samson dođe da pohodi svoju ženu, donijevši joj kozle i reče: "Želim ući k svojoj ženi u ložnicu." Ali mu tast ne dopusti. 2"Mislio sam," reče mu on, "da si je zamrzio, pa sam je dao tvome drugu. Ali zar njezina mlađa sestra nije ljepša od nje? Uzmi je namjesto one!" 3Samson mu odgovori: "Ovaj put neću biti krivac Filistejcima kad im učinim zlo." 4I ode Samson, ulovi tri stotine lisica, uze luči i, okrenuvši rep prema repu, stavi jednu luč među dva repa. 5Tad zapali luči, pusti lisice u filistejska polja i popali im snopove, i nepokošeno žito, i vinograde, i maslinike.
    6Filistejci zapitaše: "Tko je to učinio?" Odgovoriše im: "Samson, Timnjaninov zet, zato što mu tast oduze ženu i dade je njegovu drugu." Tad Filistejci odoše i spališe onu ženu i njenu obitelj.
    7"Kad ste to učinili", reče im Samson, "neću mirovati dok vam se ne osvetim." 8I sve ih izudara uzduž i poprijeko i žestoko ih porazi. Poslije toga ode u spilju Etamske stijene i ondje se nastani.
Magareća čeljust
    9Tad Filistejci krenuše, utaboriše se u Judi i raširiše do Lehija. 10"Zašto ste pošli na nas?" - upitaše ih Judejci. A oni im odgovoriše: "Pošli smo da svežemo Samsona i da mu učinimo kako je on učinio nama." 11Tri tisuće Judejaca odoše tada k spilji Etamske stijene i rekoše Samsonu: "Zar ne znaš da Filistejci nama gospodare? Zašto si nam onda to učinio?" On im odgovori: "Kako oni meni, tako ja njima!" A oni mu rekoše: 12"Dođosmo da te svežemo i predamo u ruke Filistejaca." "Zakunite mi se", reče im, "da me nećete ubiti." 13"Ne", odgovoriše mu, "mi ćemo te samo svezati i predati u njihove ruke, ali te zacijelo ne želimo pogubiti." Onda ga svezaše sa dva nova užeta i odvedoše iz spilje.
    14Kad ga dovedoše u Lehi i kad Filistejci, vičući od radosti, pojuriše na nj, duh Jahvin zahvati ga i užeta na njegovim rukama postadoše kao laneni konci, spaljeni ognjem, i spadoše mu s ruku. 15Spazivši još sirovu magareću čeljust, pruži on ruku, uze onu čeljust i pobi njome tisuću ljudi. 16Tad reče Samson:
    "Magarećom čeljusti gomile prebih,
        Magarećom čeljusti tisuću pobih."
    17Rekavši to, baci čeljust iz ruke. Zato odonda ono mjesto zovu Ramat Lehi. 18Kako bijaše jako ožednio, zavapi Jahvi govoreći: "Ti si izvojštio ovu veliku pobjedu rukama svoga sluge, a zar sada moram umrijeti od žeđi i pasti u ruke neobrezanima?" 19Tad Jahve rasiječe udubinu što je kod Lehija i voda poteče iz nje. Samson se napi i vrati mu se snaga, oživje mu duh. Zato su onom izvoru dali ime En Hakore, a postoji još i danas u Lehiju. 20Samson bijaše sudac u Izraelu za vrijeme filistejske vladavine dvadeset godina.
Zgoda s vratima Gaze
Suci 16.
Odatle ode Samson u Gazu; ondje vidje neku bludnicu i uđe k njoj. 2Žiteljima Gaze javiše: "Samson je došao ovamo!" Opkoliše ga i vrebahu ga svu noć na gradskim vratima. Svu noć bijahu mirni. "Pričekajmo do zore", mišljahu, "pa ćemo ga ubiti." 3Ali je Samson ležao samo do ponoći, a o ponoći ustade, dohvati gradska vrata s oba dovratnika, iščupa ih zajedno s prijevornicom, metnu ih na ramena i odnese na vrh gore koja je nasuprot Hebronu i položi ih ondje.
Delila izdaje Samsona
    4Poslije toga zamilova on neku ženu iz doline Soreka po imenu Delilu. 5Filistejski knezovi dođoše k njoj i rekoše joj: "Zavedi ga i doznaj gdje stoji njegova velika snaga, kako bismo ga mogli svladati pa da ga svežemo i učinimo nemoćnim. A dat će ti svaki od nas po tisuću i sto srebrnih šekela."
    6Delila upita Samsona: "Kaži mi gdje stoji tvoja velika snaga i čime bi se mogao svezati i svladati." 7Samson joj odgovori: "Da me svežu sa sedam svježih još neosušenih žila od luka, onemoćao bih i postao kao običan čovjek."
    8Filistejski knezovi donesu Delili sedam svježih još neosušenih žila i ona ga veza njima. 9Kod nje u sobi bijaše zasjeda i ona viknu: "Samsone, eto Filistejaca na te!" On pokida žile kao što se prekine kučina kad se primakne ognju. I tako ne doznadoše za tajnu njegove snage.
    10Tad reče Delila Samsonu: "Prevario si me i slagao mi. Ali mi sada kaži čime bi te trebalo vezati." 11On joj odgovori: "Da me dobro svežu novim još neupotrijebljenim užetima, onemoćao bih i postao kao običan čovjek." 12Tada Delila uze nova užeta, sveza ga njima i viknu mu: "Samsone, eto Filistejaca na te!" Kod nje u sobi bijaše zasjeda, ali on prekide užeta na rukama kao da su konci.
    13Tada Delila reče Samsonu: "Varaš me svejednako i lažeš mi. Kaži mi napokon čime bi te trebalo vezati." On joj odgovori: "Da otkaš sedam pramenova moje kose na tkalačkom stanu i da ih zaglaviš klinom, onemoćao bih i postao kao običan čovjek." 14Ona ga uspava i otka sedam pramenova njegove kose na tkalačkom stanu, zabi klin i viknu mu: "Eto Filistejaca na te, Samsone!" On se probudi i istrgne i klin i tkalački stan. I nije otkrila tajnu njegove snage.
    15Delila mu reče: "Kako možeš reći da me ljubiš kad tvoje srce nije sa mnom? Triput si me već prevario i nisi mi kazao gdje je tvoja velika snaga." 16Kako mu je svakog dana dodijavala molbama i mučila ga, njemu već dozlogrdje. 17I otvori joj cijelo svoje srce: "Nikada britva nije prešla po mojoj glavi jer sam od majčine utrobe nazirej Božji. Da me obriju, sva bi me snaga ostavila, onemoćao bih i postao bih kao običan čovjek."
    18Delila tad shvati da joj je otvorio cijelo svoje srce; pozva filistejske knezove i reče im: "Dođite sada jer mi je otvorio cijelo svoje srce." I filistejski knezovi dođoše k njoj i donesoše sa sobom novac. 19Uspavavši Samsona na svojim koljenima, ona dozva čovjeka te mu obrija s glave sedam pramenova kose. Tako on poče slabiti i ostavi ga snaga. 20Kad ona povika: "Samsone, eto Filistejaca na te!" on se probudi i pomisli: "Izvući ću se kao i uvijek i oslobodit ću se." Ali nije znao da se Jahve od njega okrenuo. 21Filistejci ga uhvatiše, iskopaše mu oči i odvedoše ga u Gazu. Okovaše ga dvostrukim mjedenim lancem te je okretao mlin u tamnici.
Samsonova osveta i smrt
    22Ali kosa gdje mu je obrijaše počne opet rasti. 23A knezovi se filistejski skupiše da prinesu veliku žrtvu svome bogu Dagonu i da se provesele. Govorahu oni:
    "Bog naš predade nam u ruke
        Samsona, našeg neprijatelja."
    24A narod, vidjevši ga, uze hvaliti svoga boga i klicati u njegovu čast govoreći:
    "Bog naš predade nam u ruke
        Samsona, našeg neprijatelja,
    koji nam je zemlju pustošio
        i tolike naše usmrtio."
    25Kad im se srce razigralo, povikaše: "Dovedite Samsona da nas zabavlja!" I dovedoše iz tamnice Samsona i on igraše pred njima; a onda ga postaviše među stupove. 26Samson tada reče dječaku koji ga je vodio za ruku: "Vodi me i pomozi mi da opipam stupove na kojima počiva zdanje da se naslonim na njih." 27A kuća bijaše puna ljudi i žena. Bijahu tu i svi filistejski knezovi, a na krovu tri tisuće ljudi koji su gledali kako Samson igra.
    28Samson zavapi Jahvi: "Gospodine Jahve, spomeni me se i samo mi još sada podaj snagu da se Filistejcima odjednom osvetim za oba oka." 29I Samson napipa dva srednja stupa na kojima počivaše zdanje, oprije se o njih, desnom o jedan, a lijevom o drugi, 30i viknu: "Neka poginem s Filistejcima!" Nato uprije iz sve snage i sruši zdanje na knezove i na sav narod koji se ondje nalazio. Više ih ubi umirući nego što ih pobi za života. 31Poslije dođoše njegova braća i sva kuća njegova oca, uzeše ga i odnesoše i pokopaše ga između Sore i Eštaola, u grobu Manoaha, oca njegova. On je sudio Izraelu dvadeset godina.
DODACI
1. SVETIŠTE MIKE I DANA
Mikino kućno svetište
Suci 17.
Bijaše u Efrajimovoj gori čovjek po imenu Mikajehu. 2On reče majci: "Tisuću i sto srebrnih šekela što su ti ukradeni i zbog kojih si izustila kletvu - uši su je moje čule - taj je novac kod mene, ja sam ga uzeo." Mati mu odgovori: "Jahve te blagoslovio, sine moj!" 3I Mikajehu vrati joj tisuću i sto srebrnih šekela. A mati mu njegova reče: "Te sam novce posvetila Jahvi iz svoje ruke za tebe, sine moj, da se izdjela za to rezan ili ljeven idol. I evo, za to ih dajem."
    4Majka uze dvije stotine srebrnih šekela i dade ih zlataru. On načini od njih rezani i ljeveni idol koji postaviše u Mikajehuovoj novoj kući. 5On mu sagradi svetište, zatim načini efod i terafe te posveti jednoga od svojih sinova da mu bude svećenik. 6U to vrijeme u Izraelu nije bilo kralja i svatko je radio po miloj volji.
    7Bijaše neki mladić iz Betlehema u Judi, iz Judina plemena; bio je levit i boravio je ondje kao došljak. 8Taj čovjek ode iz grada Betlehema u Judi da se nastani na kakvu prikladnu mjestu kao došljak. Putujući, dođe u Efrajimovu goru do Mikine kuće. 9Mika ga upita: "Odakle dolaziš?" "Ja sam levit iz Judina Betlehema", odgovori mu on, "i putujem da se negdje nastanim." 10"Ostani kod mene", reče mu Mika, "i budi mi ocem i svećenikom, a ja ću ti davati deset srebrnih šekela na godinu, haljine i hranu." I levit uđe.
    11Levit je pristao da ostane u njega, i mladić mu bijaše kao jedan od sinova. 12Mika posveti levita za svećenika; mladić je postao njegovim svećenikom i živio je u Mikinoj kući. 13"Sad znam", reče Mika, "da će mi Jahve učiniti dobro kad imam levita za svećenika."
Danovci traže zemljište
Suci 18.
U ono vrijeme ne bijaše kralja u Izraelu. Tada je Danovo pleme tražilo zemljište gdje da se naseli, jer mu do toga dana nije dopalo zemljište među Izraelovim plemenima. 2Zato poslaše Danovci petoricu ljudi iz svoga plemena, ljude osobito hrabre iz Sore i Eštaola, da izvide i upoznaju zemlju. I rekoše im: "Idite, istražite zemlju." I oni dođoše u Efrajimovu goru, do Mikine kuće, i ondje zanoćiše. 3Kako bijahu blizu Mikine kuće, poznaše glas mladog levita; svratiše se onamo te ga upitaše: "Tko te doveo ovamo? Što tu radiš? I što ćeš tu?"
    4A on im odgovori: "Mika je učinio sa mnom tako i tako. On me najmio, a ja mu služim kao svećenik." 5"Upitaj Boga", kazaše mu, "da znamo hoće li nam uspjeti put koji smo poduzeli." 6"Idite u miru", odgovori im svećenik, "put na koji ste pošli po volji je Jahvi." 7Tada odoše ona petorica i stigoše u Lajiš. I vidješe da narod koji prebiva u njemu živi bez straha - po običaju Sidonaca - bezbrižno i mirno; imaju svega što rodi zemlja, daleko su od Sidonaca i nemaju nikakvih odnosa s Aramejcima.
    8Kad se vratiše svojoj braći u Sori i Eštaolu, braća ih upitaše: "Što ste doznali?" 9Oni odgovoriše: "Na noge! Navalimo na njih! Zemlja koju smo vidjeli vrlo je dobra. O vi, lijenčine! Ne oklijevajte navaliti da osvojite tu zemlju. 10Kada dođete, naći ćete ondje bezbrižan narod. Zemlja je prostrana. Bog je predao u vaše ruke mjesto koje ne oskudijeva ni u čemu što rodi zemlja!"
Seoba Danovaca
    11Tako je odande krenulo šest stotina naoružanih ljudi iz Danova plemena iz Sore i Eštaola. 12Krenuli su i utaborili se u Kirjat Jearimu u Judi. Zato se to mjesto naziva do današnjeg dana Danovim taborom, a nalazi se na zapadu od Kirjat Jearima. 13Odatle se zaputiše u Efrajimovu goru i dođoše do Mikine kuće. 14A ona petorica što bijahu išla izviđati zemlju rekoše svojoj braći: "Znate li da u ovim kućama imaju efod, terafe i ljeveni idol? Sada pazite što ćete raditi." 15Skrenuvši, oni uđoše u kuću mladog levita, u Mikinu kuću, i pozdraviše ga. 16I dok je šest stotina naoružanih ljudi od Danovih sinova stajalo pred vratima, 17ona petorica što su išla izviđati zemlju uđoše, uzeše efod, terafe i ljeveni idol, a svećenik stajaše na pragu pokraj šest stotina naoružanih ljudi.
    18Kad su ušli u Mikinu kuću i uzeli efod, terafe, rezani i ljeveni idol, svećenik im reče: "Što to radite?" 19"Šuti", odgovoriše mu. "Stavi ruku na usta i hajde s nama. Bit ćeš nam otac i svećenik. Zar ti je bolje biti svećenikom u kući jednog čovjeka nego da budeš svećenikom jednog plemena i roda u Izraelu?"
    20Svećenik se obradova; uze on efod, terafe i rezani i ljeveni idol te ode s ljudima.
    21Vrativši se na put kojim su krenuli, odoše pustivši naprijed žene i djecu, stoku i dragocjenosti. 22Bijahu već daleko od Mikine kuće, kad gle - ljudi što življahu u susjednim kućama, blizu Mikine, uzbunili se i krenuli u potjeru za Danovcima. 23Kada počeše vikati za Danovim sinovima, oni se obazreše i rekoše Miki: "Što ti je? Što ste se skupili?" 24On odgovori: "Uzeli ste moga boga koga sam sebi načinio i svećenika te odlazite. A što ostaje meni? I još mi kažete: 'Što ti je?'" 25Danovci mu odgovore: "Da te više nismo čuli! Jer bi gnjevni ljudi mogli udariti na vas te bi upropastio sebe i svoju kuću!" 26Danovci odoše dalje, a Mika, videći da su jači od njega, okrenu se i vrati kući.
Osvajanje Lajiša - Utemeljenje Dana i njegova svetišta
    27I tako, uzevši boga što ga je načinio Mika i svećenika koga je najmio da mu služi, Danovci navališe na Lajiš, na mirne i spokojne ljude, te ih posjekoše oštrim mačem i spališe grad. 28Nikoga ne bijaše da pomogne Lajišanima, jer bijahu daleko od Sidona i ne imahu nikakvih odnosa s Aramejcima, a osim toga grad bijaše u dolini koja se pruža prema Bet-Rehobu. Potom su opet sagradili grad i nastanili se u njemu. 29I nazvaše ga Dan, po imenu svoga pretka Dana, koji se rodio Izraelu. A prije se grad zvao Lajiš.
    30I Danovci namjestiše sebi rezani i ljeveni idol. A Jonatan, sin Geršona, sina Mojsijeva, a zatim njegovi sinovi, bijahu svećenici Danova plemena do dana kada je narod bio odveden u izgnanstvo. 31I stajaše im onaj rezani i ljeveni idol što ga je Mika načinio, i ostade ondje za sve vrijeme dokle Dom Božji bijaše u Šilu.
2. ZLOČIN U GIBEI I RAT PROTIV BENJAMINA
Efrajimov levit i njegova inoča
Suci 19.
U ono vrijeme kad u Izraelu još ne bijaše kralja, živio neki čovjek, levit, kao došljak na kraju Efrajimove gore. Uzeo on za inoču ženu iz Judina Betlehema. 2Rasrdivši se jednom, njegova ga inoča ostavi i vrati se u očevu kuću u Judin Betlehem i bila je ondje neko vrijeme, kakva četiri mjeseca. 3Njen muž ode k njoj da je urazumi i dovede natrag; imao je sa sobom slugu i dva magarca. Dok je prilazio kući oca mlade žene, opazi ga tast i veselo mu iziđe u susret. 4Tast, otac mlade žene, zadrži ga tri dana kod sebe te su jeli, pili i noćivali. 5Četvrtoga dana uraniše; levit se spremao da ide, kad otac mlade žene reče zetu: "Okrijepi se zalogajem kruha, pa onda idite." 6I tako sjedoše te su obojica jela i pila, a onda otac mlade žene reče čovjeku: "Hajde, ostani još noćas i proveseli se!" 7A kad čovjek ustade da pođe, tast uze navaljivati na njega te on još jednom ondje prenoći. 8Petoga dana levit urani da krene, ali mu otac mlade žene reče: "Okrijepi se najprije!" Tako su proveli vrijeme jedući zajedno dok se nije nagnuo dan. 9Muž ustade da ide, s inočom i slugom, kad mu tast, otac mlade žene, reče: "Evo se dan nagnuo k večeru. Prenoći još ovdje i proveseli se, pa sutra uranite na put i vratite se svom šatoru." 10Ali čovjek ne htjede prenoćiti nego ustade i krenu. Tako je došao do pred Jebus, to jest Jeruzalem. S njim su bila dva osamarena magarca, inoča i sluga.
Zločin ljudi iz Gibee
    11Kad su bili blizu Jeruzalema, dan se već jako nagnuo, pa sluga reče svome gospodaru: "Hajde da se svratimo u taj jebusejski grad da tu prenoćimo." 12Ali mu gospodar odgovori: "Nećemo se svraćati u grad tuđinaca koji nisu Izraelci, nego ćemo ići do Gibee." 13Još reče sluzi: "Hajde, požurimo se da stignemo u koje od tih mjesta gdje ćemo prenoćiti, u Gibeu ili Ramu." 14I prođoše, nastavljajući put. Kad su stigli pred Benjaminovu Gibeu, sunce je zapadalo. 15Oni skrenuše onamo da prenoće u Gibei. Ušavši, levit sjede na gradskom trgu, ali ne bijaše nikoga da ih primi u kuću da prenoće.
    16I dođe neki starac koji se predvečer vraćao s posla u polju. Bijaše to čovjek iz Efrajimove gore; življaše u Gibei kao došljak, a svi žitelji toga mjesta bijahu Benjaminovci. 17Podigavši oči, ugleda putnika na gradskom trgu: "Odakle dolaziš i kamo ćeš?" - upita ga starac. 18A on mu odgovori: "Idemo od Judina Betlehema, na kraj Efrajimove gore. Ja sam odande. Išao sam u Judin Betlehem i vraćam se kući, ali nema nikoga da me primi k sebi u kuću. 19Imam i slame i krme za svoje magarce, a i kruha i vina za sebe, za svoju ženu i za momka koji prati mene, tvoga slugu. Imamo svega dosta." 20"Mir s tobom i dobro mi došao", odgovori starac. "Moja je briga što ti je potrebno, samo nemoj noćiti na trgu." 21I uvede ga u svoju kuću i baci krme magarcima. Putnici su oprali noge, a onda jeli i pili.
    22Dok su se oni krijepili, gle, neki građani, opaki ljudi, okružiše kuću i, lupajući svom snagom o vrata, rekoše starcu, gospodaru kuće: "Izvedi toga čovjeka što je ušao u tvoju kuću da ga se namilujemo." 23Tad iziđe domaćin iz kuće i reče im: "Ne, braćo moja, ne činite zla. Taj je čovjek ušao u moju kuću, zato ne činite bezakonja. 24Evo, moja je kći djevica, prepustit ću vam je. Činite od nje što vam drago, ali ovom čovjeku ne činite bezakonja." 25Ljudi ga ne htjedoše poslušati. Tad onaj čovjek uze inoču te im je izvede. Oni su je silovali i zlostavljali svu noć do jutra, a kad je zora zabijeljela, pustiše je.
    26Pred zoru žena dođe i pade na ulaz kuće onog čovjeka gdje je bio njen gospodar i ležala je ondje dok se nije razdanilo. 27Njen je gospodar ujutro ustao, otvorio kućna vrata te izišao da nastavi put, kad spazi ženu, svoju inoču, kako leži na kućnim vratima s rukama na pragu. 28"Ustani, idemo!" - reče joj. Ali ne bijaše odgovora. Onda je uze, natovari na magarca i krenu na put da se vrati kući. 29Kada je došao kući, trže nož i uze mrtvo tijelo inočino, rasiječe ga, ud po ud, na dvanaest dijelova te ih razasla u sve krajeve Izraela. 30I tko god vidje reče: "Ovakvo što se nije dogodilo od dana kada su Izraelci izašli iz Egipta do današnjeg dana. Valja o tome promisliti, vijećati i govoriti."
Izraelci odlučuju da osvete zločin u Gibei
Suci 20.
Tada iziđe sav Izrael i sabra se sva zajednica kao jedan čovjek, od Dana do Beer Šebe i do gileadske zemlje, kod Jahve u Mispi. 2Glavari svega naroda, svih Izraelovih plemena, dođoše na zbor Božjeg naroda, četiri stotine tisuća pješaka vičnih maču. 3A Benjaminovci doznaše da su Izraelovi sinovi uzišli u Mispu. Sinovi Izraelovi zapitaše tada: "Kažite nam kako se dogodio zločin!" 4Levit, muž ubijene žene, uze riječ: "Došao sam s inočom u Benjaminovu Gibeu da prenoćim. 5A građani Gibee ustadoše na mene i noću opkoliše kuću u kojoj sam bio; mene su htjeli ubiti, a moju su inoču silovali tako da je umrla. 6Zato sam uzeo mrtvu inoču, rasjekao je u komade i razaslao je u sve krajeve Izraelove baštine, jer su počinili sramotno djelo u Izraelu. 7Izraelci, evo vas svih ovdje. Posavjetujte se i ovdje stvorite odluku."
    8Sav narod ustade kao jedan čovjek govoreći: "Neka se nitko od nas ne vraća svome šatoru, neka nitko ne ide svojoj kući! 9Nego da sada ovo učinimo Gibei: bacit ćemo ždrijeb; 10i uzet ćemo iz svih Izraelovih plemena po deset ljudi od stotine, po stotinu od tisuće i po tisuću od deset tisuća: oni će nositi hranu vojsci, onima koji će krenuti da kazne Benjaminovu Gibeu za sramotu što ju je počinila u Izraelu." 11I sabraše se svi Izraelci protiv onoga grada, udruženi kao jedan čovjek.
Opiranje Benjaminovaca
    12Tada Izraelova plemena razaslaše poslanike po svemu Benjaminovu plemenu s porukom: "Kakav se to zločin dogodio među vama? 13Sada izručite one opake ljude što su u Gibei da ih smaknemo te iskorijenimo zlo iz Izraela!" Ali Benjaminovci ne htjedoše poslušati svoje braće Izraelaca.
Prvi okršaji
    14Benjaminovci se skupiše u Gibeu iz svojih gradova da se pobiju s Izraelcima. 15A Benjaminovaca koji su došli iz raznih gradova nabrojiše toga dana dvadeset i šest tisuća ljudi vičnih maču, bez stanovnika Gibee. 16Od svega toga naroda bijaše sedam stotina vrsnih ljudi, koji su bili ljevaci, i svaki je taj gađao kamenom iz praćke navlas točno, ne promašujući cilja. 17A bijaše Izraelaca, osim sinova Benjaminovih, četiri stotine tisuća, sve ljudi vičnih maču i sve samih ratnika. 18I sinovi Izraelovi, ustavši, pođoše u Betel da se posavjetuju s Bogom: "Tko će od nas prvi u boj protiv Benjaminovaca?" - zapitaše Izraelci. A Jahve odgovori: "Neka Juda pođe prvi."
    19Izjutra krenuše Izraelci te se utaboriše pred Gibeom. 20Krenuvši u boj protiv Benjaminovaca, svrstaše se u bojni red pred Gibeom. 21A Benjaminovci iziđoše iz Gibee i pobiše toga dana Izraelu dvadeset i dvije tisuće ljudi, koji ostadoše na onome polju. 22Izraelci odoše i plakahu pred Jahvom sve do večeri, a onda upitaše Jahvu govoreći: "Moramo li opet izići u boj protiv sinova svoga brata Benjamina?" A Jahve im odgovori: "Pođite na njega!" 23Tada se vojska Izraelovih sinova ohrabri i nanovo svrsta u bojni red na istome mjestu gdje se svrstala prvog dana. 24Drugoga se dana Izraelci približiše Benjaminovcima, 25ali toga drugog dana Benjamin iziđe iz Gibee pred njih i pobi Izraelcima još osamnaest tisuće ljudi, koji ostadoše na onome polju - sve sami poizbor ratnici, vični maču. 26Tada svi Izraelci i sav narod odoše u Betel te plakahu i stajahu ondje pred Jahvom; cio su dan postili do večeri, prinosili paljenice i žrtve pomirnice pred Jahvom. 27I tad opet Izraelci upitaše Jahvu, jer se u ono vrijeme Kovčeg saveza Božjega nalazio na tome mjestu, 28i Pinhas, sin Aronova sina Eleazara, posluživaše ga. Oni upitaše: "Moramo li opet izići u boj protiv sinova našega brata Benjamina?" A Jahve im odgovori: "Pođite, jer ću ih sutra predati u vaše ruke."
Poraz i zator Benjaminov
    29Tad Izrael postavi čete u zasjedu oko Gibee. 30Trećega dana pođoše Izraelci protiv Benjaminovaca i svrstaše se u bojne redove pred Gibeom, kao i prije. 31Benjaminovci iziđoše na njih, a oni ih odmamiše daleko od grada. Kao i prije, ubijahu Benjaminovci neke po putovima, od kojih jedan ide u Betel, a drugi u Gibeu; ubiše tako oko trideset Izraelaca. 32I govorahu Benjaminovci: "Evo ih tučemo kao i prvi put." A Izraelci rekoše: "Bježimo dok ih ne odmamimo na otvorene putove, daleko od grada!" 33Tada se glavnina Izraelove vojske pomakne sa svoga položaja i svrsta se u bojni red kod Baal Tamara, a zasjeda Izraelova iziđe iz svog skrovišta zapadno od Gibee. 34Deset tisuća vrsnih ljudi izabranih iz sveg Izraela sleže se prema Gibei. Boj bijaše žestok. Benjaminovci nisu ni slutili da će ih zadesiti zlo. 35I Jahve potuče Benjamina pred Izraelom toga dana te Izraelci pobiše Benjaminu dvadeset i pet tisuća i sto ljudi vičnih maču. 36Benjaminovci vidješe da su pobijeđeni.
    Ljudi Izraelci bijahu se povukli sa svojih bojnih položaja pred Benjaminom uzdajući se u zasjedu što su je postavili oko Gibee. 37A oni koji bijahu u zasjedi navališe brže na Gibeu i, ušavši u nju, posjekoše oštrim mačem sve stanovništvo. 38Izraelovi se ljudi bijahu dogovorili s onima u zasjedi da ovi podignu iz grada stup dima kao znak: 39tada bi se Izraelovi ljudi povukli iz boja. Benjamin poče ubijati Izraelce i posiječe im tridesetak ljudi. "Doista, padaju pred nama kao u prijašnjem boju." 40A kada se znak, stup dima, počeo dizati iz grada, obazre se Benjamin i vidje kako se plamen iz svega grada diže prema nebu. 41Tada se Izraelovi ljudi okrenuše, a Benjaminovce obuze užas jer vidješe da ih je zadesilo zlo.
    42I pobjegoše ispred Izraelaca prema pustinji, ali im ratnici bijahu za petama, a oni što su dolazili iz grada ubijahu ih s leđa. 43Tako su opkolili Benjamina i, goneći ga bez predaha, uništiše ga pred Gibeom na istočnoj strani. 44I palo je Benjaminu osmnaest tisuća ljudi, sve samih vrsnih junaka. 45Preživjeli se okrenuše i pobjegoše u pustinju prema Rimonskoj stijeni. Sijekući po cestama, Izraelci pobiše još pet tisuća ljudi; a onda pognaše Benjamina do Gideoma i pobiše još dvije tisuće ljudi. 46Toga dana palo je Benjaminovaca dvadeset tisuća ljudi vičnih maču, sve samih vrsnih junaka. 47Šest stotina ljudi pobjeglo je u pustinju prema Rimonskoj stijeni. 48Izraelovi se ljudi vratiše potom Benjaminovcima, posjekoše oštrim mačem muškarce u gradovima, stoku i što se god našlo; i sve gradove na koje su naišli u Benjaminu popališe ognjem.
Sažaljenje Izraelaca
Suci 21.
Izraelovi se ljudi bijahu ovako zakleli u Mispi: "Nitko od nas neće dati svoju kćer za ženu Benjaminovu sinu." 2I ode narod u Betel i ostade ondje pred Bogom do večeri, naričući i jecajući. 3Govorili su: "Zašto se, o Jahve, Bože Izraelov, ova nesreća morala dogoditi da Izraelu danas nestane jednog plemena?" 4Sutradan uraniše ljudi i sagradiše ondje žrtvenik; prinesoše paljenice i žrtve zahvalnice. 5Tad zapitaše Izraelci: "Ima li koga među svim plemenima Izraelovim da nije došao na zbor Jahvi?" Jer su se svečano zakleli da će pogubiti onoga tko ne dođe u Mispu k Jahvi.
    6Izraelcima se sada sažalilo na brata Benjamina te rekoše: "Danas je otkinuto jedno pleme od Izraela. 7Kako ćemo dati žene onima koji su preostali kad se zaklesmo Jahvom da im nećemo dati svojih kćeri za žene?"
Benjaminovcima daju djevice iz Jabeša
    8Zato zapitaše: "Ima li koga među Izraelovim plemenima da nije došao k Jahvi u Mispu?" I pronađe se da nije došao u tabor, na zbor, nitko od žitelja Jabeša u Gileadu. 9Jer kada se narod prebrojio, ondje ne bijaše nikoga od žitelja Jabeša u Gileadu. 10Zato zajednica posla onamo dvanaest tisuća hrabrih ljudi i zapovjedi im: "Idite i posijecite oštrim mačem stanovnike Jabeša u Gileadu, zajedno sa ženama i djecom. 11Evo što ćete učiniti: izručit ćete prokletstvu sve muškarce i sve žene što su dijelile postelju sa čovjekom, ali ćete sačuvati život djevicama." Tako i učiniše. 12I našli su među stanovnicima Jabeša u Gileadu četiri stotine mladih djevojaka koje nisu dijelile postelje s čovjekom i doveli su ih u tabor u Šilu, koji je u Kanaanu.
    13Sva zajednica posla tada poslanike Benjaminovcima koji bijahu na Rimonskoj stijeni: objaviše im mir. 14Tako se oporavi Benjamin. Dadoše im one među ženama iz Jabeša u Gileadu koje su ostavili na životu, ali ih ne bijaše dovoljno za sve.
Otmica djevojaka iz Šila
    15Narodu se sažalio Benjamin što je Jahve načinio prazninu među Izraelovim plemenima. 16"Kako ćemo naći žene onima što su ostali", rekoše starješine zbora, "kad su Benjaminu istrijebljene žene?" 17Rekoše još: "Kako sačuvati ostatak Benjaminu da se ne zatre jedno pleme iz Izraela? 18A ne možemo im dati svoje kćeri za žene." Jer se bijahu zakleli rekavši: "Proklet bio onaj koji dade ženu Benjaminu!"
    19"Ali", rekoše, "svake se godine slavi u Šilu Jahvina svetkovina." Grad se nalazi na sjeveru od Betela, istočno od ceste koja vodi iz Betela u Šekem i južno od Lebone. 20I zato svjetovaše Benjaminovce: "Idite u zasjedu po vinogradima. 21Pazite, pa kada djevojke iz Šila iziđu da plešu u kolu, vi iskočite iz vinograda, otmite svaki sebi ženu između šilskih kćeri pa otiđite u Benjaminovu zemlju. 22A kad njihovi očevi ili njihova braća dođu da se prituže na vas, mi ćemo im reći: 'Oprostite im što je svaki uzeo po ženu kao u ratu; vi im ih niste dali, pa je tako krivnja na vama.'"
    23Benjaminovci učiniše tako i od djevojaka koje oteše uzeše onoliki broj žena koliko bijaše njih. Onda odoše svaki na svoju baštinu, sagradiše opet gradove i naseliše se u njima.
    24Izraelci se tada raziđoše, svaki u svoje pleme i u svoj rod, i svaki se odande vrati na svoju baštinu.
    25U to vrijeme ne bijaše kralja u Izraelu i svatko je živio kako mu se činilo da je pravo.
Knjiga o Ruti (Rut.)
RUTA I NOEMI
Rut 1.
U ono vrijeme kada su vladali suci nastala glad u zemlji, pa iz Betlehema Judina jedan čovjek ode sa svojom ženom i sa svoja dva sina da se naseli na Moapskim poljanama. 2Taj se čovjek zvao Elimelek, žena mu Noemi, a dva njegova sina: Mahlon i Kiljon; svi bijahu Efraćani iz Betlehema Judina. Stigoše na Moapske poljane i tu se nastaniše. 3Tada Elimelek, Noemin muž, umrije, i ona osta sama sa svoja dva sina. 4Oni se oženiše Moapkama; jedna se zvala Orpa, a druga Ruta. I tu proboraviše deset godina. 5Onda umriješe i Mahlon i Kiljon, i tako Noemi osta i bez svoja dva sina i bez svoga muža.
    6Tada se ona diže sa svojim snahama da ode s Moapskih poljana jer je čula na Moapskim poljanama da je Jahve pohodio narod svoj i dao mu kruha. 7Ode, dakle, ona iz mjesta gdje je živjela, a s njome i njezine snahe; krenuše na put da se vrate u zemlju Judinu. 8Noemi tada reče svojim dvjema snahama: "Vratite se svaka domu majke svoje! Neka vam Jahve bude milostiv kao što vi bijaste pokojnicima i meni. 9Neka vam Jahve udijeli da obje nađete mir, svaka u domu svoga muža!"
    I poljubi ih, a one briznuše u plač. 10I rekoše joj: "Ne! Mi ćemo s tobom, tvome narodu."
    11Ali im reče Noemi: "Vratite se natrag, kćeri moje! Zašto biste išle sa mnom? Zar ću još imati sinova u utrobi svojoj da vam budu muževi? 12Vratite se natrag, kćeri moje, idite samo! Odviše sam stara, nisam za udaju. Pa i kad bih rekla: 'Imam nade da se udam još noćas i da rodim sinove' - 13zar biste mogle čekati da odrastu i zar biste radi njih ostale neudate? Ne, kćeri moje, tuga bi moja bila veća od vaše, jer se ruka Jahvina digla na me."
    14One i opet zaplakaše i zajecaše. Orpa poljubi svoju svekrvu i vrati se, a Ruta ostade s njom.
    15Noemi joj reče: "Eto vidiš, jetrva se tvoja vratila narodu svome i bogu svome: vrati se i ti za jetrvom svojom!"
    16A Ruta joj odgovori: "Nemoj me tjerati da te ostavim i da odem od tebe: jer kamo ti ideš, idem i ja i gdje se ti nastaniš, nastanit ću se i ja; tvoj narod moj je narod i tvoj Bog moj je Bog. 17Gdje ti umreš, umrijet ću i ja, gdje tebe pokopaju, pokopat će i mene. Neka mi Jahve uzvrati svakim zlom i nevoljom ako me što drugo, osim smrti, rastavi od tebe."
    18Videći gdje je tvrdo naumila da ide s njom, prestade je odvraćati.
    19Tako su zajedno išle dok ne dođoše u Betlehem. A kad dođoše u Betlehem, sav se grad uzbudi zbog njih. "Ma je li ovo Noemi?" - pitahu žene. 20A ona im odgovaraše: "Ne zovite me više Noemi nego me zovite Mara; jer me Šadaj gorčinom ispunio! 21Odavde sam otišla punih ruku, a sad me Jahve vraća bez igdje ičega. Zašto me zovete Noemi kad Jahve posvjedoči protiv mene i Svemogući me u tugu zavi?"
    22Tako se vrati Noemi s Rutom Moapkom, snahom svojom, s Moapskih poljana. Stigle su u Betlehem baš kad je počela žetva ječma.
RUTA PABIRČI PO BOAZOVU POLJU
Rut 2.
Noemi imaše rođaka po mužu, čovjeka vrlo imućna, iz porodice Elimelekove: zvao se Boaz. 2Tada Ruta Moapka reče Noemi: "Htjela bih ići u polje pabirčiti klasje za onim u koga nađem milost." Ona joj odgovori: "Hajde, kćeri moja!"
    3I ode, dođe u polje te poče pabirčiti za žeteocima. A sreća je dovede u polje koje pripadaše Boazu, iz roda Elimelekova.
    4I gle, dođe Boaz iz Betlehema. "Jahve bio s vama!" - pozdravi on žeteoce. A oni mu odgovoriše: "Jahve te blagoslovio!" 5Boaz će nato momku koji je nadzirao žeteoce: "Čija je ona mlada žena?"
    6A momak koji bijaše nad žeteocima odgovori: "Ono je mlada Moapka što je došla prateći Noemi s Moapskih poljana. 7Pitala je: 'Smijem li pabirčiti i kupiti klasje između snopova za žeteocima?' I došla je, eto, i ostala od ranog jutra sve dosad; i samo je malo ušla u kuću."
    8Onda Boaz reče Ruti: "Čuj me, kćeri moja, ne idi pabirčiti u drugoga nego se drži mojih njiva i mojih poslenika. 9Pazi na kojoj njivi oni žanju, pa idi za njima. A naredio sam momcima da te nitko ne dira. Kad ožedniš, idi k posudama i pij što moje sluge zahitaju."
    10Ona tada pade ničice, pokloni se do zemlje i reče: "Čime sam stekla toliku milost u očima tvojim da mi posvećuješ pažnju kad sam tuđinka?"
    11Boaz joj odgovori: "Čuo sam što si sve učinila za svoju svekrvu poslije smrti svoga muža; kako si ostavila oca svoga, majku svoju i zavičaj svoj te došla u narod kojega do jučer ili prekjučer nisi poznavala. 12Neka ti Jahve plati sve što si učinila i neka ti udijeli pravu nagradu Jahve, Bog Izraelov, kad si došla da se pod krila njegova skloniš!"
    13Ona preuze: "Kad bih mogla uvijek nalaziti milost u tvojim očima, gospodaru, jer si me utješio i milostivo progovorio sluškinji svojoj, ako i nisam kao jedna od tvojih sluškinja."
    14Kad bijaše vrijeme ručku, Boaz joj reče: "Hodi ovamo, jedi ovog kruha i umoči svoj zalogaj u ocat!"
    Ona sjede pokraj žetelaca, a on stavi pred nju prženih zrna. Jela je i nasitila se i još joj preteče.
    15Kad je ustala da pabirči dalje, Boaz zapovjedi svojim slugama: "I među snopljem neka ona pabirči, a vi joj nemojte zanovijetati. 16Nego navlaš ispuštajte klasove iz svojih rukoveti i ostavljajte joj neka kupi i nemojte je koriti!"
    17I tako je pabirčila sve do večeri, pa onda ovrše ono što je napabirčila: bijaše otprilike jedna efa ječma.
    18Uze ona svoje i dođe u grad, a svekrva vidje koliko je napabirčila. Tada Ruta izvadi i dade joj što joj bijaše preteklo pošto se nasitila.
    19Svekrva je upita: "Gdje si pabirčila danas? Gdje si radila? Neka je blagoslovljen onaj koji je pogledao na te!"
    Onda ona pripovjedi svekrvi kod koga je radila i reče: "Čovjek u koga sam danas radila zove se Boaz."
    20Tada će Noemi svojoj snasi: "Neka Jahve blagoslovi onoga koji ne uskraćuje dobrote svoje ni živima ni mrtvima!" I dometnu Noemi: "Taj je čovjek naš rod; jedan od naših skrbnika."
    21Ruta Moapka pripovjedi dalje: "Još mi reče: 'Drži se mojih poslenika dokle ne požanju sve moje!'"
    22Noemi nato reče Ruti, snasi svojoj: "Dobro je, kćeri moja, idi za njegovim poslenicima da ti ne bude neprilike na kojoj drugoj njivi."
    23I tako se držala poslenika Boazovih i pabirčila dokle ne požeše i ječam i pšenicu. I živjela je kod svekrve svoje.
NOĆ NA GUMNU
Rut 3.
Onda će joj Noemi, svekrva njezina: "Kćeri moja, da ti potražim mirno mjesto gdje bi mogla biti sretna? 2Vidiš, Boaz, s čijim si se poslenicima našla, naš je rođak. Evo, on će noćas vijati ječam na gumnu. 3Umij se ti i namaži, lijepo se odjeni pa idi na gumno. Ne daj da te prepozna prije nego što se najede i napije. 4Kad bude lijegao, dobro pazi gdje će leći; pa kad legne, otiđi onamo, podigni mu pokrivač s nogu i lezi ondje! Tada će ti on reći što ti je činiti."
    5Ona joj odgovori: "Učinit ću sve kako mi kažeš."
    6I siđe na gumno i učini sve kako joj je svekrva naredila. 7A Boaz, pošto je jeo i pio i tako se odobrovoljio, ode i leže kraj stoga. Onda ona priđe polako, otkri mu noge i leže.
    8Kad bijaše oko ponoći, trže se čovjek i obrnu se, i gle: žena leži do njegovih nogu.
    9"Tko si?" - upita on, a ona odgovori: "Ja sam Ruta, sluškinja tvoja. Raširi skut svoje haljine na sluškinju svoju jer si mi skrbnik."
    10"Blagoslovio te Jahve, kćeri moja!" - dočeka on. "Ovaj drugi tvoj čin milosti još je vredniji od prvoga, jer se nisi trudila da slijediš mlade poslenike, bili oni bogati ili siromašni. 11I zato se, kćeri moja, sada ne plaši: učinit ću ti sve što zatražiš, jer sva vrata moga naroda znaju da si čestita žena. 12Jest, uistinu sam ti skrbnik; ali postoji još bliži od mene. 13Ostani noćas; ako te sutra ujutro on kao skrbnik htjedne uzeti, dobro, neka te uzme; a ne htjedne li, uzet ću te ja, tako mi Jahve! Spavaj do jutra."
    14I spavaše ona do njegovih nogu do jutra. On ustade prije nego što mogaše čovjek čovjeka razaznati jer mišljaše: "Ne treba da znaju da je žena bila na gumnu." 15I kaza joj: "Daj ogrtač što je na tebi i drži ga dobro." Ona ga pridrža, a on joj nasu šest mjerica ječma i naprti joj. I ode ona u grad.
    16Kad je stigla, upita je svekrva: "Što je s tobom, kćeri moja?" A ona joj pripovjedi sve što je učinio za nju. 17I nadoveza: "Ovih šest mjerica ječma dade mi kazujući: 'Ne smiješ se vratiti svekrvi praznih ruku.'"
    18Nato će joj Noemi: "Budi mirna, kćeri moja, dok ne vidiš što će biti: jer neće on imati spokoja dok sve još danas ne dokrajči."
BOAZ SE ŽENI RUTOM
Rut 4.
Boaz potom iziđe na gradska vrata i sjede ondje. I gle, naiđe onaj skrbnik o kome je govorio. I dozva ga Boaz: "Ej, hodi ovamo i sjedni!" Onaj dođe i sjede.
    2Onda Boaz uze deset ljudi između starješina gradskih i reče: "Posjedajte ovdje!" I posjedaše.
    3Zatim reče skrbniku: "Noemi, koja se vratila s Moapskih polja, htjela bi prodati ono zemlje našega brata Elimeleka. 4Zato sam odlučio da se s tobom razgovorim i predložim ti: otkupi njivu pred ovima koji sjede ovdje i pred starješinama moga naroda. Ako je kaniš otkupiti, onda otkupi; ako ne kaniš, kaži mi da znam. Jer prije tebe nema nitko pravo na otkup; ja sam na redu tek iza tebe."
    A onaj reče: "Hoću, otkupit ću je."
    5Onda kaza Boaz: "Kad uzmeš zemlju iz ruke Noemi, treba da uzmeš i Rutu Moapku, pokojnikovu ženu, da se pokojniku sačuva ime na baštini."
    6Ali skrbnik reče: "E, onda ne mogu biti otkupnik, da ne raspem svoje baštine. Otkupi ti po svome skrbničkom pravu jer ja ne mogu."
    7A bijaše od starine običaj u Izraelu: da se čemu potkrijepi valjanost otkupa ili zamjene, čovjek bi izuo sandalu i dao je drugome. To bijaše svjedočanstvo u Izraelu. 8Tako dakle i onaj skrbnik reče Boazu: "Otkupi ti!" te izu sandalu i dade mu je.
    9Tada Boaz kaza starješinama i svemu narodu: "Vi ste danas svjedoci da ja otkupljujem iz ruke Noemine sve ono što je bilo Elimelekovo, sve što je bilo Kiljonovo i Mahlonovo. 10Uz to uzimam za ženu Rutu Moapku, ženu Mahlonovu, da bi se sačuvalo ime pokojnikovo na baštini i da se ime njegovo ne bi zatrlo među braćom njegovom i nestalo s vrata zavičaja njegova. Vi ste danas tome svjedoci."
    11Sav narod koji se nalazio na vratima gradskim i starješine rekoše: "Svjedoci smo! Dao Jahve da žena koja ulazi u dom tvoj bude kao Rahela i Lea, koje su obje podigle kuću Izraelovu! Obogati se u Efrati, a prodiči u Betlehemu! 12Neka tvoja kuća, po potomstvu koje će ti dati Jahve od ove mlade žene, bude kao kuća Peresa, koga Judi rodi Tamara!"
    13Tako Boaz uze Rutu i ona posta žena njegova. Uđe on k njoj i Jahve joj dade te ona zatrudnje i rodi sina.
    14Onda žene rekoše Noemi: "Blagoslovljen bio Jahve koji ti danas nije uskratio skrbnika! I prodičio njegovo ime u Izraelu! 15On će biti tvoja utjeha i potpora starosti tvojoj; jer ga rodi snaha tvoja koja te ljubi i koja ti vrijedi više od sedam sinova."
    16Noemi uze dječaka, metnu ga sebi na krilo i bi mu odgojiteljicom.
    17Susjede mu nadjenuše ime govoreći: "Noemi se rodio sin!" I prozvaše ga Obed; on je otac Jišaja, oca Davidova.
    18A ovo je rodoslovlje Peresovo:
    Peres imade sina Hesrona, 19Hesron Rama, Ram Aminadaba, 20Aminadab Nahšona, Nahšon Salmona, Salmon Boaza, Boaz Obeda, 21Obed Jišaja, a Jišaj Davida.
Prva knjiga o Samuelu (1 Sam.)
I. SAMUEL
1. DJETINJSTVO SAMUELOVO
Hodočašće u Šilo
1 Sam 1.
Bio jedan čovjek iz Ramatajima, Sufovac iz Efrajimove gore, po imenu Elkana, sin Jerohama, sina Elihua, sina Tohua, sina Sufova, Efrajimljanin. 2Imao je dvije žene: ime jednoj bijaše Ana, a drugoj bijaše ime Penina. Penina je imala djece, a Ana ih nije imala. 3Taj je čovjek svake godine uzlazio iz svoga grada da se pokloni i prinese žrtvu Jahvi Sebaotu u Šilu. Ondje su bila dva sina Elijeva, Hofni i Pinhas, kao svećenici Jahvini.
    4Jednoga dana Elkana prinese žrtvu. On je obično svojoj ženi Penini i svim njezinim sinovima i kćerima davao više žrtvenih dijelova, 5a Ani je davao samo jedan dio, premda je više ljubio Anu, ali Jahve joj ne bijaše dao od srca poroda. 6Uz to joj je suparnica njezina zanovijetala da je ponizi što joj Jahve ne bijaše dao od srca poroda. 7Tako je bivalo svake godine kad god bi polazili u Dom Jahvin: Penina je zanovijetala Ani. Ana je stoga plakala i nije htjela jesti. 8Tada joj reče Elkana, njezin muž: "Zašto plačeš, Ana? I zašto ne jedeš? Zašto ti je srce rastuženo? Nisam li ti ja vredniji nego deset sinova?"
Anina molitva
    9Ali Ana ustade, pošto su jeli i pili u sobi, i stupi pred Jahvu - a svećenik Eli sjeđaše na stolici na pragu svetišta Jahvina. 10I ojađena u duši pomoli se Ana Jahvi, plačući gorko. 11I zavjetova se ovako: "Jahve Sebaote! Ako pogledaš na nevolju službenice svoje i opomeneš se mene i ne zaboraviš službenice svoje te dadeš službenici svojoj muško čedo, ja ću ga darovati Jahvi za sve dane njegova života i britva neće prijeći preko glave njegove."
    12Tako se ona dugo molila pred Jahvom, a Eli je motrio usta njezina. 13Ana govoraše u srcu; samo se usne njezine micahu, a glas joj se nije čuo. Zato Eli pomisli da je pijana. 14I reče joj Eli: "Dokle ćeš biti pijana? Otrijezni se od vina što je u tebi!"
    15Ali Ana odgovori i reče: "Nisam pijana, gospodaru, nego sam velika nesretnica. Nisam pila ni vina ni opojna pića nego izlijevam dušu svoju pred Jahvom. 16Ne sudi službenicu svoju kao ženu nevaljalu, jer sam od preteške tuge i žalosti tako dugo molila."
    17Tada joj Eli odgovori ovako: "Pođi u miru! A Bog Izraelov neka ti ispuni molitvu kojom si ga molila."
    18A ona reče: "Neka službenica tvoja nađe milost u očima tvojim!" I žena ode svojim putem: jela je i lice joj nije više bilo tužno kao i prije.
Rođenje Samuelovo
    19Sutradan uraniše i pokloniše se Jahvi, a onda se vratiše i dođoše svojoj kući u Ramu. Elkana pozna Anu, ženu svoju, a Jahve je se opomenu. 20Ana zatrudnje i, kad bi vrijeme, rodi sina koga nazva imenom Samuel, "jer sam ga", reče, "izmolila od Jahve".
    21Poslije godine dana uziđe njezin muž Elkana sa svim domom svojim da prinese Jahvi godišnju žrtvu i da izvrši zavjet. 22Ali Ana ne pođe s njim jer reče svome mužu: "Neću poći dok se dijete ne odbije od prsiju, a onda ću ga odvesti da se pokaže pred Jahvom i da ostane ondje zauvijek."
    23I odgovori joj Elkana, njezin muž: "Čini kako misliš da je dobro; ostani dok ga ne odbiješ od prsiju; samo neka ti Jahve ispuni tvoju želju!"
    I žena osta kod kuće dojeći sina svoga dok ga nije odbila od prsiju.
Posvećenje Samuelovo
    24Čim ga je odbila od prsiju, povede ga sa sobom uzevši uz to trogodišnjeg junca, efu brašna i mijeh vina; i uvede ga u Dom Jahvin u Šilu. A dječak je bio još vrlo mlad. 25Tada zaklaše junca, a majka dječakova pristupi k Eliju. 26I reče Ana: "Dopusti, gospodaru! Tako ti života tvoga, gospodaru, ja sam ona žena koja je stajala ovdje kraj tebe moleći se Jahvi. 27Molila sam za ovo dijete, i Jahve mi je uslišio prošnju kojom sam ga prosila. 28Zato i ja njega ustupam Jahvi za sve dane njegova života: ta isprošen je od Jahve." I pokloniše se ondje Jahvi.
Hvalospjev Anin
1 Sam 2.
Nato se Ana pomoli ovako:"Kliče srce moje u Jahvi,
        raste snaga moja po Bogu mom.
    Šire mi se usta na dušmane moje,
        jer se radujem pomoći tvojoj.2Nitko nije svet kao što je Jahve
        (jer nema nikoga osim tebe),
        i nema hridi kao što Bog je naš.3Ne govorite mnogo hvastavih riječi,
        neka ne izlazi drskost iz usta vaših,
    jer Jahve je sveznajući Bog,
        pravo on prosuđuje djela.4Lomi se luk junacima,
        nemoćni se snagom opasuju.5Nekoć siti sad se za kruh muče,
        nekoć gladni ne gladuju više.
    Nerotkinja rađa sedam puta,
        majka brojne djece svježinu izgubi.6Jahve daje smrt i život,
        ruši u Šeol i odande diže.7Jahve čini uboga i bogata,
        obara čovjeka i uzvisuje.8Diže slabića iz prašine,
        iz bunjišta izvlači uboga,
    da ih posadi s knezovima
        i da im odredi počasna mjesta.
    Jer Jahvini su stupovi zemlje,
        na njih je stavio ovaj svijet.9Korake čuva svojih vjernika,
        zlikovce stiže propast u mraku
        (svojom snagom čovjek ne stječe
            pobjede).10Koji se protive Jahvi, padaju,
        Svevišnji grmi s nebesa.
    Jahve sudi međama zemlje,
        daje silu svojemu kralju,
        uzdiže snagu pomazanika svoga."
    11Potom se Ana vrati u Ramu, a dječak ostade da služi Jahvi pod okom svećenika Elija.
Elijevi sinovi
    12A Elijevi sinovi bijahu nevaljali ljudi jer nisu marili za Jahvu 13ni za prava svećenika nasuprot narodu: kad bi tko prinosio žrtvu, došao bi sluga svećenikov, dok se meso još kuhalo, s trorogom vilicom u ruci 14i zabadao njom u kotlić ili u lonac, u tavu ili u zdjelu, i što god bi se nabolo na vilicu, uzimao je svećenik sebi. Tako su činili svim Izraelcima što su dolazili onamo, u Šilo. 15Tako i prije nego bi se spalilo salo, došao bi sluga svećenikov i rekao čovjeku koji je prinosio žrtvu: "Daj mi mesa da ispečem svećeniku! On neće od tebe kuhana mesa nego samo sirovo." 16Ako bi mu čovjek tada rekao: "Neka se najprije spali salo, a onda uzmi što ti duša želi", on bi odgovorio: "Ne, nego daj odmah! Ako ne daš, uzet ću silom." 17Grijeh je mladića bio vrlo velik pred Jahvom, jer su ljudi prezirali žrtvu koja se prinosila Jahvi.
Samuel u Šilu
    18A Samuel služaše pred Jahvom, još dijete u oplećku lanenom. 19Mati bi mu njegova napravila dolamicu i donosila mu je svake godine kad bi dolazila s mužem svojim da prinese godišnju žrtvu. 20A Eli bi blagoslovio Elkanu i njegovu ženu govoreći: "Neka ti Jahve dade poroda od te žene na uzdarje za dar što ga je dala Jahvi." Nato bi se vraćali svojoj kući. 21Jahve pohodi Anu i ona zatrudnje i rodi još tri sina i dvije kćeri. A mladi je Samuel rastao pred Jahvom.
Još o Elijevim sinovima
    22Eli je bio već vrlo star, ali je ipak čuo sve što su njegovi sinovi činili svemu Izraelu. 23I on im reče: "Zašto radite takvo što da o tome moram slušati od svega ovog naroda? 24Nemojte tako, sinovi moji! Nisu dobri glasovi što ih čujem ... Sablažnjujete narod Jahvin. 25Ako čovjek zgriješi čovjeku, Bog će prosuditi. Ali ako čovjek zgriješi Jahvi, tko će se zauzeti za njega?" Ali sinovi ne poslušaše glasa oca svojega, jer je Jahve odlučio da ih pogubi.
    26A mladi je Samuel sve više rastao u dobi i mudrosti i pred Jahvom i pred ljudima.
Najava kazne
    27Uto dođe jedan Božji čovjek k Eliju i reče mu: "Ovako govori Jahve: 'Nisam li se jasno objavio domu oca tvojega kad su bili u Egiptu, robovi u kući faraonovoj? 28Odabrao sam ih između svih plemena Izraelovih da mi budu svećenici, da se uspinju na moj žrtvenik, da prinose žrtve paljenice i da nose oplećak preda mnom: i dao sam domu oca tvojega sve paljene žrtve sinova Izraelovih. 29Zašto gledaš zavidnim okom žrtvu i prinos što sam ih odredio za svoj Dom? I zašto paziš sinove svoje više nego mene, toveći ih najboljim dijelovima svih žrtvenih prinosa naroda moga Izraela? 30Zato sam - riječ je Jahve, Boga Izraelova - rekao doduše da će dom tvoj i dom oca tvojega stupati preda mnom dovijeka, ali sada - riječ je Jahvina - neka je to daleko od mene! Jer ja častim one koji mene časte, a koji mene preziru, bit će osramoćeni. 31Gle, dolaze dani kad ću odsjeći mišicu tvoju i mišicu doma oca tvojega, tako da više neće biti starca u tvom domu. 32Ti ćeš kivnim okom gledati na sve dobro kojim ću obasuti Izraela, i nikada više neće biti starca u tvom domu. 33Zadržat ću ipak nekoga od tvojih kod oltara svoga, samo zato da mu sahnu oči i vene duša njegova, ali sve mnoštvo doma tvoga poginut će od ljudskoga mača. 34Znak će ti biti ono što će stići oba tvoja sina, Hofnija i Pinhasa: obojica će poginuti istoga dana. 35Ja ću sebi podići vjerna svećenika koji će raditi po mom srcu i po mojoj želji i njemu ću sazdati trajan dom, i on će svagda stupati pred pomazanikom mojim. 36A koji god ostane od tvoga doma, dolazit će da mu se pokloni i da izmoli srebrn novčić ili hljeb kruha i kazat će: 'Molim te, primi me u kakvu god službu svećeničku, da imam zalogaj kruha.'"
Bog zove Samuela
1 Sam 3.
Mladi je Samuel služio Jahvi pod nadzorom Elijevim; u ono vrijeme Jahve je izrijetka govorio ljudima, a viđenja nisu bila česta. 2No jednoga je dana Eli ležao u svojoj sobi - oči su njegove počele slabiti te više nije mogao vidjeti - 3svijećnjak Božji još ne bijaše ugašen i Samuel je spavao u svetištu Jahvinu, ondje gdje je bio Kovčeg Božji. 4I Jahve zovnu: "Samuele! Samuele!" A on odgovori: "Evo me!" 5I otrča k Eliju i reče: "Evo me! Ti si me zvao!" A Eli reče: "Ja te nisam zvao. Vrati se i spavaj!" I on ode i leže.
    6I Jahve opet zovnu: "Samuele! Samuele!" Samuel usta, ode k Eliju i reče: "Evo me! Ti si me zvao!" A Eli odgovori: "Ja te nisam zvao, sine! Vrati se i spavaj!" 7Samuel još nije poznavao Jahve i još mu nikada ne bijaše objavljena riječ Jahvina.
    8I Jahve zovnu Samuela po treći put. On usta, ode k Eliju i reče: "Evo me! Ti si me zvao!" Sada Eli razumje da je Jahve zvao dječaka. 9Zato reče Samuelu: "Idi i lezi; a ako te zovne, ti reci: 'Govori, sluga tvoj sluša.'" I Samuel ode i leže na svoje mjesto.
    10I dođe Jahve i stade i zovnu kao prije: "Samuele! Samuele!" A Samuel odgovori: "Govori, sluga tvoj sluša."
    11Tada Jahve reče Samuelu: "Evo, učinit ću nešto u Izraelu da će oba uha zujati svakome koji čuje. 12U onaj ću dan ispuniti na Eliju sve što sam rekao za kuću njegovu, od početka do kraja. 13Ti ćeš mu objaviti da osuđujem kuću njegovu dovijeka; on je znao da njegovi sinovi hule na Boga, a nije ih obuzdao. 14Zato - kunem se domu Elijevu - neće oprati krivicu Elijeva doma nikakve žrtve ni prinosi dovijeka."
    15Samuel je spavao do jutra, a onda otvori vrata Doma Jahvina. Samuel se bojao kazati viđenje Eliju. 16Ali Eli zovnu Samuela govoreći: "Samuele, sine!" A on odgovori: "Evo me!" 17I on upita: "Kakva je riječ koju ti reče? Nemoj mi zatajiti ništa! Tako ti Bog učinio zlo i dodao ti drugo ako mi zatajiš nešto od onoga što ti je kazao." 18Nato mu Samuel pripovjedi sve i ništa ne zataji od njega. A Eli reče: "On je Jahve, neka čini što je dobro u očima njegovim!"
    19Samuel je rastao, a Jahve je bio s njim i nije pustio da ijedna od njegovih riječi padne na zemlju. 20Sav Izrael, od Dana do Beer Šebe, spozna da je Samuel postavljen za proroka Jahvina. 21Jahve se i dalje javljao u Šilu, jer se objavljivao Samuelu, <4  1>i riječ se Samuelova obraćala svemu Izraelu. (Eli je bio vrlo star, a njegovi su sinovi ustrajali u svome opakom postupku pred Jahvom.)
2. KOVČEG SAVEZA KOD FILISTEJACA
Poraz Izraelaca i zarobljenje Kovčega saveza
1 Sam 4.
U ono vrijeme skupiše Filistejci vojsku protiv Izraela. Izraelci iziđoše pred njih da se pobiju i utaboriše se kod Eben Haezera, dok su Filistejci udarili tabor kod Afeka. 2Filistejci se svrstaše u bojni red protiv Izraela i nasta žestoka bitka. Izrael podleže Filistejcima: oko četiri tisuće ljudi pogibe na bojištu, na otvorenu polju.
    3Kad se narod vratio u tabor, rekoše starješine Izraelove: "Zašto je Jahve dopustio da nas Filistejci danas pobijede? Pođimo u Šilo po Kovčeg saveza Jahvina neka dođe u našu sredinu i spasi nas iz ruku naših neprijatelja."
    4Narod posla ljude u Šilo i donesoše odande Kovčeg saveza Jahve nad vojskama, koji stoluje nad kerubinima; oba sina Elijeva, Hofni i Pinhas, dođoše kao pratioci Kovčega. 5Kad je Kovčeg Jahvin stigao u tabor, sav Izrael podiže gromki poklik, od kojega odjeknu zemlja.
    6Filistejci čuše taj gromki poklik i zapitaše: "Što znači taj gromki poklik u taboru Hebreja?" I shvatiše da je Kovčeg Jahvin stigao u njihov tabor. 7Tada Filistejce obuze strah jer su govorili: "Bog je došao u tabor!" I povikaše: "Jao nama! Tako nije bilo dosad. 8Jao nama! Tko će nas izbaviti iz ruke toga silnog Boga? To je onaj koji je udario Egipat svakojakim nevoljama. 9Ohrabrite se i budite junaci, Filistejci, da ne postanete robovi Hebrejima kao što su oni bili robovi vama; budite junaci i borite se!"
    10Tada Filistejci zametnuše bitku, Izraelci biše potučeni i pobjegoše svaki u svoj šator. Poraz je bio silan, jer je trideset tisuća pješaka poginulo na izraelskoj strani. 11I Kovčeg Božji bi otet, i oba sina Elijeva poginuše, Hofni i Pinhas.
Elijeva smrt
    12Jedan Benjaminovac otrča iz bojnih redova i stiže u Šilo još istoga dana, razderanih haljina i glave posute prašinom. 13Kad je stigao, Eli je sjedio na svojoj stolici, pokraj vrata, pazeći na cestu, jer mu je srce strepilo za Kovčeg Božji. Taj dakle čovjek dođe da gradu donese glas, i nasta silna vika po svem gradu. 14Kad je Eli čuo viku, upita: "Kakva je to velika vika?" Čovjek se požuri i dođe da obavijesti Elija. - 15A Eliju bijaše devedeset i osam godina, oči mu bijahu ukočene te ništa više nije vidio. - 16Čovjek reče Eliju: "Dolazim s bojišta, danas sam utekao iz boja." Tada starac zapita: "Što se dogodilo, sine?" 17Glasnik odgovori: "Izrael je pobjegao pred Filistejcima, bio je to težak poraz za narod i još su oba tvoja sina poginula i Kovčeg je Božji otet!"
    18Kad je spomenuo Kovčeg Božji, pade Eli sa stolice nauznak kraj vrata, slomi vrat i umrije, jer je bio star čovjek i težak. Bio je sudac u Izraelu četrdeset godina.
Smrt Pinhasove žene
    19Njegova snaha, žena Pinhasova, bijaše trudna i pred porodom. Kad je čula vijest da je otet Kovčeg Božji i da je umro njezin svekar i poginuo njezin muž, savila se i rodila jer su je najednom uhvatili trudovi. 20Kako je bila na samrti, rekoše joj žene koje stajahu oko nje: "Budi bez brige jer si rodila sina!" Ali ona ne odgovori niti obrati misli na to. 21Djetetu nadjenu ime Ikabod govoreći: "Otišla je slava od Izraela." Time je mislila na oteti Kovčeg Božji i na svoga svekra i svoga muža. 22Zato reče: "Otišla je slava od Izraela" jer je otet Kovčeg Božji.
Neprilike Filistejaca s Kovčegom
1 Sam 5.
Kad su Filistejci osvojili Kovčeg Božji, prenesoše ga iz Eben Haezera u Ašdod. 2Nato Filistejci uzeše Kovčeg Božji, unesoše ga u hram Dagonov i smjestiše pokraj Dagona. 3Sutradan ujutro, kad su žitelji Ašdoda došli u hram Dagonov, gle, Dagon ležaše ničice na zemlji pred Kovčegom Jahvinim. Oni digoše Dagona i metnuše ga natrag na njegovo mjesto. 4Ali kad su ujutro uranili, gle, Dagon opet ležaše ničice na zemlji pred Kovčegom Jahvinim; glava Dagona i obje njegove ruke ležahu odsječene na pragu: na mjestu je stajao samo Dagonov trup. 5Zato Dagonovi svećenici i svi koji ulaze u Dagonov hram ne staju nogom na prag Dagonov u Ašdodu sve do današnjeg dana.
    6Tada ruka Jahvina teško pritisnu žitelje Ašdoda i natjera ih u silan strah: udari ih čirevima, Ašdod i njegovo područje. 7Kad su ljudi u Ašdodu vidjeli što se dogodilo, rekoše: "Kovčeg Boga Izraelova ne smije ostati kod nas jer se ruka njegova ispriječila protiv nas i protiv našega boga Dagona." 8Oni sazvaše i okupiše sve knezove filistejske k sebi i rekoše: "Što da radimo s Kovčegom Boga Izraelova?" A oni odgovoriše: "U Gat neka se prenese Kovčeg Boga Izraelova." I prenesoše Kovčeg Boga Izraelova onamo.
    9Ali kad su ga prenijeli, ruka se Jahvina spusti na grad i nasta silna strava: udari građane, od najmanjega do najvećega, tako da im se pojaviše čirevi. 10Oni tada poslaše Kovčeg Božji u Ekron. Ali kad je Kovčeg Božji stigao u Ekron, povikaše Ekronjani: "Donesoše Kovčeg Boga Izraelova k meni da pomori mene i sav moj narod!" 11Zato sazvaše i okupiše sve knezove filistejske i rekoše: "Pošaljite natrag Kovčeg Boga Izraelova, neka se vrati na svoje mjesto da ne pomori mene i moj narod!" Jer vladaše smrtna strava u svemu gradu, toliko ondje bijaše pritisnula ruka Božja. 12Ljudi koji nisu pomrli bili su udareni čirevima i bolni se vapaj grada dizao do neba.
Povratak Kovčega
1 Sam 6.
Kovčeg Jahvin bijaše sedam mjeseci u zemlji Filistejaca. 2Tada Filistejci sazvaše svećenike i vrače i zapitaše ih: "Što da radimo s Kovčegom Jahvinim? Poučite nas kako da ga pošaljemo natrag na njegovo mjesto." 3Oni odgovoriše: "Ako hoćete vratiti Kovčeg Boga Izraelova, ne šaljite ga natrag prazna nego uza nj pošaljite i naknadnicu. Tada ćete se izliječiti i znat ćete zašto se njegova ruka nije okrenula od vas." 4Oni zapitaše: "Kakvu naknadnicu treba da mu pošaljemo?" Oni odgovoriše: "Prema broju filistejskih knezova, pet zlatnih čireva i pet zlatnih štakora, jer je ista nevolja na vama i na vašim knezovima. 5Načinite, dakle, likove svojih čireva i likove svojh štakora, koji vam zatiru zemlju, i dajte slavu Bogu Izraelovu. Možda će dignuti ruku svoju od vas, od vaših bogova i od vaše zemlje. 6Zašto hoćete da vam srce otvrdne kao što je bilo otvrdnulo Egipćanima i faraonu? Kad ih je Bog pritisnuo, nisu li ih onda pustili da odu? 7Pripremite sada jedna nova kola i uzmite dvije krave dojilice koje još nisu nosile jarma: upregnite krave u kola, a njihovu telad odvedite natrag u staju. 8Tada ćete uzeti Kovčeg Jahvin i staviti ga na kola. Zlatne predmete koje mu prinosite kao žrtvu naknadnicu stavit ćete u kovčežić kraj njega i tako neka pođe. 9Zatim gledajte: ako krene prema svome kraju, put Bet Šemeša, onda je sigurno da nam je on zadao ovo veliko zlo; ako li ne krene tako, znat ćemo da nas nije udarila njegova ruka, nego da nam se to dogodilo slučajno."
    10Ljudi učiniše tako: uzeše dvije krave dojilice i upregoše ih u kola, a njihovu telad zadržaše u staji. 11Kovčeg Jahvin staviše na kola i kovčežić sa zlatnim štakorima i s likovima svojih čireva.
    12Krave udariše ravno cestom prema Bet Šemešu i jednako su išle istim putem, mukale su idući, a nisu skretale ni desno ni lijevo. Filistejski knezovi pratili su ih do granice Bet Šemeša.
Kovčeg u Bet Šemešu
    13Stanovnici Bet Šemeša upravo su bili zabavljeni žetvom pšenice u dolini. Digavši oči, ugledaše Kovčeg i potrčaše mu s veseljem u susret. 14Kad su kola stigla na polje Jošue iz Bet Šemeša, zaustaviše se. Ondje bijaše velik kamen. Tada iscijepaše drvo od kola i prinesoše krave kao žrtvu paljenicu Jahvi. 15Leviti bijahu skinuli Kovčeg Jahvin i kovčežić što je bio kraj njega i u kojem su bili zlatni predmeti i sve bijahu stavili na onaj veliki kamen. Stanovnici Bet Šemeša prinosili su toga dana žrtve paljenice i klali žrtve klanice Jahvi. 16Kad je to vidjelo pet filistejskih knezova, vratiše se u Ekron isti dan. 17A ovo je pet zlatnih čireva što su ih Filistejci poslali kao žrtvu naknadnicu Jahvi: za Ašdod jedan, za Gazu jedan, za Aškelon jedan, za Gat jedan, za Ekron jedan. 18A zlatnih je štakora bilo toliko koliko svih gradova filistejskih, u svih pet kneževina, od utvrđenih gradova do otvorenih sela. Svjedok je veliki kamen na koji su položili Kovčeg Jahvin i koji još i danas stoji na polju Jošue iz Bet Šemeša. 19Sinovi Jekonijini nisu se radovali sa stanovnicima Bet Šemeša kad su vidjeli Kovčeg Jahvin. Zato je Jahve pobio sedamdeset ljudi među njima. Narod je tugovao zbog toga što ga je Jahve tako teško iskušao.
Kovčeg u Kirjat Jearimu
    20Tada ljudi u Bet Šemešu rekoše: "Tko bi mogao opstati pred Jahvom, ovim Svetim Bogom? Kome će otići sada od nas?" 21I poslaše poslanike stanovnicima Kirjat Jearima i poručiše im: "Filistejci su vratili Kovčeg Jahvin. Dođite i odnesite ga sebi."
1 Sam 7.
Tada dođoše ljudi iz Kirjat Jearima i odnesoše Kovčeg Jahvin sebi. Unesoše ga u kuću Abinadabovu, na uzvišici, i posvetiše njegova sina Eleazara da čuva Kovčeg Jahvin.
Samuel sudac i osloboditelj
    2Od dana kad je Kovčeg bio postavljen u Kirjat Jearimu, prođe mnogo vremena - dvadeset godina - i sav je dom Izraelov uzdisao za Jahvom. 3Tada Samuel progovori svemu domu Izraelovu ovako: "Ako se od svega srca svoga vraćate Jahvi, uklonite iz svoje sredine tuđe bogove, baale i aštarte, i upravite srce svoje Jahvi i njemu jedinome služite. Tada će vas on izbaviti iz ruke Filistejaca." 4Sinovi Izraelovi ukloniše nato baale i aštarte i služahu jedinome Jahvi.
    5Samuel tada zapovjedi: "Skupite sve sinove Izraelove u Mispu da se pomolim Jahvi za vas." 6Oni se dakle skupiše u Mispi; ondje su grabili vodu i izlijevali je pred Jahvom. I postili su onaj dan i priznavali: "Sagriješili smo Jahvi!" I Samuel je sudio sinovima Izraelovim u Mispi.
    7Kad su Filistejci čuli da su se sinovi Izraelovi skupili u Mispi, krenu filistejski knezovi da napadnu na Izraela. Kad to vidješe sinovi Izraelovi, uplašiše se Filistejaca. 8I zamoliše sinovi Izraelovi Samuela: "Ne prestaj vapiti za nas Jahvi, Bogu našemu, da nas izbavi iz ruke Filistejaca."
    9Samuel uze jedno janje sisanče i prinese ga Jahvi kao žrtvu paljenicu i glasno se pomoli Jahvi za Izraela, i Jahve ga usliša. 10Dok je Samuel prinosio žrtvu paljenicu, Filistejci su došli da udare na Izraela, ali Jahve toga dana zagrmi silnom grmljavinom na Filistejce i tako ih prestraši i smete da su podlegli Izraelu. 11Ratnici izraelski iziđoše iz Mispe i potjeraše Filistejce, tukući ih sve do ispod Bet Kara. 12A Samuel uze jedan kamen i postavi ga između Mispe i Ješane i nazva ga imenom Eben Haezer govoreći: "Dovde nam je Jahve pomogao."
    13Tako su Filistejci bili poniženi i nikada više ne navališe na zemlju Izraelovu, a ruka je Jahvina pritiskivala Filistejce svega vijeka Samuelova. 14I gradove koje Filistejci bijahu zauzeli od Izraela vratiše se njemu, od Ekrona do Gata, i Izrael oslobodi njihovo područje iz ruke filistejske. I bio je mir između Izraela i Amorejaca.
    15Samuel je bio sudac u Izraelu svega svoga vijeka. 16Svake je godine obilazio Betel, Gilgal i Mispu i u svim je tim mjestima sudio Izraelu. 17Zatim se vraćao u Ramu, jer je ondje imao svoju kuću i ondje je sudio Izraelu. Ondje je podigao i žrtvenik Jahvi.
II. SAMUEL I ŠAUL
1. USPOSTAVA KRALJEVSTVA
Narod traži kralja
1 Sam 8.
Kad je Samuel ostario, postavio je svoje sinove za suce u Izraelu. 2Njegov prvorođenac zvao se Joel, a drugi sin Abija; oni su bili suci u Beer Šebi. 3Ali sinovi nisu išli stopama očevim: gledali su na svoj dobitak, primali mito i izvrtali pravicu. 4Tada se skupiše sve starješine izraelske i dođoše k Samuelu u Ramu. 5I rekoše mu: "Eto, ti si ostario, a tvoji sinovi ne idu tvojim stopama. Postavi nam, dakle, kralja da nam vlada, kao što je to kod svih naroda." 6Ali Samuelu nije bilo drago što su rekli: "Daj nam kralja da nam vlada!" Zato se Samuel pomoli Jahvi.
    7A Jahve reče Samuelu: "Poslušaj glas naroda u svemu što od tebe traži, jer nisu odbacili tebe, nego su odbacili mene, ne želeći da ja kraljujem nad njima. 8Sve što su činili meni od onoga dana kad sam ih izveo iz Egipta pa do današnjega dana - ostavili su mene i služili tuđim bogovima - tako oni čine i tebi. 9Sada, dakle, poslušaj njihov zahtjev, ali ih svečano opomeni i pouči o pravima kralja koji će vladati nad njima."
Nezgodne strane kraljevske vlasti
    10Samuel ponovi sve Jahvine riječi narodu koji je od njega tražio kralja. 11I reče: "Ovo će biti pravo kralja koji će kraljevati nad vama: uzimat će vaše sinove da mu služe kod bojnih kola i kod konja i oni će trčati pred njegovim bojnim kolima. 12Postavljat će ih za tisućnike i pedesetnike; orat će oni njegovu zemlju, žeti njegovu žetvu, izrađivati mu bojno oružje i opremu za njegova bojna kola. 13Uzimat će kralj vaše kćeri da mu priređuju mirisne pomasti, da mu kuhaju i peku. 14Uzimat će najbolja vaša polja, vaše vinograde i vaše maslinike i poklanjat će ih svojim dvoranima. 15Uzimat će desetinu od vaših usjeva i vaših vinograda i davat će je svojim dvoranima i svojim službenicima. 16Uzimat će vaše sluge i vaše sluškinje, vaše najljepše volove i magarce i upotrebljavat će ih za svoj posao. 17Uzimat će desetinu od vaše sitne stoke, a vi sami postat ćete mu robovi. 18I kad jednoga dana budete vapili za pomoć zbog kralja koga ste sami izabrali, Jahve vas neće uslišati u onaj dan!"
    19Narod nije htio poslušati Samuelova glasa nego reče: "Ne! Hoćemo da kralj vlada nad nama! 20Tako ćemo i mi biti kao svi narodi: sudit će nam naš kralj, bit će nam vođa i vodit će naše ratove."
    21Kad je Samuel čuo što narod govori, kaza sve Jahvi. 22A Jahve reče Samuelu: "Poslušaj njihovu želju i postavi im kralja!"
    Tada Samuel reče Izraelcima: "Vratite se svaki u svoj grad!"
Šaul i magarice njegova oca
1 Sam 9.
Živio u ono vrijeme jedan čovjek u Benjaminovu plemenu po imenu Kiš, sin Abiela, sina Serora, sina Bekorata, sina Afijahova; bio je iz plemena Benjaminova, čovjek imućan. 2Imao je sina po imenu Šaula, koji je bio mlad i lijep. Među sinovima Izraelovim nije bilo ljepšega čovjeka od njega: za glavu bijaše viši od svega naroda. 3Uto se Kišu, Šaulovu ocu, izgubilo nekoliko magarica, pa Kiš reče svome sinu Šaulu: "Uzmi sa sobom jednoga momka pa ustani i idi tražiti magarice!" 4I prođoše oni Efrajimovu goru i prođoše zemlju Šališu, ali ne nađoše ništa; prođoše zemlju Šaalim, ali magarica ne bijaše ondje; prođoše i zemlju Benjaminovu, ali ne nađoše ništa.
    5Kad su došli u zemlju Suf, reče Šaul momku koji ga je pratio: "Hajde, vratimo se da se ne bi otac okanio magarica i zabrinuo se za nas!" 6A on mu odgovori: "Eno, u onom ondje gradu živi čovjek Božji; to je vrlo ugledan čovjek: što god rekne, sve se zacijelo ispunja. Pođimo, dakle, k njemu, možda će nas uputiti u ono zbog čega smo pošli na put." 7A Šaul reče svome momku: "Ako zaista pođemo onamo, što ćemo ponijeti čovjeku? Kruha je nestalo u našim torbama, nemamo dara da ponesemo čovjeku Božjem. Što mu možemo dati?" 8A momak opet progovori i reče Šaulu: "Gle, imam u ruci četvrt šekela srebra: dat ću ga Božjem čovjeku da nas uputi kamo bismo išli." 10Šaul odvrati svome momku: "Dobro veliš. Hajdemo!" I krenuše u grad gdje je živio čovjek Božji.
Šaulov susret sa Samuelom
    11Kad su se penjali usponom prema gradu, sretoše djevojke koje su izašle da zahvate vode. I zapitaše ih: "Je li gore vidjelac?" - 9Nekoć se u Izraelu, kad bi išli pitati Boga za savjet, govorilo: "Hajde, pođimo k vidiocu!" Jer koga danas zovu prorokom nekoć se zvao vidjelac. - 12One im odgovore ovako: "Jest, vidjelac je pred vama. Upravo je stigao u grad, jer danas narod ima žrtvu na uzvišici. 13Čim uđete u grad, naći ćete ga još prije nego što se popne na uzvišicu da sudjeluje na žrtvenoj gozbi. Narod neće jesti dok on ne dođe, jer on mora blagosloviti žrtvu, a onda će tek uzvanici jesti. Zato idite odmah gore, jer ćete ga sada još naći."
    14Oni otiđoše gore u grad. Kad su ulazili na vrata, Samuel ih susrete polazeći na uzvišicu.
    15A dan prije nego što je Šaul došao bijaše Jahve objavio Samuelu: 16"Sutra u ovo doba poslat ću k tebi čovjeka iz Benjaminove zemlje. Ti ćeš ga pomazati za kneza nad mojim narodom Izraelom. On će izbaviti moj narod iz ruke filistejske. Vidio sam nevolju svoga naroda i njegov je vapaj dopro do mene." 17A kad je Samuel ugledao Šaula, Jahve mu progovori: "Evo ti čovjeka za koga ti rekoh: 'Taj će vladati nad mojim narodom.'" 18Šaul pristupi Samuelu na vratima i reče: "Daj mi kaži gdje je vidiočeva kuća."
    19A Samuel odgovori Šaulu: "Ja sam vidjelac. Pođi preda mnom na uzvišicu, danas ćete sa mnom jesti. Sutra ću te ujutro otpustiti i sve ću ti kazati što ti je na srcu. 20A za magarice koje su ti se izgubile prije tri dana ne uznemiruj se jer su se našle. Uostalom, kome pripada sve što je najdragocjenije u Izraelu? Zar ne tebi i svemu domu tvoga oca?"
    21A Šaul odgovori ovako: "Nisam li ja od Benjaminova plemena, najmanjega plemena Izraelova? A moj rod nije li najneznatniji između svih rodova Benjaminova plemena? Zašto mi, dakle, govoriš takve riječi?"
    22Samuel uze Šaula i njegova momka, odvede ih u sobu i dade im mjesto u pročelju među uzvanicima, kojih je bilo tridesetak. 23Zatim Samuel reče kuharu: "Donesi dio koji ti dadoh i za koji ti rekoh da ga staviš na stranu."
    24Kuhar uze but, donese ga i stavi pred Šaula, a Samuel mu reče: "Evo, pred tobom je ono što je sačuvano za tebe. Jedi, jer to ti je sačuvano baš za ovu zgodu."
    Tako je u onaj dan Šaul jeo sa Samuelom.
    25Potom odande siđoše u grad. Ondje prostriješe Šaulu na krovu. 26I on leže na počinak.
Pomazanje Šaulovo
    Čim je svanula zora, Samuel zovnu Šaula (na krovu) govoreći: "Ustani da te otpustim!" Kad je Šaul ustao, izađoše obojica, on i Samuel.
    27Kad su došli na kraj grada, reče Samuel Šaulu: "Kaži momku neka pođe naprijed pred nama! A ti stani sada da ti objavim riječ Božju."
1 Sam 10.
Tada Samuel uze uljanicu s uljem te je izli na glavu Šaulu; zatim ga poljubi i reče:
    "Ovim te Jahve pomazao za kneza nad svojim narodom Izraelom. Ti ćeš vladati nad narodom Jahvinim i izbavit ćeš ga iz ruke njegovih neprijatelja unaokolo. I evo ti znaka da te Jahve pomazao za kneza nad svojom baštinom. 2Kad odeš sada od mene, naći ćeš dva čovjeka kod Rahelina groba, na granici zemlje Benjaminove, u Selsahu. Oni će ti reći: 'Našle su se magarice koje si pošao tražiti; i gle, tvoj je otac zaboravio na magarice, a zabrinut je za vas i govori: Što da učinim za svoga sina?' 3A kad odeš odande dalje i dođeš do Taborskog Hrasta, srest ćeš ondje tri čovjeka koja će ići gore k Bogu u Betel. Jedan će nositi tri jareta, drugi tri okrugla kruha, a treći mijeh vina. 4Oni će te pozdraviti i dat će ti dva kruha, a ti ih primi iz njihove ruke. 5Poslije toga doći ćeš u Gibeu Božju (gdje se nalazi filistejski stup). Kad uđeš u grad, namjerit ćeš se na povorku proroka koji će silaziti s uzvišice, a pred njima harfe, bubnjevi, frule i citre; oni će biti u proročkom zanosu. 6Tada će na te sići duh Jahvin te ćeš pasti u proročki zanos s njima i promijenit ćeš se u drugog čovjeka. 7A kad ti se ispune ti znakovi, onda čini kako ti se prilika pruži jer je Bog s tobom. 8Zatim ćeš sići preda mnom u Gilgal i ja ću sići k tebi da prinesem žrtve paljenice i žrtve pričesnice. Sedam dana čekaj dok ne dođem k tebi i ne poučim te što ćeš činiti."
Šaulov povratak
    9Čim je Šaul okrenuo leđa da ode od Samuela, Bog mu promijeni srce i svi se oni znakovi ispuniše u onaj dan. 10Kad su, naime, došli u Gibeu, gle, dođe mu u susret povorka proroka i duh Božji siđe na njega te on pade u proročki zanos usred njih. 11I kad su ga svi koji ga poznavahu otprije vidjeli gdje prorokuje s prorocima, počeše govoriti jedan drugome: "Što se to dogodilo sa sinom Kiševim? Zar je Šaul među prorocima?" 12A jedan od njih odvrati i reče: "A tko je njihov otac?" Otuda je nastala poslovica: "Zar je i Šaul među prorocima?"
    13Kad je prošao njegov zanos, Šaul se vrati kući. 14A Šaulov stric upita njega i njegova momka: "Kamo ste išli?" A Šaul odgovori: "Da tražimo magarice; a kad smo vidjeli da ih nema, otišli smo k Samuelu." 15A njegov ga stric zamoli: "Pripovijedaj mi što vam je rekao Samuel." 16A Šaul odgovori svome stricu: "Rekao nam je da su se našle magarice." Ali mu ništa ne reče o kraljevskoj časti koju mu je prorekao Samuel.
Šaul ždrijebom određen za kralja
    17Poslije toga Samuel sazva narod pred Jahvu u Mispu 18i reče sinovima Izraelovim: "Ovako govori Jahve: 'Ja sam izveo Izraela iz Egipta i izbavio sam vas iz egipatske ruke i iz ruke svih kraljevstava koja su vas tlačila. 19A vi ste danas odbacili svoga Boga, onoga koji vas je izbavljao od svih vaših zala i svih vaših nevolja i rekli ste mu: 'Ne, nego postavi kralja nad nama!' Zato sada stanite pred Jahvom po svojim plemenima i rodovima.'"
    20Potom Samuel privede sva plemena Izraelova i ždrijeb pade na pleme Benjaminovo. 21Zatim privede pleme Benjaminovo po rodovima i ždrijeb pade na Matrijev rod; a kad privede Matrijev rod, čovjeka po čovjeka, ždrijeb pade na Šaula, sina Kiševa; ali kad ga potražiše, na nađoše ga.
    22Tada još jednom upitaše Jahvu: "Je li taj čovjek došao ovamo?" A Jahve odgovori: "Eno ga, sakrio se za tovarom." 23Otrčaše i dovedoše ga odande; a kad je stao usred naroda, bijaše glavom i ramenima viši od sviju. 24Tada Samuel reče svemu narodu: "Vidite li koga je izabrao Jahve? Nema mu ravna u svemu narodu." I sav narod uze klicati i vikati: "Živio kralj!"
    25Nato Samuel objavi narodu kraljevsko pravo i zapisa ga u knjigu koju položi pred Jahvu. Najposlije Samuel otpusti sav narod da ide svaki svojoj kući.
    26Šaul se također vrati kući u Gibeu, a s njim pođoše junaci kojima je Bog taknuo srce. 27Ali neke ništarije rekoše: "Kako će nas taj spasiti?" I prezreše ga i ne donesoše mu nikakva dara.
Pobjeda nad Amoncima
1 Sam 11.
Otprilike poslije mjesec dana dođe Amonac Nahaš i utabori se kod Jabeša Gileadskog. Svi Jabešani poručiše Nahašu: "Sklopi savez s nama pa ćemo ti se pokoriti." 2Ali im Amonac Nahaš odgovori: "Ovako ću sklopiti savez s vama: svakome ću od vas iskopati desno oko, i tako ću učiniti sramotu svemu Izraelu." 3A jabeške mu starješine rekoše: "Ostavi nam sedam dana da pošaljemo glasnike u sve krajeve Izraelove, pa ako se ne nađe nitko da nas izbavi, predat ćemo se tebi."
    4I dođoše poslanici u Šaulovu Gibeu te izložiše sve narodu da čuje. Tada sav narod zaplaka iza glasa.
    5A gle, Šaul je upravo išao za govedima iz polja pa upita: "Što je ljudima te plaču?" I pripovjediše mu što su rekli Jabešani. 6Kad je Šaul čuo te riječi, duh Jahvin siđe na njega i silan gnjev uskipje u njemu. 7I uze on dva vola, isiječe ih i komade razasla po poslanicima u sve krajeve Izraelove i poruči: "Tko ne pođe za Šaulom, ovako će biti s njegovim govedima." I strah Božji obuze ljude te pođoše kao jedan čovjek. 8Šaul ih izbroji u Bezeku: i bijaše sinova Izraelovih tri stotine tisuća, a Judinih ljudi trideset tisuća. 9Zatim reče poslanicima koji bijahu došli: "Ovako recite Jabešanima u Gileadu: sutra, kad sunce pripeče, stići će vam pomoć."
    Kad su se poslanici vratili, javiše sve to Jabešanima i oni se obradovaše. 10I poručiše Nahašu: "Sutra ćemo izaći k vama, pa učinite s nama što vam bude drago."
    11Sutradan Šaul razdijeli narod u tri čete, koje provališe u tabor o jutarnjoj straži i tukoše Amonce do najveće dnevne žege; a što preživje, rasprša se da ni dvojica ne ostaše zajedno.
Šaul proglašen za kralja
    12Tada narod reče Samuelu: "Tko je onaj što je govorio: 'Zar će Šaul kraljevati nad nama?' Dajte te ljude da ih pogubimo!" 13Ali Šaul odgovori: "Neka se ne pogubi u ovaj dan nitko, jer je danas Jahve izvojevao pobjedu u Izraelu." 14Tada Samuel reče narodu: "Hajdemo u Gilgal da ondje potvrdimo kraljevstvo."
    15I sav narod krenu u Gilgal i ondje postaviše Šaula za kralja pred Jahvom, u Gilgalu. Ondje žrtvovaše pred Jahvom žrtve pričesnice i ondje je Šaul sa svim Izraelcima slavio slavlje.
Samuel se povlači pred Šaulom
1 Sam 12.
Tada Samuel reče svemu Izraelu: "Evo, ispunio sam vašu želju u svemu što ste od mene tražili i postavih kralja nad vama. 2I od sada će kralj ići pred vama. A ja sam ostario i osijedio i moji sinovi eto su među vama. Ja sam išao pred vama od svoje mladosti pa do današnjega dana. 3Evo me! Posvjedočite protiv mene pred Jahvom i pred njegovim pomazanikom: kome sam oteo vola i kome sam oteo magarca? Koga sam prevario? Koga sam tlačio? Od koga sam primio mito da bih zažmirio na jedno oko? Ja ću vam sve natrag vratiti."
    4A oni odgovoriše: "Nisi nas prevario, nisi nas tlačio, nisi ni od koga primio ništa."
    5Još im reče: "Svjedok je Jahve protiv vas i svjedok je njegov pomazanik u ovaj dan da niste našli ništa u mojoj ruci." A oni odgovoriše: "Tako je!"
    6Tada Samuel reče narodu: "Jest, svjedok je Jahve koji je postavio Mojsija i Arona i koji je izveo vaše oce iz Egipta. 7Stanite sada ovamo da probesjedim s vama pred Jahvom i da vas podsjetim na sva velika djela koja je učinio Jahve vama i vašim ocima. 8Kad je Jakov došao u Egipat, Egipćani su ih pritisnuli, a vaši su oci vapili Jahvi za pomoć. I Jahve posla Mojsija i Arona, koji izvedoše oce vaše iz Egipta i naseliše ih na ovome mjestu. 9Ali oni zaboraviše Jahvu, Boga svoga, i on ih predade u ruke Siseri, vojvodi hasorske vojske, i u ruke Filistejaca, i u ruke moapskome kralju, koji su vojevali na njih. 10I opet su vapili Jahvi za pomoć govoreći: 'Zgriješili smo jer smo ostavili Jahvu i uzeli služiti baalima i aštartama; izbavi nas sada iz ruku naših neprijatelja pa ćemo ti služiti!' 11I Jahve posla Jerubaala i Baraka, Jiftaha i Samuela te vas izbavi iz ruku vaših neprijatelja unaokolo, tako da ste mogli živjeti bez straha.
    12Ali kad vidjeste Nahaša, kralja amonskoga, kako ide na vas, rekoste mi: 'Ne, nego kralj neka vlada nad nama!' Pa ipak je vaš kralj Jahve, vaš Bog! 13I eto vam sada kralja koga ste izabrali! Eto, Jahve je postavio kralja nad vama. 14Ako se budete bojali Jahve i njemu budete služili, ako budete slušali njegov glas i ne budete se protivili njegovim zapovijedima, slijedit ćete Jahvu, Boga svoga, vi i kralj koji kraljuje nad vama. 15Ako li ne budete slušali Jahvina glasa, ako se budete protivili njegovim zapovijedima, tada će se ruka Jahvina spustiti na vas i na vašega kralja da vas uništi.
    16Sada još jednom pristupite i vidite veliki znak koji će Jahve učiniti pred vašim očima. 17Nije li sada pšenična žetva? Ali ja ću zazvati Jahvu i on će poslati gromove i kišu. I jasno ćete razabrati kako je veliko zlo koje ste učinili pred Jahvom tražeći sebi kralja."
    18Tada Samuel zazva Jahvu i Jahve posla gromove i kišu u onaj dan i sav se narod vrlo poboja Jahve i Samuela. 19I sav narod reče Samuelu: "Moli se Jahvi, svome Bogu, za svoje sluge da ne pomremo, jer smo svim svojim grijesima dodali zlo tražeći sebi kralja."
    20Ali Samuel reče narodu: "Ne bojte se! Vi ste, doduše, učinili sve ovo zlo, ali sada ne ostavljajte više Jahvu, nego služite Jahvi svim svojim srcem. 21Ne priklanjajte se više ništavim idolima koji vam ništa ne koriste, ništa vam ne pomažu jer su samo ništavila. 22A Jahve neće odbaciti svoga naroda, radi velikog imena svoga, jer se Jahve udostojao da vas učini svojim narodom. 23A od mene neka je daleko da zgriješim Jahvi prestajući moliti za vas i upućivati vas na dobar i pošten put. 24Samo se bojte Jahve i njemu iskreno služite svim svojim srcem; jer, pogledajte kako se velikim očitovao među vama. 25Ako li budete činili zlo, propast ćete vi i vaš kralj."
2. POČECI ŠAULOVA KRALJEVSTVA
Ustanak protiv Filistejaca
1 Sam 13.
Šaulu je bilo ... godina kad je postao kralj, a kraljevao je ... i dvije godine nad Izraelom. 2Šaul izabra sebi tri tisuće Izraelaca: dvije tisuće od njih bijahu sa Šaulom u Mikmasu i u Betelskoj gori, a jedna tisuća bijaše s Jonatanom u Benjaminovoj Gebi. Ostali je narod Šaul otpustio svakoga u njegov šator.
    3Jonatan sruši filistejski stup koji je stajao u Gibei i Filistejci saznaše da su se Hebreji pobunili. Šaul zapovjedi te zatrubiše u rog po svoj zemlji 4i sav Izrael doznade novost: "Šaul je srušio filistejski stup, Izrael se omrazio Filistejcima!" I narod se poče skupljati oko Šaula u Gilgalu.
    5A Filistejci se skupiše da vojuju na Izraela: tri tisuće bojnih kola, šest tisuća konja, a mnoštvo naroda kao pijeska na morskoj obali. I utaboriše se kod Mikmasa, istočno od Bet Avena. 6Kad su Izraelci vidjeli da su u nevolji i da je narod pritisnut od neprijatelja, posakrivaše se u pećine, jame, kamenjake, jarke i čatrnje. 7Neki su prešli i preko gazova Jordana u zemlju Gadovu i Gileadovu.
Rascjep između Samuela i Šaula
    Šaul je još bio u Gilgalu, a sav je narod oko njega drhtao od straha. 8On pričeka sedam dana kako mu je odredio Samuel; ali kad Samuel nije došao u Gilgal, narod se stade razilaziti od Šaula. 9Tada reče Šaul: "Donesite mi žrtvu paljenicu i žrtve pričesnice!" I prinese žrtvu paljenicu. 10I upravo je završavao žrtvu paljenicu, kad eto Samuela; Šaul mu iziđe u susret da ga pozdravi.
    11Samuel ga upita: "Što si učinio?" A Šaul odgovori: "Kad sam vidio da se narod razilazi od mene, a ti da ne dolaziš do određenoga dana, a Filistejci se skupili u Mikmasu, 12pomislio sam: sad će udariti Filistejci na me u Gilgalu, a ja neću stići molitvom ublažiti Jahvu! Zato se odvažih i prinesoh žrtvu paljenicu."
    13Samuel tada reče Šaulu: "Ludo si radio! Da si održao zapovijed koju ti je dao Jahve, tvoj Bog, Jahve bi učvrstio tvoje kraljevstvo nad Izraelom dovijeka. 14A sada se tvoje kraljevstvo neće trajno održati: Jahve je potražio sebi čovjeka po svom srcu i odredio ga za kneza nad svojim narodom, jer ti nisi održao što ti je Jahve zapovjedio." 15Nato Samuel ustade i ode iz Gilgala svojim putem.
    Što je naroda ostalo, pođe za Šaulom u susret ratnicima. Kad su došli iz Gilgala u Gebu Benjaminovu, Šaul pobroji narod koji je ostao uza nj i bijaše ga oko šest stotina ljudi.
Ratne pripreme
    16Šaul i sin mu Jonatan s ljudima što bijahu s njima zaposjeli su Benjaminovu Gebu, a Filistejci se utaborili u Mikmasu. 17Tada iz filistejskog tabora izađe četa pljačkaša u tri odjela: jedan odio udari prema Ofri u zemlju šualsku; 18drugi odio krenu prema Bet Horonu, a treći odio udari prema Gebi koja se uz Dolinu hijena diže nad pustinjom.
    19A po svoj zemlji Izraelovoj nije bilo kovača, jer su Filistejci rekli: "Treba sve učiniti da Hebreji ne bi pravili sebi mačeva i kopalja." 20Zato su svi Izraelci išli k Filistejcima ako je tko htio da prekuje svoj raonik ili motiku, svoju sjekiru ili ostan za volove. 21A cijena je bila dvije trećine šekela za raonike i motike, jedna trećina za oštrenje sjekire i za nasađivanje ostana. 22Tako se dogodilo da na dan bitke kod Mikmasa nitko od svega naroda koji bijaše sa Šaulom i Jonatanom nije imao ni mača ni koplja u ruci; samo ih imahu Šaul i njegov sin Jonatan.
    23A dotle jedna straža filistejska bijaše izišla prema klancu kod Mikmasa.
Jonatan napada stražu
1 Sam 14.
Jednoga dana Šaulov sin Jonatan reče svome momku štitonoši: "Hajde da prijeđemo do filistejske straže koja je ondje prijeko." Svome ocu nije ništa o tom javio. 2Šaul je sjedio na međi Gebe, pod šipkom koji je stajao kraj gumna; a bilo je s njim oko šest stotina ljudi. 3A Ahija, sin Ahituba, brata Ikaboda, sina Pinhasa, sina Elija, svećenika Jahvina u Šilu, nosio je u to vrijeme oplećak. Narod nije primijetio da je Jonatan otišao.
    4U sredini klanca kuda je Jonatan htio prijeći da dođe do filistejske straže bila je litica s jedne strane i litica s druge strane. Jedna se zvala Boses, a druga Sene. 5Prva je litica stajala na sjeveru nasuprot Mikmasu, a druga na jugu nasuprot Gebi.
    6Jonatan reče svome štitonoši: "Hajde da prijeđemo do straže onih neobrezanika. Možda će Jahve učiniti nešto za nas, jer ništa ne priječi Jahvu da udijeli pobjedu - bilo mnogo ljudi ili malo."
    7A štitonoša mu odgovori: "Čini sve na što te srce tvoje potiče. Ja ću s tobom, moje je srce kao tvoje srce."
    8Jonatan mu reče: "Evo, prijeći ćemo k tim ljudima i pokazat ćemo im se. 9Ako nam reknu ovako: 'Ne mičite se dok ne dođemo do vas', tada ćemo se ustaviti na mjestu i nećemo se uspinjati k njima. 10Ako li nam reknu ovako: 'Uspnite se k nama', tada ćemo se uspeti, jer ih je Jahve predao nama u ruke. To će nam biti znak."
    11Kad su se obojica pokazala filistejskoj straži, rekoše Filistejci: "Gle, Hebreji su počeli izlaziti iz rupa u koje su se skrili." 12I stražari doviknuše Jonatanu i njegovu štitonoši: "Uspnite se k nama da vas nešto naučimo!"
    A Jonatan reče svome štitonoši: "Penji se za mnom, jer ih je Jahve predao u ruke Izraelove." 13Jonatan se poče penjati pomažući se rukama i nogama, a za njim njegov štitonoša. Filistejci su padali pred Jonatanom, a njegov ih je štitonoša ubijao za njim. 14U tome prvom pokolju što ga učiniše Jonatan i njegov štitonoša pade dvadesetak ljudi na otprilike pola jutra izoranog polja.
Opća bitka
    15Tada se proširi strah po taboru i po polju, a i stražare i četu pljačkaša obuze strava; i zemlja zadrhta i bijaše to silan strah Božji. 16A Šaulovi stražari u Benjaminovoj Gebi opaziše da se mnoštvo u taboru uskomešalo na sve strane. 17I Šaul reče ljudima koji su bili s njim: "Prozovite ljude i vidite tko je otišao od nas." A kad prozvaše, gle, ne bijaše Jonatana i njegova štitonoše!
    18Tada Šaul reče Ahiji: "Primakni oplećak! Posavjetuj se s Jahvom!" On je, naime, tada nosio oplećak pred sinovima Izraelovim. 19Ali dok je Šaul govorio sa svećenikom, bivala je buka u filistejskom taboru sve veća, pa Šaul reče svećeniku: "Povuci ruku!" 20Nato Šaul i sav narod što je bio s njim krenuše zajedno na mjesto boja, i gle, ondje bijahu isukali mačeve jedni na druge i velika pomutnja vladaše među njima. 21A oni Hebreji koji su već poodavno bili u službi Filistejaca i sada pošli s njima na vojsku, odmetnuše se od njih i pristadoše uz Izraelce koji bijahu sa Šaulom i Jonatanom. 22I svi Izraelci koji se bijahu sakrili u Efrajimovoj gori, čuvši da Filistejci bježe, nagrnuše za njima u boj.
    23Tako je Jahve udijelio pobjedu Izraelu u onaj dan, a boj se raširio sve do preko Bet Horona.
Jonatan se ogrešuje o Šaulovu zabranu
    24Izraelci su onog dana bili vrlo izmoreni, jer je Šaul izrekao nad narodom ovu zakletvu: "Proklet bio čovjek koji okusi hrane prije večeri, prije nego što se osvetim svojim neprijateljima!" Tako sav narod ne okusi hrane toga dana.
    25Ali je ondje bilo medenoga saća na površini zemlje. 26Kad je narod došao onamo, vidje gdje teče med, ali nitko ne prinese ruke k ustima, jer se narod bojao zakletve. 27Samo Jonatan, koji nije čuo kad je njegov otac zakleo narod, primače vrh štapa koji mu bijaše u ruci i zamoči ga u medeno saće, zatim prinese ruku k ustima; i odmah mu se zasvijetliše oči. 28Tada jedan iz naroda progovori i reče mu: "Tvoj je otac zakleo narod govoreći: 'Proklet bio onaj koji okusi hrane danas!'" 29A Jonatan odgovori: "Moj otac svaljuje nesreću na zemlju. Gledajte kako su mi se zasvijetlile oči jer sam okusio malo toga meda. 30Što bi tek bilo da je narod slobodno jeo od plijena koji je zadobio od neprijatelja? Ne bi li filistejski poraz bio još veći?"
Obredni prestupak naroda
    31Onoga dana potukoše Filistejce od Mikmasa sve do Ajalona, a narod je bio na kraju svojih snaga. 32Tada se narod baci na plijen, nahvata sitne stoke, goveda i teladi i poče ih klati na goloj zemlji i jesti meso s krvlju. 33I javiše to Šaulu govoreći: "Gle, narod griješi Jahvi jedući meso s krvlju!" A on reče: "Iznevjeriste se! Dovaljajte mi ovamo velik kamen!" 34Zatim reče: "Zađite među narod i recite svima neka svaki dovede k meni svoga vola ili ovcu; ovdje ćete ih klati i jesti, a nećete griješiti Jahvi jedući meso s krvlju."
    Tako sav narod još iste noći dovede što je tko imao i to su ondje klali. 35A Šaul podiže žrtvenik Jahvi; bijaše to prvi žrtvenik koji je podigao Jahvi.
Jonatan označen kao kriv, ali ga spasava narod
    36Nato reče Šaul: "Pođimo još noćas u potjeru za Filistejcima i plijenimo ih dok ne svane jutro! Nećemo im ostaviti nijednoga čovjeka!" A narod mu odgovori: "Čini sve što misliš da je dobro!" Ali svećenik reče: "Pristupimo ovdje k Bogu!" 37I Šaul upita Boga: "Moram li poći u potjeru za Filistejcima? Hoćeš li ih predati u ruke Izraelu?" Ali mu ne odgovori u onaj dan.
    38Zato Šaul reče: "Pristupite ovamo, svi narodni glavari! Ispitajte i vidite u čemu je bio današnji prestupak. 39Jer, živoga mi Jahve, koji daje pobjedu Izraelu, ako se nađe krivnja ma i na mome sinu Jonatanu, mora umrijeti!" Ali nitko se iz naroda ne usudi odgovoriti Šaulu.
    40Šaul onda reče svemu Izraelu: "Vi stanite na jednu stranu, a ja i moj sin Jonatan stat ćemo na drugu stranu." A narod odgovori Šaulu: "Čini ono što misliš da je dobro!" 41Tada se Šaul pomoli: "Jahve, Bože Izraelov, zašto nisi danas odgovorio svome sluzi? Ako je krivnja na meni ili na mome sinu Jonatanu, Jahve, Bože Izraelov, daj Urim; ako li je krivnja na tvom narodu Izraelu, daj Tumim." I ždrijeb pade na Šaula i Jonatana, a narod izađe slobodan.
    42Šaul nastavi: "Bacite ždrijeb između mene i moga sina Jonatana!" I ždrijeb pade na Jonatana.
    43Tada Šaul reče Jonatanu: "Priznaj mi što si učinio!" Jonatan odgovori: "Ja sam samo okusio malo meda vrškom štapa koji mi bijaše u ruci. Evo me, spreman sam umrijeti!" 44Šaul odgovori: "Tako mi Bog učinio zlo i dodao mi drugo ako doista ne umreš, Jonatane!"
    45Ali narod reče Šaulu: "Zar da umre Jonatan, koji je izvojevao ovu veliku pobjedu u Izraelu? Ne smije to biti! Živoga nam Jahve, nijedna vlas neće pasti s njegove glave na zemlju jer je on s Bogom izvršio ovo djelo danas!" Tako ga narod izbavi te Jonatan ne pogibe.
    46Šaul odusta od potjere za Filistejcima, a Filistejci se vratiše u svoj kraj.
Osvrt na Šaulovo vladanje
    47Kad je Šaul učvrstio svoju kraljevsku vlast nad Izraelom, okrenu ratovati protiv svih svojih neprijatelja unaokolo: protiv Moaba, protiv Amonaca, protiv Edoma, protiv Bet Rehoba, protiv kralja Sobe i protiv Filistejaca; kuda god bi se okrenuo, svuda bi pobjeđivao. 48Dao je mnogo dokaza svoje hrabrosti, potukao je Amalečane i izbavio Izraela iz ruku onih koji su ga pljačkali.
    49Šaulovi sinovi bijahu Jonatan, Išjo i Malki-Šua, a od njegovih dviju kćeri starija se zvala Meraba, a mlađa Mikala. 50Šaulova se žena zvala Ahinoama, a bila je kći Ahimaasova. Vojvoda njegove vojske zvao se Abner, a bio je sin Nera, Šaulova strica. 51Jer Kiš, Šaulov otac, i Ner, Abnerov otac, bijahu sinovi Abielovi.
    52Žestok se rat vodio protiv Filistejaca svega Šaulova vijeka. Koga bi god hrabra ili bojovna čovjeka Šaul vidio, svakoga bi uzimao u svoju službu.
Sveti rat protiv Amalečana
1 Sam 15.
Jednom Samuel reče Šaulu: "Mene je Jahve poslao da te pomažem za kralja nad njegovim narodom Izraelom. Poslušaj, dakle, riječi Jahvine. 2Ovako govori Jahve nad vojskama: 'Odlučio sam osvetiti ono što je Amalek učinio Izraelu zatvarajući mu put kad je izlazio iz Egipta. 3Sada idi i udari na Amaleka, izvrši "herem", kleto uništenje, na njemu i na svemu što posjeduje; ne štedi ga, pobij muškarce i žene, djecu i dojenčad, goveda i ovce, deve i magarce!'"
    4Šaul sazva narod te ih izbroji u Telamu: bijaše ih dvije stotine tisuća pješaka (i deset tisuća Judejaca). 5Šaul dođe do amalečkoga grada i postavi zasjedu u dolini potoka. 6Potom Šaul poruči Kenijcima: "Otiđite i odvojite se od Amalečana da vas ne bih istrijebio zajedno s njima, jer ste bili skloni svim Izraelcima kad su izlazili iz Egipta." I Kenijci se odvojiše od Amalečana.
    7Šaul potuče Amalečane od Havile pa sve do Šura, koji leži pred Egiptom. 8I živa uhvati Agaga, amalečkog kralja, a sav narod zatre oštricom mača, izvršujući "herem", kleto uništenje. 9Ali Šaul i narod poštedješe Agaga i najbolje ovce i najbolja goveda, ugojenu stoku i jaganjce i sve što je bilo dobro. Na svemu tome ne htjedoše izvršiti "herem"; nego što je god od stoke bilo bez cijene i vrijednosti, na tom izvršiše "herem".
Šaul odbačen
    10Zato dođe riječ Jahvina Samuelu ovako: 11"Kajem se što sam Šaula postavio za kralja: okrenuo se od mene i nije izvršio mojih zapovijedi." Samuel se ražalosti i svu je noć vapio Jahvi.
    12U rano jutro krenu Samuel da potraži Šaula. I javiše Samuelu ovako: "Šaul je otišao u Karmel, i gle, podigao je ondje sebi spomenik; zatim je otišao dalje i sišao u Gilgal." 13Kad je Samuel došao k Šaulu, reče mu Šaul: "Blagoslovljen da si od Jahve! Izvršio sam Jahvinu zapovijed." 14Ali Samuel upita: "Kakvo je to ovčje blejanje što dopire do mojih ušiju i mukanje goveda koje čujem?" 15A Šaul odgovori: "Dognali su ih od Amalečana, jer je narod poštedio najbolje ovce i najbolja goveda da ih žrtvuje Jahvi, tvome Bogu. Na svemu drugome izvršili smo 'herem'."
    16A Samuel reče Šaulu: "Stani da ti kažem što mi je noćas objavio Jahve." A on reče: "Govori!" 17Tada će Samuel: "Koliko god si malen sam u svojim očima, ipak si postao glavar Izraelovih plemena. Jahve te pomazao za kralja nad Izraelom. 18Jahve te poslao na vojni pohod i zapovjedio ti: 'Idi, izvrši 'herem' na tim grešnicima, na Amalečanima, vojuj na njih do istrebljenja.' 19Zašto nisi poslušao riječi Jahvine? Zašto si se bacio na plijen i učinio ono što je zlo u Jahvinim očima?"
    20Šaul odgovori Samuelu: "Ja sam poslušao riječ Jahvinu: poduzeo sam pohod kamo me poslao, doveo sam Agaga, amalečkoga kralja, i izvršio 'herem' na Amalečanima. 21Ali je narod od plijena uzeo ovaca i goveda, i to najbolje na čemu se imao izvršiti 'herem', da žrtvuje Jahvi, tvome Bogu, u Gilgalu."
    22A Samuel odvrati:
    "Jesu li Jahvi milije paljenice i
            klanice
        nego poslušnost njegovu glasu?
    Znaj, poslušnost je vrednija od
            najbolje žrtve,
        pokornost je bolja od ovnujske
            pretiline.23Nepokornost je kao grijeh čaranja,
        samovolja je kao zločin s idolima.
    Ti si odbacio riječ Jahvinu, zato je Jahve odbacio tebe da ne budeš više kralj!"
Šaul uzalud moli oproštenje
    24Tada Šaul odvrati Samuelu: "Zgriješio sam što sam prekršio Jahvinu zapovijed i tvoje naredbe. Bojao sam se naroda i popustio njegovu zahtjevu. 25A sada mi oprosti moj grijeh i vrati se sa mnom da se poklonim Jahvi." 26Ali Samuel odgovori Šaulu: "Neću se vratiti s tobom: ti si odbacio Jahvinu riječ, zato je Jahve odbacio tebe da ne budeš više kralj nad Izraelom."
    27Kad se Samuel okrenuo da ode, Šaul čvrsto uhvati skut njegova plašta, ali se skut otkide.
    28Tada mu reče Samuel: "Danas ti je Jahve otkinuo kraljevstvo nad Izraelom i dao ga tvome susjedu, koji je bolji od tebe." - 29Ipak, Slava Izraelova ne laže i ne kaje se, jer nije čovjek da bi se kajao. - 30Šaul reče: "Sagriješio sam; ali mi sada učini čast pred starješinama moga naroda i pred Izraelom i vrati se sa mnom da se poklonim Jahvi, tvome Bogu." 31I Samuel se vrati sa Šaulom i Šaul se pokloni Jahvi.
Smrt Agagova i odlazak Samuelov
    32Potom zapovjedi Samuel: "Dovedite k meni Agaga, amalečkoga kralja!" I Agag dođe k njemu opirući se i reče: "Zaista, smrt je gorka!" 33Samuel mu odvrati: "Kao što je tvoj mač mnogim ženama oteo djecu, tako će među ženama tvoja majka ostati bez djeteta!" I Samuel posiječe Agaga pred Jahvom u Gilgalu.
    34Potom Samuel ode u Ramu, a Šaul se vrati svojoj kući u Šaulovu Gibeu. 35I Samuel nije više vidio Šaula do svoga smrtnog dana. Samuel je tugovao zbog Šaula, ali se Jahve pokajao što je Šaula postavio za kralja nad Izraelom.
III. ŠAUL I DAVID
1. DAVID NA DVORU
David pomazan za kralja
1 Sam 16.
Jahve reče Samuelu: "Dokle ćeš tugovati zbog Šaula, kad sam ga ja odbacio da ne kraljuje više nad Izraelom? Napuni uljem svoj rog i pođi na put! Ja te šaljem Betlehemcu Jišaju, jer sam između njegovih sinova izabrao sebi kralja." 2A Samuel reče: "Kako bih mogao ići onamo? Šaul će to čuti i ubit će me!" Ali mu Jahve odgovori: "Uzmi sa sobom junicu pa reci: 'Došao sam da žrtvujem Jahvi!' 3I pozovi Jišaja na žrtvu, a ja ću te sam poučiti što ćeš činiti: pomazat ćeš onoga koga ti kažem."
    4Samuel učini kako mu je zapovjedio Jahve. Kad je došao u Betlehem, gradske mu starješine dršćući dođu u susret i zapitaju: "Znači li tvoj dolazak dobro?" 5Samuel odgovori: "Da, dobro! Došao sam da žrtvujem Jahvi. Očistite se i dođite sa mnom na žrtvu!" Potom očisti Jišaja i njegove sinove i pozva ih na žrtvu.
    6Kad su došli i kad je Samuel vidio Eliaba, reče u sebi: "Jamačno, evo pred Jahvom stoji njegov pomazanik!" 7Ali Jahve reče Samuelu: "Ne gledaj na njegovu vanjštinu ni na njegov visoki stas, jer sam ga odbacio. Bog ne gleda kao što gleda čovjek: čovjek gleda na oči, a Jahve gleda što je u srcu." 8Zatim Jišaj dozva Abinadaba i dovede ga pred Samuela. A on reče: "Ni ovoga Jahve nije izabrao." 9Tada Jišaj dovede Šamu, ali Samuel reče: "Ni ovoga Jahve nije izabrao." 10Tako Jišaj dovede sedam svojih sinova pred Samuela, ali Samuel reče Jišaju: "Jahve nije izabrao nijednoga od ovih."
    11Potom zapita Jišaja: "Jesu li to svi tvoji sinovi?" A on odgovori: "Ostao je još najmlađi, on je na paši, za stadom." Tada Samuel reče Jišaju: "Pošalji po njega, jer nećemo sjedati za stol dok on ne dođe." 12Jišaj posla po njega: bio je to rumen momak, lijepih očiju i krasna stasa. I Jahve reče Samuelu: "Ustani, pomaži ga: taj je!" 13Samuel uze rog s uljem i pomaza ga usred njegove braće. Duh Jahvin obuze Davida od onoga dana. A Samuel krenu na put i ode u Ramu.
David stupa u službu Šaulovu
    14Duh Jahvin bijaše odstupio od Šaula, a jedan zao duh, od Jahve, stao ga je salijetati. 15Tada rekoše Šaulu sluge njegove: "Evo, zao duh Božji salijeće te. 16Zato neka naš gospodar zapovjedi, pa će sluge tvoje potražiti čovjeka koji zna udarati u harfu: kad te napadne zao duh Božji, neka onaj udara u harfu pa će ti biti bolje."
    17Šaul reče svojim slugama: "Nađite mi čovjeka koji umije vješto udarati u harfu i dovedite ga k meni!" 18Jedan od njegovih slugu odgovori i reče: "Ja sam vidio jednog sina Betlehemca Jišaja: on umije udarati u harfu, hrabar je junak i čovjek ratnik, vješt je govornik, krasna je stasa i Jahve je s njim."
    19Tada Šaul posla glasnike k Jišaju i poruči mu: "Pošalji mi svoga sina Davida (koji je kod stada)!" 20A Jišaj uze pet hljebova, mijeh vina i jedno jare i posla Šaulu po svome sinu Davidu. 21Tako David dođe k Šaulu i stupi u njegovu službu. I Šaul ga veoma zavolje i David posta njegov štitonoša. 22Potom Šaul posla k Jišaju i poruči mu: "Neka David ostane kod mene u službi, jer je stekao moju naklonost." 23I kad god bi Božji duh napao Šaula, David bi uzeo harfu i svirao; tada bi Šaulu odlanulo i bilo bi mu bolje, a zao bi duh odlazio od njega.
Golijat izaziva izraelsku vojsku
1 Sam 17.
Filistejci skupiše svoje čete za rat i sastaše se kod Soka u Judeji. Tabor udariše između Soka i Azeke kod Efes Damima. 2A Šaul i Izraelci skupiše se i utaboriše u Terebintskoj dolini, i svrstaše se za boj protiv Filistejaca. 3Filistejci su stajali na gori s jedne strane, Izraelci na gori s druge strane, a dolina bila među njima.
    4Iz filistejskih redova izađe jedan izazivač. Zvao se Golijat, a bio je iz Gata. Visok bijaše šest lakata i jedan pedalj. 5Na glavi je imao mjedenu kacigu, obučen je bio u ljuskav oklop, a oklop mu težak pet tisuća mjedenih šekela. 6Na nogama je imao mjedene nogavice, a na ramenima mjedenu sulicu. 7Kopljača njegova koplja bila je kao tkalačko vratilo, a šiljak koplja težak šest stotina željeznih šekela. Pred njim je stupao štitonoša.
    8On se postavi pred izraelske bojne redove i dovikne im: "Što ste izašli da se svrstate za bitku? Nisam li ja Filistejac, a vi Šaulove sluge? Izaberite između sebe jednoga čovjeka pa neka siđe k meni! 9Ako pobijedi u borbi sa mnom i pogubi me, mi ćemo biti vaše sluge. Ako li ja pobijedim njega i pogubim ga, onda ćete vi biti naše sluge i nama ćete robovati." 10Još je Filistejac rekao: "Ja sam danas izazvao Izraelove bojne redove. Dajte mi čovjeka da se ogledamo u dvoboju!" 11Kad je Šaul i sav Izrael čuo što je rekao Filistejac, obuze ih strah i drhat.
David dolazi u tabor
    12David je bio sin nekoga Efraćanina iz Betlehema u Judeji; taj se zvao Jišaj, a imao je osam sinova. Taj je čovjek u Šaulovo vrijeme bio star i odmakao u godinama. 13Tri najstarija Jišajeva sina bijahu otišla u rat za Šaulom; a ta trojica njegovih sinova koji bijahu otišli u rat zvahu se: najstariji Eliab, drugi Abinadab, a treći Šama. 14David bijaše najmlađi. A tri najstarija bijahu otišla za Šaulom. - 15David je odlazio k Šaulu i vraćao se iz njegove službe da pase stada svoga oca u Betlehemu. 16A Filistejac izlazio svakoga jutra i večeri i postavljao se tako četrdeset dana. - 17A Jišaj reče svome sinu Davidu: "Uzmi za svoju braću ovu efu prženoga žita i ovih deset hljebova i odnesi brže svojoj braći u tabor. 18A ovih deset sireva odnesi njihovu tisućniku. Propitaj se za zdravlje svoje braće i donesi od njih znak da si izvršio nalog! 19Oni su sa Šaulom i svim Izraelom u Terebintskoj dolini: vojuju protiv Filistejaca."
    20David ustade u rano jutro, ostavi stado jednom čuvaru, spremi se i ode kako mu bijaše zapovjedio Jišaj. U tabor je stigao kad je vojska izlazila u bojni red i dizala bojni poklik. 21Izraelci i Filistejci svrstaše se u bojni red jedni prema drugima. 22David ostavi svoje stvari čuvaru opreme pa otrča u bojni red. Došavši, zapita svoju braću za zdravlje.
    23Dok je s njima govorio, gle, onaj izazivač (zvao se Golijat, Filistejac iz Gata) iziđe iz filistejskih bojnih redova i ponovi iste riječi kao prije. I David ih je čuo. 24A čim su Izraelci ugledali toga čovjeka, pobjegoše svi daleko od njega i strah ih uhvati. 25Neki Izraelac reče: "Jeste li vidjeli onoga čovjeka što je izišao? A izišao je da izaziva Izraela. Tko njega pogubi, kralj će mu dati silno blago i dat će mu svoju kćer i oslobodit će od poreza njegov očinski dom u Izraelu."
    26Tada David zapita ljude koji stajahu oko njega: "Što će to dobiti čovjek koji ubije toga Filistejca i skine sramotu s Izraela? I tko je taj neobrezani Filistejac da izaziva bojne redove živoga Boga?" 27A narod mu odgovori istim riječima kao prije: "Eto to će dobiti čovjek koji ga pogubi."
    28A kad je Eliab, njegov najstariji brat, čuo kako se razgovara s ljudima, usplamtje gnjevom na Davida pa mu reče: "A što si ti došao ovamo? Kome si ostavio ono malo ovaca u pustinji? Znam ja tvoju drskost i zlobu tvoga srca: došao si da vidiš bitku!" 29A David odgovori: "A što sam učinio? Zar se ne smije ni riječ reći?" 30Tada se okrene od njega k drugome i zapita istim riječima kao prije. Narod mu odgovori isto kao prvi put. 31Kad su ljudi čuli što je govorio David, jave to Šaulu, a on ga pozva preda se.
David se nudi da prihvati izazov
    32David reče Šaulu: "Neka nikome ne klone srce zbog onoga čovjeka! Tvoj će sluga izaći i borit će se s tim Filistejcem." 33Ali Šaul odvrati Davidu: "Ne možeš ti izaći na toga Filistejca da se boriš s njim jer si ti još dijete, a on ratnik od svoje mladosti."
    34Ali David odgovori Šaulu: "Tvoj je sluga čuvao ovce svome ocu, pa kad bi došao lav ili medvjed te uhvatio ovcu iz stada, 35ja bih potrčao za njim, udario ga i istrgao mu ovcu iz ralja. A ako bi se on digao na me, uhvatio bih ga za grivu i udarao ga dok ga ne bih ubio. 36I lava je i medvjeda tvoj sluga ubio, pa će i taj neobrezani Filistejac proći kao jedan od njih jer je izazvao bojne čete Boga živoga." 37David još dometne: "Jahve koji me izbavio iz lavlje pandže i medvjeđe šape izbavit će me i iz ruku toga Filistejca." Tada Šaul reče Davidu: "Idi i Jahve neka bude s tobom!"
    38Šaul obuče Davida u svoju ratnu odoru, na glavu mu ustače mjedenu kacigu i stavi mu oklop. 39Pripasa Davidu svoj mač preko odore, ali David uzalud pokuša hodati, jer ne bijaše navikao, pa reče Šaulu: "Ne mogu hodati u tome jer nisam navikao." Zato sve skinu sa sebe.
Dvoboj
    40David uze svoj štap u ruku, izabra u potoku pet glatkih kamenova i metnu ih u svoju pastirsku torbu, koja mu je služila kao torba za praćku, te s praćkom u ruci pođe prema Filistejcu. 41A Filistejac se sve bliže primicao Davidu, dok je njegov štitonoša stupao pred njim. 42A kad Filistejac pogleda i vidje Davida, prezre ga s njegove mladosti - bijaše David mladić, rumen, lijepa lica. 43Zato Filistejac reče Davidu: "Zar sam ja pseto te ideš na me sa štapovima?" I uze proklinjati Davida svojim bogovima. 44Zatim Filistejac reče Davidu: "Dođi k meni da dam tvoje meso pticama nebeskim i zvijerima zemaljskim!"
    45A David odgovori Filistejcu: "Ti ideš na me mačem, kopljem i sulicom, a ja idem na te u ime Jahve Sebaota, Boga Izraelovih četa koje si ti izazvao. 46Danas će te Jahve predati u moju ruku, ja ću te ubiti, skinut ću tvoju glavu i još ću danas tvoje mrtvo tijelo i mrtva tjelesa filistejske vojske dati pticama nebeskim i zvijerima zemaljskim. Sva će zemlja znati da ima Bog u Izraelu. 47I sav će ovaj zbor znati da Jahve ne daje pobjedu mačem ni kopljem, jer je Jahve gospodar bitke i on vas predaje u naše ruke."
    48Kad se Filistejac približio i pošao prema Davidu, izađe David iz bojnih redova i krenu pred Filistejca. 49David segnu rukom u torbu, izvadi iz nje kamen i hitnu ga iz praćke. I pogodi Filistejca u čelo; kamen mu se zabi u čelo i on pade ničice na zemlju. 50Tako je David praćkom i kamenom nadjačao Filistejca: udario je Filistejca i ubio ga, a nije imao mača u ruci. 51Zato David potrča i stade na Filistejca, zgrabi njegov mač, izvuče ga iz korica i pogubi Filistejca odsjekavši mu glavu.
    Kad Filistejci vidješe kako pogibe njihov junak, nagnuše u bijeg. 52Tada ustadoše Izraelci i Judejci, digoše bojnu viku i potjeraše Filistejce do opkopa oko Gata i do gradskih vrata Ekrona; filistejski mrtvaci pokriše put od Šaarajima sve do Gata i do Ekrona. 53Nato se Izraelci vratiše iz te žestoke potjere za Filistejcima i opljačkaše njihov tabor. 54A David uze Filistejčevu glavu i odnese je u Jeruzalem, a oružje njegovo položi u svoj šator.
Pobjednik David dolazi pred Šaula
    55Kad je Šaul vidio Davida gdje izlazi pred Filistejca, upitao je svoga vojvodu Abnera: "Čiji je sin taj mladić, Abnere?" A Abner je odgovorio: "Tako mi tvoga života, kralju, ne znam!" 56A kralj mu reče: "Raspitaj se čiji je sin taj mladić!"
    57A kad se David vratio pošto je pogubio Filistejca, uze ga Abner i dovede ga pred Šaula, a u ruci David još držaše Filistejčevu glavu. 58Šaul ga upita: "Čiji si ti sin, momče?" A David odgovori: "Sin sam tvoga sluge Betlehemca Jišaja."
1 Sam 18.
 Kad je David završio razgovor sa Šaulom, Jonatanova se duša prikloni Davidovoj duši i Jonatan ga zavolje kao samoga sebe. 2Šaul zadrža Davida onoga istog dana kod sebe i nije mu dao da se vrati kući svoga oca. 3I Jonatan sklopi savez s Davidom jer ga je ljubio kao samoga sebe. 4I skide Jonatan plašt koji je imao na sebi i dade ga Davidu; tako i svoju odoru, čak i svoj mač, svoj luk i svoj pojas. 5Na svim svojim pohodima, kamo ga je god slao Šaul, David bijaše sretne ruke i Šaul ga postavi na čelo svojim ratnicima; omilje on svemu narodu, pa i Šaulovim dvoranima.
U Šaulu se budi ljubomora
    6Za njihova povratka, kad se David vraćao ubivši Filistejca, izađoše žene iz svih gradova Izraelovih u susret kralju Šaulu veselo kličući, pjevajući i plešući uza zvuke bubnjeva i cimbala. 7Žene su plešući pjevale:
    "Pobi Šaul svoje tisuće,
        David na desetke tisuća."
    8Šaul se vrlo ražestio, nije mu bila draga ta pjesma. Zato reče: "Davidu su dale desetke tisuća, a meni samo tisuće! Još mu samo treba kraljevstvo!" 9I od toga dana Šaul poprijeko gledaše Davida.
    10Sutradan zao duh Božji napade Šaula, tako da je bjesnio po kući. David je rukom udarao u harfu kao drugih dana, a Šaul je u ruci imao koplje. 11I Šaul baci koplje govoreći u sebi: "Sad ću pribiti Davida uza zid!" Ali mu se David izmače dva puta.
    12Šaul se poče bojati Davida, jer je Jahve bio s njim a od Šaula je odstupio. 13Zato ga Šaul ukloni iz svoje blizine i postavi ga za tisućnika: on je izlazio i vraćao se na čelu naroda. 14David je imao uspjeha na svim svojim putovima jer Jahve bijaše s njim. 15Kad je Šaul vidio da David ima mnogo uspjeha, obuze ga strah od njega. 16Ali svemu Izraelu i Judi omilje David jer ih je on vodio na svim njihovim putovima.
Davidova ženidba
    17Šaul reče Davidu: "Evo svoju najstariju kćer Merabu dat ću ti za ženu, samo mi budi hrabar i vodi Jahvine bojeve!" Mišljaše Šaul: "Neću da padne od moje ruke, nego filistejska ruka neka se digne na njega!" 18A David odgovori: "Tko sam ja i što znači moj život, što li kuća oca mojega u Izraelu da budem kraljev zet?" 19I kad dođe vrijeme da Šaulova kći Meraba pođe za Davida, dadoše je za ženu Adrielu iz Mehole.
    20Ali je Davida ljubila Šaulova kći Mikala; kad su to javili Šaulu, bilo mu je pravo. 21Reče on u sebi: "Dat ću mu je, ali će mu ona biti zamka i ruka filistejska dići će se na njega." (Šaul je po drugi put rekao Davidu: "Danas ćeš mi biti zet.") 22Tada Šaul zapovjedi svojim slugama ovako: "Razgovarajte se s Davidom tajno i recite mu: 'Gle, omilio si kralju i svi te njegovi dvorani vole; zato budi kraljev zet.'" 23I Šaulove sluge ponoviše te riječi Davidu, ali im David odgovori: "Zar je u vašim očima malenkost postati kraljev zet? Ja sam samo siromah i mali čovjek!" 24Šaulove sluge dojaviše to Šaulu govoreći: "Evo riječi što ih je rekao David." 25A Šaul odgovori: "Ovako recite Davidu: 'Kralj ne traži nikakva ženidbenog dara nego samo sto filistejskih obrezaka da se osveti kraljevim neprijateljima.'" Šaul mišljaše da će tako Davida gurnuti u ruke Filistejcima.
    26Šaulove sluge dojaviše te riječi Davidu, a njemu bijaše po volji da postane kraljev zet. Još prije nego što je isteklo vrijeme, 27spremi se David i krenu sa svojim ljudima te ubi Filistejcima dvije stotine ljudi; i donese njihove obreske i predade ih kralju na broj da bi postao njegov zet. Tada mu Šaul dade svoju kćer Mikalu za ženu.
    28Šaul je jasno vidio da je Jahve s Davidom i da ga ljubi sav dom Izraelov. 29I Šaul se još većma poboja Davida i posta neprijatelj Davidu zauvijek. 30A filistejski su knezovi izlazili u boj, ali koliko su god puta izlazili, David je imao više uspjeha nego svi Šaulovi dvorani; i tako ime njegovo posta vrlo slavno.
Jonatan se zauzima za Davida
1 Sam 19.
Šaul razloži svome sinu Jonatanu i svim svojim dvoranima svoju namjeru da ubije Davida. Ali Jonatan, Šaulov sin, vrlo je volio Davida. 2I Jonatan to javi Davidu ovako: "Moj otac Šaul kani te ubiti. Budi, dakle, na oprezu sutra ujutro, ostani u skrovištu i pritaji se. 3A ja ću izaći i stajat ću pokraj svoga oca u polju gdje ti budeš i govorit ću za tebe sa svojim ocem. Kad saznam kako je, javit ću ti."
    4Jonatan pohvali Davida svome ocu Šaulu i reče mu ovako: "Neka se kralj ne ogriješi o svoga slugu Davida jer se on nije ništa ogriješio o tebe; naprotiv, ono što je radio bilo je od velike koristi za tebe. 5On je stavio život svoj na kocku, ubio je Filistejca i Jahve je pribavio veliku pobjedu svemu Izraelu: vidio si i radovao se. Zašto bi se, dakle, ogriješio o nevinu krv ubijajući Davida bez razloga?" 6Šaul posluša Jonatanove riječi i zakle se: "Živoga mi Jahve, David neće umrijeti!" 7Tada Jonatan dozva Davida i kaza mu sve te riječi. Zatim Jonatan dovede Davida k Šaulu i David opet dobi službu koju je imao prije.
2. DAVIDOV BIJEG
Šaul napada Davida
    8Kad je rat i opet buknuo, iziđe David na bojište da se bori s Filistejcima; i porazi ih tako da su pobjegli pred njim. 9Tada zao duh Jahvin obuze Šaula: kad je sjedio u svojoj kući, s kopljem u ruci, a David rukom udarao u harfu, 10Šaul pokuša da svojim kopljem pribode Davida uza zid, ali on izmakne Šaulovu udarcu te se koplje zabode u zid. David pobježe i spasi se.
Mikala spasava Davida
    11Iste noći Šaul posla glasnike da nadziru Davidovu kuću jer je htio da ubije Davida u rano jutro. Ali Davidova žena Mikala javi to Davidu govoreći: "Ako noćas ne umakneš na sigurno mjesto, sutra ćeš biti mrtav!" 12Tada Mikala spusti Davida kroz prozor. On ode i spasi se bijegom.
    13A Mikala uze idol, položi ga u postelju, stavi mu oko glave kozju dlaku i pokri ga pokrivačem. 14Kad je Šaul poslao glasnike da uhvate Davida, ona im reče: "Bolestan je." 15Ali Šaul vrati glasnike natrag da vide Davida i zapovjedi im: "Donesite ga k meni u postelji da ga ubijem!" 16A kad su glasnici ušli, gle: u postelji bješe idol, s kozjom dlakom oko glave! 17Tada Šaul reče Mikali: "Zašto si me tako prevarila i pustila moga neprijatelja da pobjegne i da se spasi?" A Mikala odgovori Šaulu: "On mi je rekao: 'Pusti me da odem, ili ću te ubiti!'"
Šaul i David kod Samuela
    18Tako je David pobjegao i spasio se. I ode on k Samuelu u Ramu i javi mu sve što mu je učinio Šaul. Potom odoše on i Samuel i nastaniše se u Najotu. 19A Šaulu javiše ovako: "Eno Davida u Najotu u Rami." 20Tada Šaul posla glasnike da uhvate Davida. Kad su oni vidjeli zbor proroka u proročkom zanosu, a Samuela im na čelu, obuze Božji duh i Šaulove glasnike te i oni padoše u proročki zanos. 21Kad su to javili Šaulu, on posla druge glasnike, ali i oni padoše u proročki zanos. Potom Šaul posla i treće glasnike, ali i oni padoše u proročki zanos.
    22Tada Šaul krenu sam u Ramu i kad dođe do velikog bunara kod Sekua, zapita: "Gdje su Samuel i David?" I odgovoriše mu: "Eno ih u Najotu u Rami." 23On odmah pođe prema Najotu u Rami. Ali i njega obuze duh Božji te je išao u proročkom zanosu sve dok nije došao u Najot u Rami. 24Tu i on svuče svoje haljine jer i njega obuze zanos pred Samuelom; zatim je legao gol i ostao tako cio onaj dan i svu noć.
    Tako je nastala uzrečica: "Zar je i Šaul među prorocima?"
Jonatan pomaže Davidu na bijegu
1 Sam 20.
David pobježe iz Najota u Rami i dođe k Jonatanu te mu reče: "Što sam učinio? Kakva je bila moja krivica i što sam zgriješio tvome ocu da traži moj život?" 2A on mu odgovori: "Daleko od tebe ta misao! Ti nećeš poginuti. Eto, moj otac ne poduzima ništa, bilo veliko ili ne bilo, a da to meni ne otkrije. Zašto bi, dakle, moj otac krio od mene upravo to? Neće to biti!" 3Ali se David zakle i reče: "Tvoj otac dobro zna da sam ja stekao tvoju naklonost, pa misli: 'Ne treba da Jonatan išta zna o tome, da ne bude žalostan.' Ali živoga mi Jahve i života mi tvoga, ima samo jedan korak između mene i smrti."
    4Tada Jonatan upita Davida: "Što želiš da učinim za tebe?" 5A David odgovori Jonatanu: "Evo, sutra je mladi mjesec i ja bih morao jesti s kraljem za stolom; ali me ti pusti da odem, da se sakrijem u polju do večera. 6Ako tvoj otac opazi da me nema, reći ćeš mu ovako: 'David me uporno molio da ga pustim da skokne u svoj grad Betlehem, jer se ondje slavi godišnja žrtva za svu njegovu obitelj.' 7Ako on rekne: 'Dobro!', tvoj je sluga spašen. Ako li plane gnjevom, znaj da je čvrsto naumio da me pogubi. 8Iskaži, dakle, milost svome sluzi kad si slugu svoga uveo sa sobom u savez Jahvin. Ali ako ima kakva krivica na meni, ubij me sam; zašto bi me vodio k svome ocu?"
    9A Jonatan mu odgovori: "Daleko od tebe ta misao! Kad bih ja pouzdano znao da je moj otac čvrsto naumio da na tebe svali nesreću, zar ti ja ne bih dojavio?"
    10David upita Jonatana: "A tko će mi javiti ako ti tvoj otac odgovori što zlo?"
    11Jonatan odgovori Davidu: "Hodi, izađimo u polje!" I izađu obojica u polje. 12Tada Jonatan reče Davidu: "Jahve, Bog Izraelov, neka mi bude svjedok! Ja ću iskušati svoga oca sutra u ovo doba. Ako bude dobro po Davida, a ja ne pošaljem k tebi da te obavijestim, 13neka Jahve učini to zlo Jonatanu i neka mu doda drugo zlo! Ako li mome ocu bude drago da ti učini zlo, javit ću ti i pustit ću te da odeš u miru; i Jahve neka bude s tobom kao što je bio s mojim ocem! 14Ako ja još budem živ, moći ćeš mi iskazati milosrđe Jahvino; ako li umrem, 15ne uskrati svoje dobrote mome domu dovijeka! Kad Jahve redom iskorijeni Davidove neprijatelje s lica zemlje, 16neka ime Jonatanovo ne iščezne s domom Šaulovim, inače će Jahve tražiti o tome račun od Davida."
    17Tada se Jonatan još jednom zakune Davidu ljubavlju svojom, jer ga je ljubio svom ljubavlju duše svoje.
    18Potom reče Jonatan Davidu: "Sutra je mladi mjesec i opazit će se da te nema, jer će tvoje mjesto biti prazno. 19Prekosutra će se još očitije vidjeti da te nema, a ti dođi na mjesto gdje si se bio sakrio u dan onoga događaja i sjedni kraj onoga humka što ga znaš. 20A ja ću prekosutra izmetati strijele na onu stranu kao da gađam onamo. 21A onda ću poslati momka i reći mu: 'Idi! Nađi strijelu!' Ako onda doviknem momku: 'Pazi, strijela je ovamo bliže od tebe, donesi je!' - ti onda dođi, jer je za tebe dobro i nema nikakve opasnosti, tako mi Jahve živoga! 22Ako li doviknem momku: 'Pazi, strijela je onamo dalje od tebe!' - ti onda otiđi, jer te Jahve šalje odavde. 23A za ovaj dogovor što smo ga ugovorili ja i ti neka je Jahve svjedok između mene i tebe dovijeka!"
    24Potom se David sakri u polju. Kad je došao mlađak, kralj je sjeo za stol da jede. 25Kralj sjede na svoje obično mjesto, na mjesto uza zid, Jonatan se smjesti sučelice njemu, Abner sjede kraj Šaula, a Davidovo mjesto osta prazno. 26Ali Šaul ne reče ništa onaj dan jer mišljaše: "Dogodilo mu se štogod, bit će da nije čist."
    27Sutradan iza mladog mjeseca, drugi dan u mjesecu, opet Davidovo mjesto osta prazno, i Šaul upita svoga sina Jonatana: "Zašto Jišajev sin nije došao na objed ni jučer ni danas?"
    28A Jonatan odgovori Šaulu: "David me uporno molio da ga pustim da ide u Betlehem. 29Rekao mi je: 'Pusti me da idem jer slavimo obiteljsku žrtvu u mom gradu i moja su me braća pozvala da dođem. Ako sam, dakle, stekao tvoju naklonost, daj mi dopust da pohodim svoju braću.' Eto, zato ga nema kod kraljeva stola."
    30Tada Šaul planu gnjevom na Jonatana i reče mu: "Izrode i propalico! Misliš da ne znam da si u savezu s Jišajevim sinom, na sramotu svoju i na sramotu majčinu krilu! 31Jer dokle god bude živ na zemlji Jišajev sin, nećeš biti siguran ni ti ni tvoje kraljevstvo. Zato sad pošalji po njega i dovedi ga k meni jer je osuđen na smrt."
    32A Jonatan odvrati svome ocu Šaulu i reče mu: "Zašto on mora umrijeti? Što je učinio?" 33Tada Šaul izmetnu koplje na sina da ga probode. Jonatan vidje da je njegov otac odlučio da ubije Davida. 34Jonatan ustade od stola sav jarostan i nije jeo ništa toga drugog dana u mjesecu jer se zabrinuo za Davida što ga je njegov otac pogrdio.
    35Sutradan ujutro izađe Jonatan u polje prema dogovoru s Davidom; s njim je išao mlad momak. 36I on reče svome momku: "Ti ćeš otrčati i naći strijele koje ću sada izmetnuti." I momak otrča, a Jonatan odape strijelu tako da je preletjela preko njega. 37Kad je momak došao do mjesta gdje je bila strijela koju je izbacio Jonatan, viknu Jonatan za momkom: "Nije li strijela onamo dalje od tebe?" 38Još Jonatan viknu za momkom: "Brže! Požuri se! Ne stoj!" Jonatanov momak diže strijelu i donese je svome gospodaru. 39Momak nije ništa opazio, samo su Jonatan i David znali o čemu se radi.
    40Nato Jonatan preda oružje momku i reče mu: "Idi i odnesi to u grad!" 41Kad je momak otišao, David iziđe iza humka, pade ničice na zemlju i pokloni se tri puta. Potom se izljubiše i plakahu zajedno dok se nisu isplakali. 42Zatim Jonatan reče Davidu: "Idi u miru! Što smo se obojica zakleli Jahvinim imenom, neka Jahve bude svjedok između mene i tebe, između moga potomstva i tvoga potomstva dovijeka!"
1 Sam 21.
Nato David usta i ode, a Jonatan se vrati u grad.
Boravak u Nobu
    2David dođe u Nob k svećeniku Ahimeleku. Ovaj dršćući pođe u susret Davidu i upita ga: "Zašto si sam i nema nikoga s tobom?" 3A David odgovori svećeniku Ahimeleku: "Kralj mi je dao nalog i rekao mi: 'Nitko neka ništa ne dozna zašto te šaljem i što sam ti zapovjedio!' A momke sam poslao da me dočekaju na tom i tom mjestu. 4A sada, ako imaš pri ruci pet hljebova, daj mi ih, ili što god se nađe!" 5A svećenik odgovori Davidu: "Nemam pri ruci običnoga kruha nego samo svetoga kruha; ali samo ako su se tvoji momci uzdržali od žena."
    6David odgovori svećeniku ovako: "Sasvim pouzdano! Žene su nam bile uskraćene, kao uvijek kad izlazimo na vojni pohod, i tijela su u momaka čista. Iako je ovo običan put, uistinu su danas čisti tijelom." 7Tada mu svećenik dade svetoga kruha, jer nije bilo drugoga kruha ondje osim žrtvenoga, onoga koji se uklanjao ispred Jahve da se zamijeni toplim kruhom u dan kad se uzima.
    8Ondje je istoga dana bio jedan od Šaulovih slugu, zadržao se pred Jahvom; zvao se Doeg Edomac, a bio je nadglednik Šaulovih pastira.
    9David upita Ahimeleka: "A nemaš li ovdje pri ruci kakvo koplje ili mač? Nisam uzeo sa sobom ni svoga mača ni svoga oružja, jer je kraljev nalog bio hitan." 10A svećenik mu odgovori: "Ovdje je mač Filistejca Golijata, onoga koga si ubio u Terebintskoj dolini; zamotan je u plašt i položen iza oplećka; ako ga hoćeš uzeti, uzmi ga samo, jer drugoga osim njega nema ovdje." A David odvrati: "Takva više nema, daj mi ga!"
David kod Filistejaca
    11Potom David ustade i pobježe onaj dan daleko od Šaula i dođe Akišu, kralju Gata. 12A dvorani Akiševi rekoše svome kralju: "Nije li to David, kralj zemlje? To je onaj o kome su plešući pjevali:
    'Pobi Šaul svoje tisuće,
        David na desetke tisuća.'"
    13David se zamisli o tim riječima i silno se uplaši gatskoga kralja Akiša. 14Tada se David poče pretvarati pred njima kao da je umobolan i vladati se kao luđak u njihovim rukama: bubnjao je po vratima i puštao da mu teče slina niz bradu.
    15Tada Akiš reče svojim dvoranima: "Vidite dobro da je čovjek lud! Zašto ga dovodite k meni? 16Zar nemam dosta budala te mi dovodite ovoga da mi dosađuje svojim ludilom? Zar će taj ući u moju kuću?"
3. DAVID VOĐA NEZADOVOLJNIKA
David počinje svoj lutalački život
1 Sam 22.
David ode odande i skloni se u spilju Adulam. A kad su to čula njegova braća i sva njegova obitelj, dođoše onamo da mu se priključe. 2Osim toga skupiše se oko njega svi koji bijahu u nevolji, svi zaduženi, svi nezadovoljni, i on im posta vođom. A bijaše ih oko njega do četiri stotine ljudi.
    3Odande ode David u Mispu u zemlji moapskoj i reče kralju moapskome: "Dopusti da se moj otac i moja mati sklonu kod vas dok ne vidim što će Bog učiniti sa mnom." 4I ostavi ih kod kralja moapskoga i oni ostadoše kod njega sve dok David bijaše u skrovištu.
    5Ali prorok Gad reče Davidu: "Nemoj ostati u svome skrovištu, nego idi i zađi u zemlju Judinu." I David ode i zađe u Heretsku šumu.
Pokolj svećenika iz Noba
    6Šaul doznade da se pojavio David s ljudima koji bijahu s njim. Šaul je upravo bio u Gibei; sjedio je pod tamariskom na uzvišici, s kopljem u ruci, a oko njega stajali svi njegovi dvorani. 7I reče Šaul svojim dvoranima koji stajahu oko njega: "Poslušajte me, sinovi Benjaminovi! Hoće li vam i Jišajev sin svima darovati njive i vinograde? Hoće li vas sve postaviti za tisućnike i stotnike? 8A zašto ste se onda svi urotili protiv mene? Nema nikoga da mi dojavi kad moj sin sklapa savez s Jišajevim sinom, nema nikoga među vama da me požali i da mi otkrije kako je moj sin podjario moga slugu na me, kao što se događa danas."
    9Tada progovori Doeg Edomac, koji je stajao među Šaulovim dvoranima, i reče: "Ja sam vidio Jišajeva sina kad je došao u Nob k Ahimeleku, Ahitubovu sinu. 10Ovaj je zatražio za njega savjet od Jahve i dao mu hrane i predao mu mač Filistejca Golijata." 11Šaul nato zapovjedi da pozovu svećenika Ahimeleka, Ahitubova sina, i svu njegovu obitelj, svećenike u Nobu. I dođoše svi pred kralja.
    12Tada reče Šaul: "Čuj me, Ahitubov sine!" A on odgovori: "Evo me, gospodaru!" 13A Šaul ga upita: "Zašto ste se urotili protiv mene, ti i Jišajev sin? Ti si mu dao kruha i mač i tražio si za njega savjet od Boga da se digne protiv mene kao neprijatelj, kao što se danas događa."
    14Ahimelek odgovori kralju: "A tko je među svim tvojim slugama ravan Davidu, tako vjeran, uz to kraljev zet, glavar tvoje tjelesne straže, čovjek koji je poštovan u tvojoj kući? 15Zar sam danas prvi put tražio za njega savjet od Boga? Daleko od mene svaka druga misao! Neka kralj ništa ne okrivljuje svoga sluge i sve njegove obitelji, jer sluga njegov nije znao od svega toga ništa!"
    16Ali kralj odvrati: "Ti ćeš umrijeti, Ahimeleče, ti i sva tvoja obitelj!"
    17I kralj zapovjedi glasonošama koji stajahu oko njega: "Pristupite i pogubite svećenike Jahvine jer su i oni pomogli Davidu: znali su da je na bijegu, a nisu mi to dojavili." Ali kraljevi stražari ne htjedoše dići ruke na Jahvine svećenike da ih smaknu. 18Tada kralj zapovjedi Doegu: "Pristupi ti i smakni svećenike!" Doeg Edomac pristupi i smaknu svećenike: on pogubi u onaj dan osamdeset i pet ljudi koji su nosili laneni oplećak. 19I Nob, svećenički grad, pohara oštricom mača, pobivši muškarce i žene, djecu i dojenčad, goveda, magarce i ovce.
    20Izbavio se samo jedan sin Ahimeleka, Ahitubova sina, po imenu Ebjatar i pobjegao k Davidu. 21Ebjatar javi Davidu da je Šaul poklao Jahvine svećenike. 22A David odvrati Ebjataru: "Ja sam već onoga dana kad ondje bijaše Doeg Edomac znao da će on zacijelo javiti to Šaulu! Ja sam kriv za živote tvoga očinskog doma. 23Ostani kod mene, ne boj se: tko bude tražio tvoj život, tražit će moj. Kod mene ćeš biti dobro čuvan."
David u Keili
1 Sam 23.
Javiše onda Davidu: "Filistejci opsjedaju Keilu i pljačkaju gumna." 2David tada upita Jahvu: "Treba li da idem na Filistejce i hoću li ih potući?" A Jahve odgovori Davidu: "Idi, potući ćeš Filistejce i oslobodit ćeš Keilu." 3Ali rekoše Davidu ljudi njegovi: "Gle, mi smo već ovdje, u Judi, u neprestanom strahu; što će tek biti ako odemo u Keilu protiv filistejskih četa!" 4Zato David još jednom upita Jahvu, a Jahve mu odgovori ovako: "Ustani i siđi u Keilu jer ću predati Filistejce u tvoje ruke!"
    5David onda krenu sa svojim ljudima u Keilu, udari na Filistejce, otjera njihovu stoku i zada im težak poraz. Tako je David oslobodio građane Keile. - 6Kad je ono Ebjatar, Ahimelekov sin, pobjegao k Davidu, on je došao u Keilu noseći u ruci oplećak.
    7Kad su Šaulu javili da je David ušao u Keilu, reče Šaul: "Bog ga je predao u moje ruke jer se sam uhvatio u zamku kad je ušao u grad s vratima i prijevornicama." 8I Šaul sazva sav narod na oružje da ide na Keilu i da opkoli Davida i njegove ljude. 9Kad je David doznao da mu Šaul snuje zlo, reče svećeniku Ebjataru: "Donesi oplećak!" 10Nato se David pomoli: "Jahve, Bože Izraelov, tvoj je sluga čuo da Šaul sprema navalu na Keilu da razori grad zbog mene. 11Hoće li Šaul doći kao što je tvoj sluga čuo? Jahve, Bože Izraelov, odgovori svome sluzi!" A Jahve odgovori: "Doći će!" 12David opet upita: "Hoće li me prvaci Keile predati, mene i moje ljude, u Šaulove ruke?" A Jahve odgovori: "Predat će vas!" 13Tada David ustade sa svojim ljudima, bijaše ih oko šest stotina; iziđoše iz Keile te lutahu kojekuda. A kad su Šaulu javili da je David utekao iz Keile, odusta od vojnog pohoda.
    14David se skloni u pustinju u gorska skloništa; nastani se na gori u pustinji Zifu. Šaul ga je neprestano tražio, ali ga Bog ne predade u njegove ruke.
David u Horši - Susret s Jonatanom
    15David se bojao što je Šaul izišao na vojnu da napadne na njegov život. Zato je David ostao u pustinji Zifu, u Horši.
    16Tada Šaulov sin Jonatan krenu na put i dođe k Davidu u Horšu i ohrabri ga u ime Božje. 17Reče mu: "Ne boj se, jer te neće stići ruka moga oca Šaula. Ti ćeš kraljevati nad Izraelom, a ja ću biti drugi do tebe; i moj otac Šaul zna to dobro." 18I sklopiše njih dvojica savez pred Jahvom. David osta u Horši, a Jonatan ode svojoj kući.
David spašen u pravi čas
    19Jednoga dana dođoše Zifejci k Šaulu u Gibeu i javiše mu: "David se krije kod nas u gorskim skloništima u Horši, na brdu Hakili, što je južno od Ješimona. 20Sada, kralju, kad god zaželiš sići, siđi, a naše je da ga predamo u ruke kralju." 21A Šaul odgovori: "Blagoslovio vas Jahve što ste me požalili! 22Idite, dakle, raspitajte se još i dobro razvidite mjesto kamo ga donesu njegovi hitri koraci; rekli su mi da je vrlo lukav. 23Zato pretražite sve rupe u koje se zavlači, pa se vratite k meni kad budete pouzdano znali. Tada ću ja poći s vama, pa ako bude gdje u zemlji, ići ću za njegovim tragom po svim Judinim rodovima."
    24Tada krenuše na put i odoše u Zif, pred Šaulom. David je sa svojim ljudima bio u pustinji Maonu u Arabi, južno od Ješimona. 25Potom i Šaul pođe sa svojim ljudima da traži Davida. Kad su to javili Davidu, siđe on u klanac koji leži u pustinji Maonu. Šaul to doznade i krenu u potjeru za Davidom u pustinju Maon. 26Šaul je sa svojim ljudima išao jednom stranom planine, a David sa svojim ljudima drugom stranom planine. David se silno žurio da umakne Šaulu. Kad je Šaul sa svojim ljudima htio prijeći na drugu stranu da opkoli Davida i njegove ljude i da ih pohvata, 27dođe glasnik Šaulu s porukom: "Dođi brže, Filistejci provališe u zemlju!" 28Tada Šaul odusta od potjere za Davidom i okrenu se protiv Filistejaca. Zato se prozvalo ono mjesto "Klanac razlaza".
Davidova velikodušnost
1 Sam 24.
David se odande uspe i nastani u engadskim gorskim skloništima. 2Kad se Šaul vratio iz potjere za Filistejcima, javiše mu ovo: "David je u Engadskoj pustinji!" 3Tada Šaul uze tri tisuće odabranih ljudi iz svega Izraela i pođe da traži Davida i njegove ljude na istok od Litica divokoza. 4Idući dođe k ovčjim torovima pokraj puta; ondje bijaše pećina i Šaul uđe da čučne; a David je sa svojim ljudima sjedio u dnu pećine. 5I rekoše Davidu ljudi njegovi: "Evo dana za koji ti je rekao Jahve: 'Ja ću predati tvoga neprijatelja u tvoje ruke, postupaj s njim kako ti se mili!'" A David ustade i neprimjetno odsiječe skut od Šaulova plašta. 6Ali poslije zapeče Davida savjest što je odsjekao skut od Šaulova plašta, 7pa reče svojim ljudima: "Očuvao me Jahve da takvo što učinim svome gospodaru, da dignem ruku na njega, jer je pomazanik Jahvin." 8I David oštrim riječima ukori svoje ljude i ne dopusti im da ustanu na Šaula.
    A Šaul izađe iz pećine i pođe svojim putem. 9Zatim ustade David, iziđe iz pećine i vikne za Šaulom: "Gospodaru kralju!" A kad se Šaul obazre, David se baci ničice na zemlju i pokloni mu se. 10Tada David reče Šaulu: "Zašto slušaš ljude koji ti govore da David snuje tebi propast? 11Gle, upravo u ovaj dan tvoje su oči mogle vidjeti da te Jahve predao danas u moje ruke u ovoj pećini. Rekoše mi da te ubijem, ali te poštedjeh i rekoh: 'Neću dići svoje ruke na svoga gospodara, jer je Jahvin pomazanik.' 12O, moj oče, pogledaj i vidi skut od svoga plašta u mojoj ruci: odsjekao sam skut od tvoga plašta, a tebe nisam ubio; spoznaj i vidi da u mojoj ruci nema ni zlobe ni opačine. Ja nisam zgriješio protiv tebe, a ti vrebaš na moj život da mi ga uzmeš! 13Jahve neka sudi između mene i tebe, Jahve neka me osveti na tebi, ali se moja ruka neće dići na tebe. 14Kako kaže stara poslovica: od nepravednika dolazi nepravda, i zato se moja ruka neće dići protiv tebe. 15Za kim je izišao izraelski kralj? Za kim ideš u potjeru? Za mrtvim psom, za običnom buhom! 16Jahve neka bude sudac, on neka sudi između mene i tebe, neka ispita i brani moju stvar i neka mi pribavi pravdu: neka me izbavi iz tvoje ruke!"
    17Kad je David izgovorio te riječi Šaulu, odvrati Šaul: "Je li to tvoj glas, sine Davide?" I Šaul glasno zaplaka. 18Zatim reče Davidu: "Pravedniji si od mene jer ti si meni učinio dobro, a ja sam tebi učinio zlo. 19A danas si okrunio svoju dobrotu prema meni, jer me Jahve predao u tvoje ruke, a ti me nisi ubio. 20Kad se čovjek namjeri na svoga neprijatelja, pušta li ga da ide mirno svojim putem? Neka ti Jahve naplati za ono dobro što si mi danas učinio! 21Sada pouzdano znam da ćeš zacijelo biti kralj i da će se kraljevstvo nad Izraelom trajno održati u tvojoj ruci. 22Zato mi se sada zakuni Jahvom da nećeš zatrti moga potomstva poslije mene i da nećeš izbrisati moga imena iz moga očinskoga doma!"
    23David se zakle Šaulu, Šaul ode svojoj kući, a David se sa svojim ljudima vrati u gorska skloništa.
Smrt Samuelova
1 Sam 25.
Uto umrije Samuel. Sav se Izrael skupi i oplaka ga naričući za njim; i pokopaše ga u njegovu zavičaju u Rami. A David usta i siđe u pustinju Paran.
Povijest Nabala i Abigajile
    2U Maonu živio čovjek koji je imao svoje gospodarstvo u Karmelu; bio je to vrlo bogat čovjek, imao je tri tisuće ovaca i tisuću koza. Upravo je tada strigao svoje ovce u Karmelu. 3Taj se čovjek zvao Nabal, a njegova žena Abigajila. Žena je bila mudra i vrlo lijepa, a čovjek surov i opak: bio je Kalebovac.
    4David je u pustinji čuo da Nabal striže svoje ovce. 5Stoga posla deset momaka naloživši im: "Idite gore u Karmel, otiđite k Nabalu i pozdravite ga u moje ime. 6I recite ovako mome bratu: 'Mir tebi, mir tvome domu, mir svemu što imaš! 7Sada, čujem, strižeš ovce. A tvoji su pastiri bili kod nas, nismo ih dirali, ništa im nije nestalo dokle god su bili u Karmelu. 8Pitaj svoje sluge i kazat će ti. Zato neka ovi momci nađu milost pred tobom, jer smo došli u svečan dan. Podaj svojim slugama i svome sinu Davidu što ti se nađe pri ruci.'"
    9Dođoše momci Davidovi i ponoviše Nabalu u Davidovo ime sve ove riječi, a onda pričekaše. 10Ali Nabal odgovori Davidovim slugama ovako: "Tko je David, tko je Jišajev sin? Danas ima mnogo slugu koji su pobjegli od svojih gospodara. 11Zar da uzmem svoj kruh, svoju vodu, svoju stoku koju sam poklao za svoje strigače pa da to poklonim ljudima o kojima ne znam ni odakle su?"
    12Davidovi se momci okrenuše i vratiše se svojim putem. Kad su se vratili, javiše sve ove riječi Davidu. 13A David reče svojim ljudima: "Pripašite svaki svoj mač!" I pripasaše svaki svoj mač, i David pripasa svoj, i oko četiri stotine ljudi krenu za Davidom, dok ih dvije stotine osta kod tovara.
    14A ženi Nabalovoj, Abigajili, javio jedan od Nabalovih slugu ovo: "Eto, David je poslao iz pustinje glasnike da pozdrave našega gospodara, a on ih potjerao. 15A ti su ljudi bili vrlo dobri prema nama: nisu nas dirali, ništa nismo izgubili dokle god smo bili u njihovoj blizini kad smo bili u polju. 16Noću i danju bili su nam kao bedem u sve vrijeme dok smo bili s njima pasući stada. 17Razmisli sada i vidi što ćeš učiniti, jer je gotova pogibija našem gospodaru i svemu njegovu domu; a on je opak čovjek komu se ne može ništa kazati."
    18Abigajila brzo uze dvije stotine hljebova, dva mijeha vina, pet zgotovljenih ovaca, pet mjera pržena žita, sto grozdova suhoga grožđa, dvije stotine smokovih kolača i sve to natovari na magarce. 19I zapovjedi svojim slugama: "Idite preda mnom, a ja ću za vama." Svome mužu Nabalu nije kazala ništa.
    20Dok je, jašući na magarcu, silazila iza gorskog zavoja, David je sa svojim ljudima silazio nasuprot njoj, tako da se ona susrela s njima. 21A David je upravo mislio: "Uzalud sam, dakle, zaštićivao u pustinji sve što je taj čovjek imao i ništa mu nije nestalo od svega što je posjedovao! Sada mi vraća zlo za dobro! 22Neka Bog učini Davidu ovo zlo i neka mu doda drugo ako Nabalu do zore od svega što ima ostavim i ono što mokri uza zid!"
    23Kad je Abigajila ugledala Davida, brzo sjaha s magarca i pade pred Davida ničice, poklonivši se do zemlje. 24Bacivši mu se tako pred noge, reče: "Gospodaru, neka na mene padne krivica! Dopusti da službenica tvoja progovori tvojim ušima i udostoj se poslušati riječi službenice svoje! 25Neka moj gospodar ne gleda na toga opakog čovjeka, na Nabala, jer on s pravom nosi svoje ime: zove se Luda i ludost je s njim. A ja, službenica tvoja, nisam vidjela momaka koje je poslao moj gospodar. 26Zato sada, gospodaru, živoga mi Jahve, i tako živ bio ti, i tako ti Jahve koji te očuvao da ne svališ na se krvnu krivicu i da ne pribaviš sebi pravdu svojom rukom: neka prođu kao Nabal tvoji neprijatelji i oni koji snuju zlo mome gospodaru! 27A ovaj dar, što ga evo tvoja službenica nosi svome gospodaru, neka se dade momcima koji idu za mojim gospodarom na njegovim putovima. 28Oprosti službenici svojoj njezinu krivnju! Zacijelo će Jahve osnovati trajan dom mome gospodaru, jer moj gospodar bije Jahvine bojeve i za svega tvoga života neće se naći zlo na tebi. 29Ako se tko digne da te progoni i da ti radi o glavi, neka život moga gospodara bude pohranjen u škrinji života kod Jahve, tvoga Boga, a život tvojih neprijatelja neka on baci kao iz praćke. 30I kad Jahve učini mome gospodaru svako dobro koje ti je obećao i kad te odredi da budeš knezom nad Izraelom, 31onda neka ne bude na smutnju ni na grižnju savjesti mome gospodaru da je ni za što prolio krv i da je sebi pribavio pravdu svojoj rukom. I kad Jahve učini dobro mome gospodaru, sjeti se tada službenice svoje!"
    32David odgovori Abigajili: "Neka je blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov, koji te danas poslao meni u susret! 33Neka je blagoslovljena tvoja mudrost i blagoslovljena bila ti što si me danas zadržala da ne svalim na se krvnu krivicu i da ne pribavim sebi pravdu svojom rukom. 34Ali, tako mi živog Jahve, Boga Izraelova, koji nije dopustio da ti učinim zlo: da mi nisi tako brzo izišla u susret, zaista ne bi Nabalu do jutra ostalo ni ono što uza zid mokri!"
    35Nato David primi iz njezine ruke što mu bijaše donijela i reče joj: "Vrati se s mirom svojoj kući. Gle, uslišao sam tvoj glas i obazreo se na tebe."
    36Kad se Abigajila vratila k Nabalu, on je upravo imao gozbu u kući, pravu kraljevsku gozbu: Nabal bijaše veseo i sasvim pijan; zato mu ona ne reče ništa dok nije svanulo jutro. 37A ujutro, kad se Nabal otrijeznio, pripovjedi mu njegova žena sve što se dogodilo, a njemu obamrije srce u grudima i on osta kao da se skamenio. 38A desetak dana poslije toga Jahve udari Nabala te umrije.
    39Kad David ču da je umro Nabal, reče: "Neka je blagoslovljen Jahve, koji mi je ispravio nepravdu što mi je učini Nabal; i Jahve je očuvao svoga slugu da ne učini zla, a svalio je Nabalovu zloću na njegovu glavu!"
    Potom David posla poruku Abigajili da će je uzeti za ženu. 40Davidove sluge dođoše k Abigajili u Karmel i rekoše joj: "David nas je poslao k tebi da te uzme sebi za ženu." 41A ona ustade, pokloni se do zemlje i reče: "Evo službenice tvoje koja je spremna da bude robinja i da pere noge slugama svoga gospodara!" 42Potom Abigajila brzo ustade i zajaha na magarca, a za njom pođe pet njezinih dvorkinja. Tako je otišla za Davidovim poslanicima i postala njegovom ženom.
    43I Ahinoamom iz Jizreela bijaše se oženio David i obje mu bjehu žene. 44Jer Šaul bijaše svoju kćer Mikalu, Davidovu ženu, dao Paltiju, sinu Lajiša iz Galima.
David po drugi put štedi Šaula
1 Sam 26.
Ljudi iz Zifa dođoše Šaulu i javiše mu: "David se krije na Hakilskom brdu, nasuprot Ješimonu." 2Šaul tada krenu na put i siđe u pustinju Zif, a s njim tri tisuće izabranih Izraelaca, da traži Davida u pustinji Zifu. 3Šaul se utabori podno Hakilskog brda, koje je nasuprot Ješimonu, kraj puta. David, koji je boravio u pustinji, opazi da je Šaul došao onamo da ga progoni. 4Zato David posla uhode i sazna da je Šaul zaista došao. 5David se podiže i dođe do mjesta gdje se Šaul bio utaborio. Tu David ugleda mjesto gdje su spavali Šaul i Abner, sin Nerov, njegov vojvoda: Šaul je spavao usred tabora, a vojska ležala u krugu oko njega.
    6David se obrati Hetitu Ahimeleku i Abišaju, sinu Sarvijinu a bratu Joabovu, i reče im: "Tko će sa mnom u tabor sve do Šaula?" A Abišaj odgovori: "Ja ću s tobom." 7I tako David i Abišaj dopriješe noću do vojske: i gle, Šaul ležaše i spavaše u taboru, a koplje mu kod uzglavlja zabodeno u zemlju. Abner i vojnici ležahu oko njega.
    8Tada Abišaj reče Davidu: "Danas ti je Bog predao tvoga neprijatelja u tvoje ruke; zato sada dopusti da ga njegovim vlastitim kopljem pribodem za zemlju, jednim jedinim udarcem, drugoga mi neće trebati." 9Ali David odgovori Abišaju: "Nemoj ga ubijati! Jer tko će dignuti ruku svoju na Jahvina pomazanika i ostati nekažnjen?" 10Još nastavi David: "Živoga mi Jahve, i udarit će ga Jahve, bilo da će mu doći njegov dan da umre, bilo da će otići u boj i poginuti. 11Ne dao mi Jahve da dignem ruku na pomazanika Jahvina! Nego uzmi sada koplje što mu je kod uzglavlja i vrč za vodu, pa hajdemo!" 12I uze David koplje i vrč za vodu što su bili kod Šaulova uzglavlja i oni odoše: nitko nije ništa vidio ni opazio, nitko se nije probudio, nego su svi spavali jer bijaše na njih pao dubok san od Jahve.
    13David prijeđe na drugu stranu i stade na vrh gore u nekoj daljini, tako da je među njima bio velik prostor. 14Tada viknu vojsci i Abneru, Nerovu sinu, ovako: "Zar se nećeš odazvati, Abnere?" A Abner se odazva i upita: "Tko si ti što uznemiruješ kralja?" 15A David odgovori Abneru: "Nisi li ti junak? I tko ti je ravan u Izraelu? Pa zašto onda nisi čuvao kralja, svoga gospodara? Jedan je od ratnika sišao do vas da ubije kralja, tvoga gospodara. 16Nije lijepo to što si učinio. Tako mi živog Jahve, zaslužili ste smrt što niste čuvali svoga gospodara, pomazanika Jahvina. Pogledaj sada gdje je kraljevo koplje i gdje je vrč za vodu što mu bijaše do uzglavlja!"
    17Tada Šaul poznade Davidov glas i upita: "Je li to tvoj glas, sine Davide?" A David odgovori: "Jest, kralju gospodaru!" 18I nastavi: "Zašto moj gospodar progoni svoga slugu? Što sam učinio? Kakva je krivica u mojoj ruci? 19Zato neka se sada moj gospodar i kralj udostoji poslušati riječi svoga sluge: ako te Jahve diže protiv mene, neka se prinosnicom ublaži; ako li to čine sinovi ljudski, neka su prokleti pred Jahvom jer su me izagnali, tako da ne mogu imati udjela u baštini Jahvinoj, kao da su mi govorili: 'Idi, služi tuđim bogovima!' 20Zato neka ne padne moja krv na zemlju daleko od Jahvina lica. Jer kralj je Izraelov izišao u lov na moj život, kao kad tko goni jarebicu po planini."
    21Tada Šaul reče: "Zgriješio sam! Vrati mi se, sine Davide, neću ti više činiti zla, kad je danas moj život u očima tvojim bio tako drag. Jest, ludo sam radio i teško sam pogriješio!" 22A David odgovori: "Evo kraljeva koplja, neka dođe jedan od momaka i neka ga uzme! 23A Jahve će vratiti svakome po njegovoj pravdi i po njegovoj vjernosti: danas te Jahve bijaše predao u moje ruke, ali nisam htio dići ruke svoje na pomazanika Jahvina. 24I gle, kako je danas tvoj život bio drag u mojim očima, tako neka moj život bude drag u Jahvinim očima! I neka me Jahve izbavi iz svake nevolje!"
    25A Šaul doviknu Davidu: "Budi mi blagoslovljen, sine Davide! Zacijelo ćeš izvršiti svoje djelo i uspjet ćeš!" Potom David ode svojim putem, a Šaul se vrati svojoj kući.
4. DAVID KOD FILISTEJACA
David se sklanja u Gat
1 Sam 27.
David reče u sebi: "Ipak ću jednoga dana poginuti od Šaulove ruke. Zato nema ništa bolje za me nego da se spasim u zemlju Filistejaca. Tada će Šaul odustati da me dalje traži po svim krajevima Izraelovim i izbavit ću se iz njegove ruke." 2David se dakle podiže i prijeđe, sa šest stotina ljudi koje je imao, k Akišu, sinu Maokovu, kralju Gata. 3David se nastani kod Akiša u Gatu, on i njegovi ljudi, svaki sa svojom obitelji, a David sa svoje dvije žene, Ahinoamom Jizreelkom i Abigajilom, Nabalovom ženom iz Karmela. 4Kad je Šaul doznao da je David pobjegao u Gat, nije ga više progonio.
David kao vazal filistejski
    5David reče Akišu: "Ako sam našao milost u tvojim očima, neka mi dadu mjesto u jednom gradu u zemlji da se nastanim u njemu. Zašto da tvoj sluga stanuje kod tebe u kraljevskom gradu?" 6Akiš mu još istoga dana dade Siklag. Stoga Siklag pripada do današnjega dana kraljevima Jude. 7I osta David u filistejskoj zemlji godinu dana i četiri mjeseca.
    8David je sa svojim ljudima izlazio da pljačka Gešurce, Girzijce i Amalečane, jer su to bili stanovnici zemlje od Telama preko Šura sve do egipatske zemlje. 9David je pustošio zemlju ne ostavljajući na životu ni čovjeka ni žene, otimao je ovce i goveda, magarce, deve i haljine i vraćao se da sve to donese Akišu. 10Akiš bi ga pitao: "Gdje ste danas pljačkali?" A David bi odgovorio da su pljačkali u Negebu Judinu ili u Negebu Jerahmeelskom ili u Negebu Kenijskom. 11David nije ostavljao na životu ni čovjeka ni žene da ih dovede u Gat jer mišljaše: "Mogli bi nas optužiti i reći: 'Tako je David radio.'" Takav je imao običaj za sve vrijeme dok je boravio u filistejskoj zemlji.
    12Akiš je vjerovao Davidu i govorio u sebi: "Baš se omrazio svome narodu, Izraelu! Zato će mi biti sluga dovijeka!"
Filistejci polaze u rat protiv Izraela
1 Sam 28.
U ono vrijeme Filistejci skupiše svoje čete za rat protiv Izraela. I Akiš reče Davidu: "Znaj da ćeš ići sa mnom na vojsku, ti i tvoji ljudi!" 2A David odgovori Akišu: "Dobro! Sad ćeš vidjeti što će učiniti tvoj sluga!" A Akiš odvrati Davidu: "Dobro! Zato ću te postaviti da budeš mojim čuvarom zauvijek."
Šaul i vračara u En Doru
    3Samuel bijaše umro, a sav ga Izrael bijaše oplakao naričući za njim. Ukopali su ga u njegovu gradu Rami. A Šaul bijaše istjerao iz zemlje sve zazivače duhova i vračeve.
    4Dok su se Filistejci skupljali te došli i utaborili se kod Šunema, Šaul skupi sve Izraelce te se utabori na Gilboi. 5Kad Šaul ugleda filistejski tabor, uplaši se i srce mu snažno zadrhta. 6Šaul upita za savjet Jahvu, ali mu Jahve ne dade odgovora - ni u snima, ni po Urimu, ni preko proroka. 7Zato Šaul reče svojim slugama: "Potražite mi ženu koja zaziva duhove da odem k njoj i upitam je." A sluge mu odgovoriše: "Evo, u En Doru ima žena koja zaziva duhove."
    8Tada se Šaul preruši, obuče druge haljine i otputi se sa dva čovjeka. I dođe noću k onoj ženi i reče joj: "Daj mi vračaj pomoću duha i dozovi mi onoga koga ti reknem." 9A žena mu odgovori: "Ta ti znaš što je učinio Šaul i kako je istrijebio iz zemlje zazivače duhova i vračeve. Zašto postavljaš zamke mome životu da me pogubiš?" 10A Šaul joj se zakle Jahvom govoreći: "Tako mi živog Jahve, nećeš biti ništa kriva za ovo!" 11Tada žena zapita: "Koga da ti dozovem?" A on odgovori: "Dozovi mi Samuela!"
    12Kad žena ugleda Samuela, povika iza glasa, a onda reče Šaulu: "Zašto si me prevario? Ta ti si Šaul!" 13A kralj joj odvrati: "Ne boj se! Nego što vidiš?" A žena odgovori Šaulu: "Vidim nešto božansko što se diže iz zemlje." 14Šaul je upita: "Kakva je obličja?" A ona odgovori: "Izlazi starac, ogrnut plaštem." Tada Šaul spozna da je to Samuel, pa pade licem do zemlje i pokloni se.
    15Samuel upita Šaula: "Zašto si pomutio moj mir dozivajući me gore?" A Šaul odgovori: "U velikoj sam nevolji jer su Filistejci zavojštili na me, a Bog se okrenuo od mene i ne odgovara mi više ni preko proroka ni u snima. Zato sam dozvao tebe da me poučiš što da činim." 16A Samuel odvrati: "Zašto mene pitaš kad se Jahve odvratio od tebe i postao ti neprijateljem? 17Jahve ti je učinio kako ti je kazao preko mene: istrgao je kraljevstvo iz tvoje ruke i dao ga tvome suparniku, Davidu, 18jer nisi poslušao riječi Jahvinih i jer nisi izvršio njegova žestokog gnjeva na Amaleku: stoga ti je Jahve danas ovako učinio. 19Jahve će predati, zajedno s tobom, i Izraela u filistejske ruke. Sutra ćeš sa svojim sinovima biti sa mnom, a i tabor izraelski Jahve će predati u filistejske ruke."
    20Šaul se užasnu i pade na zemlju kako je dug. Spopade ga silan strah od Samuelovih riječi. I ponestade mu snage, jer nije ništa jeo cijeli dan i cijelu noć. 21Kad ona žena dođe k Šaulu i opazi kako je sav zaplašen, reče mu: "Gle, tvoja je službenica poslušala tvoju riječ, stavila sam svoj život na kocku i poslušala tvoje zapovijedi koje si mi naložio. 22Zato sada poslušaj i ti riječi službenice svoje: dopusti da ti pružim zalogaj kruha; jedi da ti se vrati snaga te uzmogneš poći svojim putem."
    23Ali on ne htjede nego reče: "Neću jesti!" Ali kad ga zaokupiše njegove sluge, zajedno sa ženom, posluša ih, ustade sa zemlje i sjede na postelju. 24Žena je imala kod kuće tele u tovu. Brzo ga zakla, zatim uze brašna, umijesi ga i napeče beskvasnoga kruha. 25Potom stavi sve pred Šaula i njegove ljude. Pošto su jeli, ustadoše i još iste noći krenuše natrag.
Starješine filistejske otpuštaju Davida
1 Sam 29.
Filistejci skupiše sve svoje čete u Afeku, a Izraelci se utaboriše kod izvora u Jizreelu. 2Filistejski su knezovi prolazili sa svojim stotinama i tisućama, a David i njegovi ljudi išli su sasvim na kraju s Akišem. 3Filistejski knezovi zapitaše: "Što hoće ti Hebreji ovdje?" A Akiš odgovori filistejskim knezovima: "Pa ovo je David, sluga izraelskoga kralja Šaula! Već je godinu-dvije kod mene, ali nisam našao na njemu ništa sumnjivo od onoga dana kad je prebjegao k meni pa do današnjega dana." 4Ali filistejski knezovi planuše na njega i rekoše mu: "Pošalji toga čovjeka natrag, neka se vrati na mjesto koje si mu označio. Neka ne ide s nama u boj, da se ne okrene protiv nas u boju! Čime bi se on opet umilio svome gospodaru ako ne glavama ovih naših ljudi? 5To je onaj isti David o kome se pjevalo igrajući:
    'Pobi Šaul svoje tisuće,
        David na desetke tisuća!'"
    6Tada Akiš dozva Davida i reče mu: "Živoga mi Jahve, ti si pošten i meni bi drago bilo da me pratiš u pokretima moje vojske, jer nisam našao nikakva zla na tebi od onoga dana kad si došao k meni pa do današnjega dana. Ali nisi drag u očima knezova. 7Zato se sada vrati i otiđi s mirom kući da ne ozlovoljiš filistejske knezove!"
    8David odvrati Akišu: "Ta što sam učinio i što si zamjerio svome sluzi od onoga dana kad sam stupio u tvoju službu pa do današnjega dana da ne mogu ići da se bijem s neprijateljima svoga gospodara kralja?" 9A Akiš odgovori Davidu: "Ti znaš da si mi drag kao Božji anđeo, ali su filistejski knezovi rekli: 'Neka ne ide s nama u boj!' 10Zato ustanite rano ujutro, ti i sluge tvoga gospodara koji su došli s tobom, i otiđite na mjesto koje sam vam označio. I nemoj gajiti u svom srcu nikakve mržnje jer si mi mio. Ustat ćete, dakle, u rano jutro, čim svane, i otići ćete!"
    11Tako David sa svojim ljudima ustade rano i krenu odmah ujutro i vrati se u filistejsku zemlju, a Filistejci odoše u Jizreel.
Vojna protiv Amalečana
1 Sam 30.
Kad je David sa svojim ljudima treći dan stigao u Siklag, a to Amalečani bijahu navalili na Negeb i na Siklag; opljačkali su Siklag i ognjem ga spalili. 2Zarobili su žene i sve koji su bili ondje, malo i veliko. Nisu ubili nikoga, nego su samo odveli roblje i otišli svojim putem. 3Kad je, dakle, David sa svojim ljudima došao u grad, vidješe da je grad spaljen, a njihove žene, njihovi sinovi i njihove kćeri odvedeni u ropstvo. 4Tada David i ljudi koji bijahu s njim podigoše glas i plakahu dok im nije ponestalo snage za plač. 5I obje Davidove žene bijahu odvedene u ropstvo - Ahinoama Jizreelka i Abigajila, Nabalova žena iz Karmela.
    6David se našao u velikoj nevolji jer su ljudi počeli govoriti da će ga kamenovati, budući da su svi bili ogorčeni, svaki zbog svojih sinova i zbog svojih kćeri. Ali se David ohrabri u Jahvi, svome Bogu. 7David reče svećeniku Ebjataru, Ahimelekovu sinu: "Donesi mi ovamo oplećak!" I Ebjatar donese Davidu oplećak. 8Tada David upita Jahvu za savjet govoreći: "Hoću li u potjeru za onim razbojnicima i hoću li ih stići?" A on mu odgovori: "Idi u potjeru jer ćeš ih zacijelo stići i zarobljenike ćeš izbaviti."
    9I pođe David sa šest stotina ljudi koji bijahu s njim i dođoše do potoka Besora. 10Odavde David sa četiri stotine ljudi nastavi potjeru, a ostadoše dvije stotine ljudi što bijahu tako umorni da nisu mogli prijeći preko potoka Besora.
    11U polju naiđoše na nekog Egipćanina. Dovedoše ga k Davidu, dadoše mu kruha da jede i vode da pije. 12Dadoše mu grudu smokava i dva grozda suhoga grožđa. Kad je to pojeo, vratio mu se život, jer tri dana i tri noći ne bijaše ništa jeo i ništa pio. 13Tada ga David upita: "Čiji si ti i odakle si?" A on odgovori: "Ja sam Egipćanin, sluga jednog Amalečanina. Moj me gospodar ostavio jer sam se razbolio prije tri dana. 14Bili smo provalili u Negeb Keretski i Negeb Judejski, i u Negeb Kalebov, a Siklag smo zapalili ognjem."
    15David ga upita: "Hoćeš li me odvesti k toj razbojničkoj družbi?" A on odgovori: "Zakuni mi se Bogom da me nećeš pogubiti i da me nećeš predati u ruke mome gospodaru, pa ću te odvesti k njima!"
    16On ga, dakle, odvede, i gle, oni se bijahu razasuli po svem onom kraju, jedući, pijući i slaveći slavlje zbog svega velikog plijena što su ga oteli iz zemlje filistejske i iz zemlje Judine. 17I David ih poče biti i tukao ih je od zore do mraka, izvršujući na njima "herem", kleto uništenje. Nitko od njih nije izmakao, osim četiri stotine momaka, koji zajahaše na deve i pobjegoše. 18Tako je David izbavio sve što su bili oteli Amalečani; i obje svoje žene izbavi David. 19I ništa im nije nestalo, od najmanjih stvari do najvećih, od plijena sve do sinova i kćeri, sve što im bijaše oteto: sve je vratio David. 20Tada uzeše sve ovce i goveda, dotjeraše ih pred njega vičući: "Ovo je plijen Davidov!"
    21Kad je David došao k onim dvjema stotinama ljudi koji bijahu sustali te ne mogahu ići za Davidom i koje on bijaše ostavio kod potoka Besora, iziđoše oni u susret Davidu i četi njegovoj: približivši se Davidu i četi, pozdraviše ih.
    22Tada progovoriše svi zlobnici i ništarije između ljudi koji su išli s Davidom i rekoše: "Budući da nisu išli s nama, ne dajmo im ništa od plijena koji smo izbavili, nego samo svakome njegovu ženu i njegovu djecu, neka ih povedu sa sobom i neka idu!"
    23Ali David reče: "Ne činite tako, braćo moja, poslije onoga što nam je dao Jahve: on nas je čuvao i predao nam u ruke razbojničku družbu koja bijaše izišla protiv nas. 24Ta tko će vas poslušati u tome? Jer kakav je dio onome koji ide u boj, takav je dio onome koji ostaje kod tovara. Jednak dio neka imaju svi."
    25Tako ostade od onoga dana unapredak. David to učini uredbom i zakonom u Izraelu sve do današnjeg dana.
    26Kad je David došao u Siklag, posla dio plijena starješinama Jude, po pojedinim njihovim gradovima, s porukom: "Evo za vas dar od plijena Jahvinih neprijatelja!" 27Onima u Betulu, onima u Rami u Negebu i onima u Jatiru; 28onima u Aroeru, onima u Sifmotu i onima u Eštemoi; 29onima u Karmelu, onima u jerahmeelskim gradovima i onima u kenijskim gradovima; 30onima u Hormi, onima u Bor Ašanu i onima u Eteru; 31onima u Hebronu i u svim onima mjestima u koja je dolazio David sa svojim ljudima.
Bitka kod Gilboe - Šaulova smrt
1 Sam 31.
Filistejci su zavojštili na Izraelce, a Izraelci su pobjegli pred njima i padali pobijeni po gori Gilboi. 2Filistejci stisnuše Šaula i njegove sinove i pogubiše Šaulove sinove Jonatana, Abinadaba i Malki-Šuu. 3Boj je postao žešći oko Šaula. Iznenadiše ga strijelci s lukovima i on pade teško ranjen od strijelaca.
    4Šaul tada reče svome štitonoši: "Izvuci svoj mač i probodi me da ne dođu ti neobrezanici i ne narugaju mi se." Ali se njegov štitonoša prestravi i ne htjede toga učiniti. Zato Šaul uze mač i baci se na nj. 5Kad je štitonoša vidio da je Šaul umro, baci se i on na svoj mač i umrije s njim. 6Tako onoga dana pogiboše zajedno Šaul, njegova tri sina, njegov štitonoša i svi njegovi ljudi.
    7Kad Izraelci koji bijahu na drugoj strani doline i na drugoj strani Jordana vidješe da su sinovi Izraelovi pobjegli i da je poginuo Šaul sa sinovima, ostaviše svoje gradove te se razbježaše. Filistejci dođoše i nastaniše se u njima.
    8Kad su sutradan došli Filistejci da oplijene pobijeđene, nađoše Šaula i njegova tri sina gdje leže na gori Gilboi. 9Oni mu odsjekoše glavu i skidoše s njega oružje, koje poslaše po svoj filistejskoj zemlji naokolo, javljajući veselu vijest svojim idolima i narodu. 10Potom oružje metnuše u Aštartin hram, a Šaulovo mrtvo tijelo pribiše na zid grada Bet Šana.
    11Ali kad oni u Jabešu Gileadskom čuše što su Filistejci učinili od Šaula, 12ustadoše svi hrabri ljudi i, pošto su hodili svu noć, uzeše Šaulovo mrtvo tijelo i tjelesa njegovih sinova sa zida grada Bet Šana pa ih donesoše u Jabeš i ondje spališe. 13Potom uzeše njihove kosti i ukopaše ih pod tamarisom u Jabešu i postiše sedam dana.
Druga knjiga o Samuelu (2 Sam.)
David doznaje za smrt Šaulovu
2 Sam 1.
Poslije Šaulove smrti David se vratio kući pobijedivši Amalečane. Dva je dana proveo u Siklagu. 2Trećega dana dođe neki čovjek iz Šaulova tabora, razdrtih haljina i prahom posute glave. Došavši k Davidu, baci se na zemlju i pokloni mu se. 3David ga upita: "Odakle dolaziš?" A on mu odgovori: "Umakao sam iz izraelskog tabora." 4A David ga upita: "Što se dogodilo? Pripovijedaj mi!" On odvrati: "Narod je pobjegao iz boja, a mnogo je ljudi i poginulo. Mrtvi su i Šaul i njegov sin Jonatan."
    5Nato David upita mladoga glasonošu: "Kako znaš da je poginuo Šaul i njegov sin Jonatan?" 6A mladi glasonoša odgovori: "Slučajno sam došao na goru Gilbou i vidio Šaula kako se upro u svoje koplje, a bojna kola i konjanici natisnuli se za njim. 7Šaul, obazrevši se, ugleda mene pa me zovnu, a ja mu se odazvah: 'Evo me!' 8I upita me on: 'Tko si ti?' A ja mu odgovorih: 'Amalečanin sam.' 9Tada mi on reče: 'Dođi ovamo k meni pa me ubij, jer me obuzeo smrtni grč, a duša je još sva u meni!' 10Pristupih k njemu i zadadoh mu smrtni udarac, jer sam znao da neće preživjeti nakon pada. Zatim uzeh kraljevski znak koji mu bijaše na glavi i narukvicu koju imaše na ruci i, evo, donesoh to svome gospodaru."
    11Tada David zgrabi svoje haljine i razdrije ih, a tako i svi ljudi koji bijahu s njim. 12I naricali su, plakali i postili do večera za Šaulom i za njegovim sinom Jonatanom, za Jahvinim narodom i za domom Izraelovim što izginuše od mača.
    13Potom David upita mladoga glasonošu: "Odakle si ti?" A on odgovori: "Ja sam sin jednoga došljaka, Amalečanina." 14Tada mu reče David: "Kako se nisi bojao dići ruku da ubiješ pomazanika Jahvina?" 15I dozva David jednoga od momaka i zapovjedi mu: "Dođi ovamo i smakni ga!" Udari ga momak i on umrije. 16A David mu još doviknu: "Tvoja krv na tvoju glavu! Tvoja su usta posvjedočila protiv tebe kad si rekao: 'Ja sam ubio pomazanika Jahvina.'"
Davidova tužaljka za Šaulom i Jonatanom
    17Tada David zapjeva ovu tužaljku za Šaulom i za njegovim sinom Jonatanom. 18Zapisana je u Knjizi Pravednikovoj da je uče sinovi Judini. David reče:19"Oh, kako ti slava pade, Izraele,
        izginuše div-junaci na tvom visu!20O porazu vi u Gatu ne pričajte,
        aškelonskim ulicama ne glasite,
    da se kćeri ne vesele filistejske,
        mlade žene da ne kliču nevjerničke.21O Gilbojske gore klete, rosa na vas
        ne padala nit vas kiša s neba prala!
    Vaša polja ne vraćala rod za sjeme,
        jer kod vas je osramoćen štit
            junaka!
    Štit Šaulov nije bio uljem mazan,22    nego krvlju ranjenika, mašću palih!
    Luk Jonate nikad nije promašio,
        mač Šaulov nikad bezuspješan bio!23Šaul i Jonata, ljupki, ponositi,
        ni živi se ne rastaše, ni u smrti!
    Od orlova bjehu brži,
        od lavova snagom jači!24Za Šaulom sad plačite, Izraelke,
        jer je u kras i u grimiz vas odijevo!
    Uz to zlatan nakit on je
        na ruho vam pričvršćivo.25Usred boja poginuše div-junaci!
        Smrt me tvoja, Jonatane, ožalosti!26Žao mi je tebe, brate, Jonatane!
        Kako li mi drag bijaše ti veoma!
    Ljubav tvoja bješe meni
        još od ženske čudesnija.27Oh, kako su izginuli div-junaci,
        i oružje bojno kako skršeno je!"
IV. DAVID
1. DAVID KRALJ JUDE
Davidovo pomazanje u Hebronu
2 Sam 2.
Poslije toga David upita Jahvu ovako: "Treba li da pođem u koji Judin grad?" A Jahve mu odgovori: "Pođi!" David opet upita: "Kamo da pođem?" A odgovor bješe: "U Hebron!" 2Tako David ode onamo, a s njim i njegove dvije žene, Ahinoama iz Jizreela i Abigajila, Nabalova žena iz Karmela. 3I ljudi koji bijahu s Davidom odoše s njim, svaki sa svojom obitelji, i nastaniše se u gradićima Hebrona. 4Tada dođoše ljudi iz Jude i pomazaše ondje Davida za kralja nad domom Judinim.
Poruka Jabešanima
    Tada javiše Davidu da su ljudi iz Jabeša u Gileadu pokopali Šaula. 5Nato David posla glasnike k Jabešanima u Gileadu i poruči im: "Budite blagoslovljeni od Jahve što ste izvršili to djelo ljubavi prema svome gospodaru Šaulu i što ste ga pokopali! 6Zato neka vam Jahve iskaže svoju ljubav i dobrotu, a i ja ću vam učiniti dobro zato što ste tako radili. 7A sada se ohrabrite i budite junaci, jer je Šaul, vaš gospodar, poginuo, a mene je Judin dom pomazao za svoga kralja."
Abner postavlja Išbaala za kralja u Izraelu
    8Ali Abner, sin Nerov, vojvoda Šaulove vojske, bijaše uzeo Šaulova sina Išbaala i doveo ga prijeko u Mahanajim. 9Ondje ga je postavio za kralja nad Gileadom, nad Ašeranima, nad Jizreelom, Efrajimom, Benjaminom i nad svim Izraelom. 10Išbaalu, sinu Šaulovu, bijaše četrdeset godina kad je postao kraljem nad Izraelom, a kraljevao je dvije godine. Samo je Judin dom pristao uz Davida. 11A David je kraljevao u Hebronu nad Judinim domom sedam godina i šest mjeseci.
Rat između Jude i Izraela - Bitka kod Gibeona
    12Potom iziđe Abner, Nerov sin, s ljudima Šaulova sina Išbaala iz Mahanajima prema Gibeonu. 13Ali i Joab, Sarvijin sin, iziđe s Davidovim ljudima iz Hebrona i srete se s njima kod Gibeonskog jezera. Tu se zaustaviše, ovi s jedne strane jezera, a oni s druge strane.
    14Tada Abner reče Joabu: "Neka ustanu mladići i neka se bore pred nama!" A Joab odgovori: "Neka ustanu!" 15I ustadoše, pa ih izbrojiše: dvanaest od Benjamina za Išbaala, Šaulova sina, i dvanaest od Davidovih ljudi. 16I svaki dohvati svoga protivnika za glavu i zabode mu mač u bok, tako da su svi popadali zajedno. Zato se to mjesto prozvalo Polje bokova, a leži kod Gibeona.
    17Potom se zametnu onoga dana vrlo žestoka bitka i Davidove čete razbiše Abnera i Izraelce. 18A bijahu ondje tri Sarvijina sina: Joab, Abišaj i Asahel; a Asahel bijaše brz u trku kao gazela u polju. 19I jurnu Asahel u potjeru za Abnerom; u stopu je slijedio Abnera ne skrećući ni desno ni lijevo. 20Abner se obazre i upita: "Jesi li to ti, Asahele?" A on odgovori: "Jesam." 21A Abner mu reče: "Okreni se nadesno ili nalijevo pa zgrabi jednoga od tih mladića i uzmi njegovu odoru!" Ali Asahel nije htio da skrene od njega. 22Abner opet reče Asahelu: "Ukloni se od mene! Zašto da te sastavim sa zemljom? Kako bih onda još smio doći na oči tvome bratu Joabu?" 23Ali on nikako nije htio da se ukloni. Zato ga Abner udari stražnjim krajem koplja u trbuh tako da mu je koplje izašlo kroz leđa van: on ondje pade i umrije na mjestu. I ustavljao se tko god je došao na ono mjesto gdje je pao i umro Asahel.
    24Ali Joab i Abišaj nastaviše da gone Abnera, a kad je sunce zašlo, stigoše do brežuljka Ame, koji leži istočno od doline, na putu prema Gebi. 25Dotle se Benjaminovi sinovi skupiše za Abnerom, sastaviše četu i stadoše na vrh brežuljka Ame. 26Tada Abner viknu Joabu: "Zar će nas dovijeka proždirati mač? Ne znaš li da će to svršiti nesrećom? Kad ćeš napokon kazati svojim ljudima da se okane gonjenja svoje braće?" 27A Joab odvrati: "Tako mi živog Jahve, da ti nisi progovorio, tek bi se sutra ujutro ovi ljudi okanili gonjenja svoje braće." 28Nato Joab zatrubi u rog i sva vojska stade: prestadoše goniti Izraela i ne nastaviše boja.
    29Abner i njegovi ljudi išli su kroz Arabu cijelu onu noć; onda prijeđoše preko Jordana, nastaviše put cijelo jutro i stigoše napokon u Mahanajim. 30Kad je Joab odustao od potjere za Abnerom i skupio svu vojsku, vidješe da između Davidovih ljudi nema devetnaestorice, i uz to Asahela. 31A Davidovi su ljudi od Benjaminovih sinova, Abnerovih vojnika, pobili tri stotine i šezdeset ljudi. 32Asahela ponesoše i pokopaše u grobu njegova oca u Betlehemu. A Joab i njegovi ljudi išli su svu noć i već se bijaše zadanilo kad stigoše u Hebron.
2 Sam 3.
Rat između Šaulove kuće i Davidove kuće potrajao je još dugo vremena, ali je David sve više jačao, a Šaulova kuća postajala sve slabija.
Davidovi sinovi rođeni u Hebronu
    2Davidu se rodiše sinovi u Hebronu. Prvenac mu je bio Amnon, od Ahinoame Jizreelke; 3drugi mu je bio Kileab, od Abigajile, žene Nabalove iz Karmela; treći Abšalom, sin Maake, kćeri gešurskoga kralja Tolmaja; 4četvrti Adonija, sin Hagitin; peti Šefatja, sim Abitalin; 5šesti Jitream, od Egle, Davidove žene. Ti se Davidu rodiše u Hebronu.
Razdor između Abnera i Išbaala
    6Dok je trajao rat između Šaulove kuće i Davidove kuće, Abner je malo-pomalo prisvajao svu vlast u Šaulovoj kući. 7A u kući bijaše Šaulova inoča po imenu Rispa, kći Ajina: nju Abner uze sebi. A Išbaal upita Abnera: "Zašto si se približio inoči moga oca?" 8Na te Išbaalove riječi Abner se razgnjevi i reče: "Zar sam ja pasja glava u Judi? Do danas sam samo dobro činio domu tvoga oca Šaula, njegovoj braći i njegovim prijateljima; nisam dopustio da padneš u Davidove ruke, a ti me danas prekoravaš zbog obične žene! 9Neka Abneru Bog učini ovo zlo i neka mu doda drugo ako ne izvršim kako se Jahve zakleo Davidu: 10da će oduzeti kraljevstvo Šaulovoj kući i da će utvrditi Davidov prijesto nad Izraelom i nad Judom od Dana pa do Beer Šebe!"
    11Išbaal se ne usudi odgovoriti ni riječi Abneru jer ga se bojaše.
Abner pregovara s Davidom
    12Nato Abner posla glasnike k Davidu i poruči mu: "Čija je zemlja?" Htio je reći: "Učini savez sa mnom i moja će ti ruka pomoći da okupiš oko sebe svega Izraela." 13David odgovori Abneru: "Dobro! Učinit ću savez s tobom! Ali samo jedno tražim od tebe: ne smiješ mi doći na oči ako ne dovedeš sa sobom Mikalu, Šaulovu kćer, kad dođeš da vidiš moje lice." 14Ujedno posla David glasnike i k Išbaalu, Šaulovu sinu, s porukom: "Vrati mi moju ženu Mikalu, koju sam stekao stotinom filistejskih obrezaka." 15Išbaal posla po nju i uze je od njezina muža Paltiela, Lajiševa sina. 16A njezin muž pođe s njom i pratio ju je plačući sve do Bahurima. Tada mu Abner reče: "Hajde, vrati se sada kući!" I on se vrati.
    17Abner je već bio razgovarao s Izraelovim starješinama i rekao im: "Već odavna želite Davida za svoga kralja. 18Učinite to sada, jer je Jahve rekao o Davidu ovo: 'Rukom svoga sluge Davida izbavit ću svoj narod Izraela iz ruke filistejske i iz ruku svih njegovih neprijatelja.'" 19Tako je Abner govorio i Benjaminovim sinovima, a onda je otišao u Hebron da javi Davidu sve što se svidjelo Izraelu i domu Benjaminovu.
    20Kad je Abner došao k Davidu u Hebron, i s njim dvadeset ljudi, David priredi gozbu Abneru i ljudima koji bijahu s njim. 21Tada Abner reče Davidu: "Hajdemo! Ja ću skupiti svega Izraela oko gospodara moga kralja: oni će sklopiti s tobom savez i ti ćeš kraljevati nad svim što budeš želio." David otpusti Abnera, koji ode u miru.
Umorstvo Abnerovo
    22I gle, Davidovi se ljudi s Joabom upravo vraćali sa četovanja, noseći sa sobom bogat plijen, a Abner nije više bio kod Davida u Hebronu, jer ga David bijaše otpustio te je on otišao u miru. 23Kad stiže Joab i sva vojska što je išla s njim, javiše Joabu da je Abner, Nerov sin, bio došao kralju i da ga je kralj otpustio da ode u miru. 24Tada Joab dođe kralju i reče mu: "Što si učinio? Abner je došao k tebi, zašto si ga otpustio da ode u miru? 25Zar ne znaš Abnera, Nerova sina? Došao je da te prevari, da dozna tvoje korake, da dozna sve što činiš!"
    26Potom izađe Joab od Davida i posla glasnike za Abnerom, koji ga vratiše, od studenca Sire, a David nije znao ništa o tome. 27Kad se Abner vratio u Hebron, odvede ga Joab u stranu iza vrata, kao da želi s njim nesmetano govoriti, i ondje ga smrtno rani u slabine da se osveti za krv svoga brata Asahela.
    28Kad je David to poslije čuo, reče: "Ja i moje kraljevstvo nevini smo pred Jahvom dovijeka za krv Abnera, sina Nerova. 29Neka padne na Joabovu glavu i na sav njegov očinski dom! Nikad ne ponestalo u Joabovu domu ljudi bolesnih od gnojenja ili od gube, ljudi koji se laćaju vretena ili padaju od mača, ljudi koji nemaju kruha!" - 30Joab i njegov brat Abišaj ubili su Abnera jer je on pogubio njihova brata Asahela u boju kod Gibeona. - 31Nato David reče Joabu i svoj vojsci koja je bila s njim: "Razderite svoje haljine, obucite kostrijet i naričite za Abnerom!" I kralj David pođe za nosilima. 32Kad su ukopali Abnera u Hebronu, udari kralj u glasan plač na grobu Abnerovu, a plakao je i sav narod.
    33Tada kralj ispjeva ovu tužaljku za Abnerom:
    "Zar morade umrijeti Abner kako
            umire luda?34Ruke tvoje ne bijahu vezane,
        noge tvoje ne bijahu okovane.
    Pao si kao što se pada od zlikovaca!"
    Tada sav narod još ljuće zaplaka za njim.
    35Nato pristupi sav narod nutkajući Davida da jede dok je još dana, ali se David zakle ovako: "Neka mi Bog učini ovo zlo i neka mi doda drugo zlo ako okusim kruha ili što drugo prije zalaska sunca!" 36Sav je narod to čuo, i bilo mu je po volji, kao što je narod i sve drugo odobravao što god je kralj činio. 37Toga dana sav narod i sav Izrael spozna da kralj nije kriv u umorstvu Abnera, sina Nerova.
    38Nato kralj reče svojim dvoranima: "Ne znate li da je danas pao knez i velik čovjek u Izraelu? 39Ali ja sam sada još slab, iako sam pomazani kralj, a ovi ljudi, Sarvijini sinovi, jači su od mene. Neka Jahve plati zločincu po njegovoj zloći!"
Umorstvo Išbaalovo
2 Sam 4.
Kad je Šaulov sin Išbaal čuo da je poginuo Abner u Hebronu, klonuše mu ruke i sav se Izrael zaprepasti. 2A Šaulov sin Išbaal imaše dvojicu vođa svojih četa; jedan se zvao Baana, a drugi Rekab; bili su sinovi Rimona Beeroćanina iz Benjaminova plemena, jer se Beerot pribraja k Benjaminu. 3A Beeroćani bijahu pobjegli u Gitajim, gdje su ostali kao došljaci do današnjeg dana.
    4Šaulov sin Jonatan imao je sina hroma na obje noge. Njemu je bilo pet godina kad je iz Jizreela došao glas o Šaulovoj i Jonatanovoj pogibiji. Njegova ga dadilja uze i pobježe, ali u brzini bijega dijete pade i osta hromo. Ime mu bijaše Meribaal.
    5Sinovi Rimona Beeroćanina, Rekab i Baana, digoše se i dođoše za najveće dnevne vrućine Išbaalu do kuće, a on upravo spavaše podnevni počinak. 6A vratarica, čisteći pšenicu, bijaše zadrijemala te je spavala. Rekab i njegov brat Baana prošuljaše se kraj nje. 7Kad su ušli u kuću, on je ležao na postelji u svojoj spavaonici. Oni ga ubiše, odsjekoše mu glavu i uzeše je i cijelu su onu noć išli putem kroz Arabu. 8Glavu Išbaalovu donesoše Davidu u Hebron i rekoše kralju: "Evo glave Išbaala, sina Šaulova, tvoga neprijatelja koji ti je radio o glavi. Jahve je danas krvavo osvetio moga gospodara i kralja na Šaulu i njegovu rodu."
    9Ali David odvrati Rekabu i njegovu bratu Baani, sinovima Rimona iz Beerota, i reče im: "Tako mi živog Jahve koje me izbavio iz svake nevolje! 10Onaj koji mi je javio da je poginuo Šaul mislio je da mi javlja radosnu vijest, a ja sam ga uhvatio i pogubio u Siklagu da mu platim za njegovu dobru vijest! 11Što ću tek učiniti sa zlikovcima koji su ubili poštena čovjeka u njegovoj kući, na njegovoj postelji! Zar da ne tražim od vas račun za njegovu krv i da vas ne istrijebim sa zemlje?" 12Nato David zapovjedi vojnicima te ih pogubiše. Potom im odsjekoše ruke i noge i objesiše ih kod jezera u Hebronu. Išbaalovu glavu uzeše i pokopaše u Abnerovu grobu u Hebronu.
2. DAVID KRALJ JUDE I IZRAELA
Davidovo pomazanje za kralja nad Izraelom
2 Sam 5.
Tada se sabraše sva izraelska plemena k Davidu u Hebron i rekoše: "Evo, mi smo od tvoje kosti i od tvoga mesa. 2Još prije, dok je još Šaul bio kralj nad nama, ti si upravljao svim pokretima Izraela, a Jahve ti je rekao: 'Ti ćeš pasti moj izraelski narod i ti ćeš biti knez nad Izraelom!'" 3Tako dođoše sve izraelske starješine kralju u Hebron, a kralj David sklopi s njima savez u Hebronu pred Jahvom; i pomazaše Davida za kralja nad Izraelom.
    4Trideset je godina bilo Davidu kad je postao kralj, a kraljevao je četrdeset godina. 5U Hebronu je kraljevao nad Judom sedam godina i šest mjeseci, a u Jeruzalemu kraljevaše trideset i tri godine nad svim Izraelom i nad Judom.
Zauzeće Jeruzalema
    6David krene s ljudima na Jeruzalem protiv Jebusejaca, koji su živjeli u onoj zemlji. Ali oni poručiše Davidu: "Nećeš ući ovamo! Slijepci će te i kljasti odbiti!" (To je imalo značiti: David neće ući ovamo.) 7Ipak David osvoji Sionsku tvrđavu, to jest Davidov grad. 8Onoga dana reče David: "Tko god pobije Jebusejce i popne se kroz prorov ..." A kljaste i slijepe mrzi David iz sve duše. (Stoga se kaže: Slijepci i kljasti neka ne ulaze u Hram.) 9David se nastani u tvrđavi i prozva je Davidov grad. Tada David podiže zid unaokolo od Mila pa unutra. 10David je postajao sve silniji, jer Jahve, Bog nad vojskama, bijaše s njim.
    11Tirski kralj Hiram posla k Davidu izaslanstvo i cedrova drveta, tesara i zidara, koji sagradiše dvor Davidu. 12Tada David spozna da ga je Jahve potvrdio za kralja nad Izraelom i da je vrlo uzvisio njegovo kraljevstvo radi svojega izraelskog naroda.
Davidovi sinovi rođeni u Jeruzalemu
    13Po dolasku iz Hebrona David uze još inoča i žena iz Jeruzalema; i rodi se Davidu još sinova i kćeri. 14Evo imena djece koja mu se rodiše u Jeruzalemu: Šamua, Šobab, Natan, Salomon, 15Jibhar, Elišua, Nefeg, Jafija, 16Elišama, Beeljada i Elifelet.
Pobjeda nad Filistejcima
    17Kad su Filistejci čuli da su Davida pomazali za kralja nad Izraelom, iziđoše svi da se dočepaju Davida. Čuvši to, David siđe u svoj zaklon. 18Filistejci dođoše i raširiše se po Refaimskoj dolini. 19Tada David upita Jahvu: "Mogu li napasti Filistejce? Hoćeš li ih predati meni u ruke?" Jahve odgovori Davidu: "Napadni! Predat ću Filistejce tebi u ruke!" 20Tada David dođe u Baal Perasim i ondje ih pobi. David reče: "Jahve je preda mnom prodro među moje neprijatelje kao što voda prodire." Stoga se ono mjesto prozvalo Baal Perasim. 21Ostavili su ondje svoje bogove; a David i njegovi ljudi odnesoše ih.
    22Filistejci opet dođoše i raširiše se po Refaimskoj dolini. 23David opet upita Jahvu, a on mu odgovori: "Ne idi pred njih, nego im zađi za leđa i navali na njih s protivne strane Bekaima. 24Kad začuješ topot koraka po bekaimskim vrhovima, onda se požuri, jer će tada Jahve ići pred tobom da pobije filistejsku vojsku." 25David učini kako mu je zapovjedio Jahve i pobi Filistejce od Gibeona sve do ulaza u Gezer.
Kovčeg saveza u Jeruzalemu
2 Sam 6.
Jednoga dana David opet skupi svu izabranu momčad u Izraelu, trideset tisuća ljudi. 2Zatim David i sva vojska što je bila s njim krenu na put i odoše u Baalu Judinu da odande donesu Kovčeg Božji, što nosi ime Jahve Sebaota koji stoluje nad kerubinima. 3Kovčeg Božji metnuše na nova kola, iznijevši ga iz kuće Abinadabove, koja je stajala na brežuljku. Uza i Ahjo, Abinadabovi sinovi, pratili su kola. 4Uza je stupao kraj Kovčega Božjeg, a Ahjo išao pred njim. 5David i sav dom Izraelov igrahu pred Jahvom iz sve snage pjevajući uza zvuke citara, harfa, bubnjeva, udaraljki i cimbala. 6Kad su došli do Nakonova gumna, posegnu Uza rukom za Kovčegom Božjim da ga pridrži jer ga volovi umalo ne prevrnuše. 7Ali se Jahve razgnjevio na Uzu: Bog ga na mjestu udari za taj prijestup, tako da je umro ondje, kraj Kovčega Božjega. 8Davidu bijaše žao što je Jahve onako udario Uzu, i on prozva ono mjesto Peres Uza, kako se zove i dan-danas.
    9Toga se dana David uplaši Jahve i reče u sebi: "Kako bi mogao doći k meni Kovčeg Jahvin?" 10Zato David ne htjede dovesti Kovčeg Jahvin k sebi, u Davidov grad, nego ga otpremi u kuću Obed-Edoma iz Gata. 11I ostade Jahvin Kovčeg u kući Obed-Edomovoj u Gatu tri mjeseca i Jahve blagoslovi Obed-Edoma i svu njegovu obitelj.
    12Kad su kralju javili da je Jahve blagoslovio Obed-Edomovu obitelj i sav njegov posjed zbog Kovčega Božjeg, ode David i ponese Kovčeg Božji iz Obed-Edomove kuće gore u Davidov grad s velikim veseljem. 13Tek što su nosioci Kovčega Božjeg pokročili šest koraka, David žrtvova vola i tovna ovna. 14David je igrao iz sve snage pred Jahvom, a bio je ogrnut samo lanenim oplećkom. 15Tako su David i sav Izraelov dom nosili gore Kovčeg Jahvin kličući i trubeći u rog.
    16A kad je Kovčeg Jahvin ulazio u Davidov grad, Šaulova je kći Mikala gledala kroz prozor i vidjela kralja Davida kako skače i vrti se pred Jahvom i prezre ga ona u svome srcu. 17Tada unesoše Kovčeg Jahvin i postaviše ga usred šatora koji mu bijaše razapeo David. Onda David prinese pred Jahvom paljenice i pričesnice. 18Pošto je prinio paljenice i pričesnice, David blagoslovi narod imenom Jahve Sebaota. 19Potom razdijeli među sav narod, među sve mnoštvo Izraelovo, ljudima i ženama, svakome po jedan kruh, komad mesa i kolač od suhoga grožđa. Zatim se raziđe sav narod, svaki svojoj kući.
    20Kad se David vratio kući da blagoslovi svoju obitelj, Šaulova kći Mikala iziđe u susret Davidu i reče mu: "Kako se časno danas ponio Izraelov kralj kad se otkrio pred očima sluškinja slugu svojih kao što se otkriva prost čovjek!" 21Ali David odgovori Mikali: "Pred Jahvom ja igram! Tako mi živoga Jahve, koji me izabrao mjesto tvog oca i mjesto svega njegova doma da me postavi za kneza nad Izraelom, narodom Jahvinim: pred Jahvom ću igrati! 22I još ću se dublje poniziti. Bit ću neznatan u tvojim očima, ali pred sluškinjama o kojima govoriš, pred njima ću biti u časti." 23A Mikala, Šaulova kći, ne imade poroda do dana svoje smrti.
Proročanstvo Natanovo
2 Sam 7.
Kad se David nastanio u svojem dvoru i kad mu je Jahve pribavio mir od svih njegovih neprijatelja unaokolo, 2reče kralj proroku Natanu: "Pogledaj! Ja, evo, stojim u dvoru od cedrovine, a Kovčeg Božji stoji pod šatorom." 3A Natan odgovori kralju: "Idi i čini sve što ti je na srcu jer je Jahve s tobom."
    4Ali još iste noći dođe Natanu ova Jahvina riječ:
    5"Idi i reci mome sluzi Davidu: Ovako govori Jahve: 'Zar ćeš mi ti sagraditi kuću da u njoj prebivam? 6Nisam nikad prebivao u kući otkako sam izveo iz Egipta sinove Izraelove pa do današnjega dana, nego sam bio lutalac pod šatorom i u prebivalištu. 7Dok sam hodio sa svim Izraelovim sinovima, jesam li ijednu riječ rekao nekomu od Izraelovih sudaca kojima sam zapovjedio da budu pastiri mojem narodu izraelskom i kazao: 'Zašto mi ne sagradite kuću od cedrovine?' 8Zato sad ovo reci mome sluzi Davidu: Ovako govori Jahve nad vojskama: Ja sam te doveo s pašnjaka, od ovaca i koza, da budeš knez nad mojim izraelskim narodom. 9Bio sam s tobom kuda si god išao, iskorijenio sam sve tvoje neprijatelje pred tobom. Ja ću ti pribaviti veliko ime, kao što je velikaško ime na zemlji. 10Odredit ću prebivalište svojem izraelskom narodu, posadit ću ga da živi na svojem mjestu i da ne luta više naokolo, niti da ga zlikovci muče kao prije, 11onda kad sam odredio suce nad svojim izraelskim narodom. Ja ću mu pribaviti mir od svih njegovih neprijatelja. Jahve će te učiniti velikim. Jahve će ti podići dom. 12I kad se ispune tvoji dani i ti počineš kod svojih otaca, podići ću tvoga potomka nakon tebe, koji će se roditi od tvoga tijela, i utvrdit ću njegovo kraljevstvo. 13On će sagraditi dom imenu mojem, a ja ću utvrditi njegovo prijestolje zauvijek. 14Ja ću njemu biti otac, a on će meni biti sin: ako učini što zlo, kaznit ću ga ljudskom šibom i udarcima kako ih zadaju sinovi ljudski. 15Ali svoje naklonosti neću odvratiti od njega, kao što sam je odvratio od Šaula koga sam uklonio ispred tebe. 16Tvoja će kuća i tvoje kraljevstvo trajati dovijeka preda mnom, tvoje će prijestolje čvrsto stajati zasvagda.'"
    17Natan prenese Davidu sve te riječi i cijelo viđenje.
Davidova molitva
    18Nato kralj David uđe u šator i stade pred Jahvom i pomoli se:
    "Tko sam ja, Gospode Jahve, i što je moj dom te si me doveo dovde? 19Pa i to je još premalo u tvojim očima, Gospode Jahve, te daješ svoja obećanja kući svoga sluge za daleku budućnost i gledaš na me kao na ugledna čovjeka! 20Ali što bi ti David još mogao kazati, kad ti sam poznaješ svoga slugu, Gospode Jahve! 21Radi svoje riječi i po svome srcu učinio si sve ovo veliko djelo, obznanivši ove veličajnosti. 22Zato si velik, Gospode Jahve; nema takvoga kakav si ti i nema Boga osim tebe, po svemu što smo ušima svojim čuli. 23Postoji li ijedan narod na zemlji kao tvoj izraelski narod radi kojega je Bog išao da ga izbavi sebi za narod da tako stečeš sebi ime velikim i strašnim čudesima, izgoneći krivobožačka plemena pred svojim narodom koji si otkupio iz Egipta? 24Tako si učinio svoj izraelski narod svojim narodom zauvijek, a ti si mu, Jahve, postao Bogom. 25Zato sada, Gospode Jahve, ispuni zauvijek obećanje koje si dao svome sluzi i njegovu domu i učini kako si obrekao. 26Neka se veliča tvoje ime zauvijek i neka se govori: Jahve nad vojskama jest Bog Izraelov, a dom sluge tvoga Davida neka stoji čvrsto pred tobom. 27Jer si ti, Jahve nad vojskama, Bože Izraelov, objavio svome sluzi ovo: 'Ja ću ti podići dom.' Zato je tvoj sluga smogao hrabrosti da ti se pomoli ovom molitvom. 28Uistinu, Gospode Jahve, ti si Bog, tvoje su riječi istinite i ti daješ ovo lijepo obećanje svome sluzi. 29Udostoj se sada blagosloviti dom svoga sluge da ostane dovijeka pred tobom. Jer kad ti, Gospode Jahve, obrekneš i blagosloviš, kuća tvoga sluge bit će blagoslovljena zasvagda."
Davidovi ratovi
2 Sam 8.
Poslije toga David porazi Filistejce i pokori ih te ote Gat s njegovim selima iz filistejskih ruku. 2Porazi i Moapce i izmjeri ih uzicom polegavši ih po zemlji: dvije uzice odmjeri onih koje treba pogubiti, a jednu punu uzicu onih koje treba ostaviti na životu. Tako Moapci postadoše Davidovi podanici koji su mu donosili danak.
    3David je porazio i Hadadezera, Rehobova sina, sopskoga kralja, kad je izišao da proširi svoju vlast do Rijeke. 4David zarobi od njega tisuću i sedam stotina konjanika i dvadeset tisuća pješaka; ispresijecao je petne žile svim konjima od bojnih kola; ostavio ih je samo stotinu. 5Damaščanski su Aramejci došli u pomoć Hadadezeru, sopskome kralju, ali je David pobio među Aramejcima dvadeset i dvije tisuće ljudi. 6Postavio je namjesnike u Damaščanskom Aramu. Tako Aramejci postadoše Davidovi podanici i moradoše mu plaćati danak. Jahve je davao pobjedu Davidu kuda je god išao. 7David zaplijeni zlatne štitove što ih imahu Hadadezerove sluge i donese ih u Jeruzalem. 8Iz Tebaha i iz Berotaja, Hadadezerovih gradova, donese kralj David silni tuč.
    9Kad je čuo hamatski kralj Tou da je David porazio svu Hadadezerovu vojsku, 10poslao je svoga sina Hadorama kralju Davidu da ga pozdravi i da mu čestita što je vojevao protiv Hadadezera i porazio ga, jer je Hadadezer bio u ratu s Touom; Hadoram donese srebrnih, zlatnih i tučanih predmeta. 11I njih kralj David posveti Jahvi sa srebrom i zlatom što ga bijaše uzeo od svih naroda koje je pokorio: 12od Aramaca, Moabaca, Amonaca, Filistejaca i od Amalečana te od plijena Hadadezera, Rehobova sina, kralja Sobe.
    13David steče novu slavu kad je na povratku porazio Edomce, u Slanoj dolini, osamnaest tisuća njih. 14I postavi upravitelje u Edomu, i svi Edomci postadoše podanici Davidovi. I kuda je god David išao, Jahve mu davaše pobjedu.
Uprava kraljevstva
    15David kraljevaše nad svim Izraelom, čineći pravo i pravicu svemu svome narodu. 16Joab, sin Sarvijin, zapovijedaše vojskom, a Jošafat, sin Ahiludov, bijaše ljetopisac. 17Sadok, sin Ahitubov, i Ebjatar, sin Ahimelekov, bijahu svećenici; Seraja bijaše državni pisar; 18Benaja, sin Jojadin, zapovijedaše Kerećanima i Pelećanima; Davidovi sinovi bijahu namjesnici.
3. DAVIDOVA OBITELJ I SPLETKE OKO NASLJEDSTVA
A. MERIBAAL
Davidova blagost prema sinu Jonatanovu
2 Sam 9.
Jednoga dana upita David: "Ima li još koji preživjeli od Šaulove kuće da mu učinim milost zbog Jonatana?" 2A bijaše u Šaulovoj kući sluga po imenu Siba: njega dozvaše pred Davida i kralj ga zapita: "Jesi li ti Siba?" A on odgovori: "Jesam, tvoj sluga!" 3A kralj nastavi: "Zar nema više nikoga od Šaulove kuće da mu iskažem milost kao što je Božja milost?" A Siba odgovori kralju: "Ima još Jonatanov sin koji je hrom na obje noge." 4Kralj ga upita: "Gdje je on?" A Siba odgovori kralju: "Eno ga u kući Makira, sina Amielova, u Lo Debaru."
    5Tada kralj David posla po njega u kuću Makira, sina Amielova, iz Lo Debara.
    6Kad je Meribaal, sin Jonatana, sina Šaulova, došao k Davidu, pade ničice i pokloni se. A David reče: "Meribaale!" On odgovori: "Evo tvoga sluge!" 7A David mu reče: "Ne boj se jer ti želim iskazati milost zbog tvoga oca Jonatana. Vratit ću ti sva polja tvoga djeda Šaula, a ti ćeš svagda jesti kruh za mojim stolom." 8Meribaal se pokloni i reče: "Što je tvoj sluga te iskazuješ milost mrtvome psu kao što sam ja?"
    9Potom kralj dozva Sibu, Šaulova slugu, i reče mu: "Sve što je pripadalo Šaulu i njegovoj kući, sve to dajem sinu tvoga gospodara. 10Ti ćeš mu sa svojim sinovima i sa svojim slugama obrađivati zemlju, od nje ćeš skupljati žetvu da obitelj tvoga gospodara ima kruha; a Meribaal, sin tvoga gospodara, jest će svagda za mojim stolom." A Siba imaše petnaest sinova i dvadeset slugu. 11Siba odgovori kralju: "Tvoj će sluga učiniti sve što je moj gospodar i kralj zapovjedio svome sluzi."
    Meribaal je, dakle, jeo za Davidovim stolom kao jedan između kraljevih sinova. 12Meribaal je imao maloga sina po imenu Mika. A svi koji su živjeli u Sibinoj kući bijahu u službi Meribaala. 13A Meribaal je boravio u Jeruzalemu, jer je uvijek jeo za kraljevim stolom. Bio je hrom na obje noge.
B. RAT S AMONCIMA. ROĐENJE SALOMONOVO
Napadaj na Davidove poslanike
2 Sam 10.
Poslije toga umrije Nahaš, kralj Amonaca, a zakralji se njegov sin Hanun mjesto njega. 2A David reče u sebi: "Želio bih iskazati ljubav Nahaševu sinu Hanunu, kao što je njegov otac iskazao meni." Zato David posla svoje sluge da mu izraze sućut zbog njegova oca. Ali kad su Davidove sluge došle u zemlju Amonaca, 3rekoše knezovi Amonaca svome gospodaru Hanunu: "Zar misliš da je David poslao ljude da ti izraze sućut zato što bi htio iskazati čast tvome ocu? Nije li možda zato David poslao svoje ljude k tebi da razvide grad da bi doznao njegovu obranu i potom ga oborio?" 4Tada Hanun pograbi Davidove sluge, obrija im pola brade i skrati im haljine dopola, sve do zadnjice, i posla ih natrag. 5Kad su to javili Davidu, posla on čovjeka pred njih, jer su ti ljudi bili teško osramoćeni, i poruči im: "Ostanite u Jerihonu dok vam ne naraste brada, pa se onda vratite!"
Prva vojna na Amonce
    6Tada Amonci uvidješe da su se omrazili s Davidom; zato Amonci poslaše glasnike da za plaću unajme Aramejce iz Bet Rehoba i Aramejce iz Sobe, dvadeset tisuća pješaka, zatim kralja Maake, tisuću ljudi, i ljude iz Toba, dvanaest tisuća vojnika. 7Kad je David to čuo, posla Joaba s vojskom i izabranim junacima. 8Amonci iziđoše i svrstaše se u bojni red pred gradskim vratima, dok su Aramejci iz Sobe i iz Rehoba i ljudi iz Toba i iz Maake stajali zasebno na polju. 9Vidjevši postavljene bojne redove prema sebi sprijeda i straga, probra Joab najvrsnije među Izraelcima i svrsta ih prema Aramejcima. 10Ostalu vojsku predade bratu Abišaju da je svrsta prema Amoncima. 11I reče mu: "Ako Aramejci budu jači od mene, onda ti meni priskoči u pomoć; ako Amonci budu jači od tebe, ja ću tebi pohrliti u pomoć. 12Budi hrabar i junački se držimo radi naroda i radi gradova svoga Boga; a Jahve neka učini što je dobro u njegovim očima." 13Tada se Joab i vojska koja je bila s njim počeše primicati da udare na Aramejce, ali oni pobjegoše pred njima. 14Kad su Amonci vidjeli da su Aramejci pobjegli, umakoše i oni ispred Abišaja i povukoše se u grad. Tada Joab odustane od rata protiv Amonaca i vrati se u Jeruzalem.
Pobjeda nad Aramejcima
    15Kad su Aramejci vidjeli gdje su ih Izraelci razbili, sabraše ponovo svoje čete. 16Hadadezer posla glasnike i sabra Aramejce što su s one strane rijeke. Ovi dođoše u Helam pod vodstvom Šobaka, vojvode Hadadezerove vojske. 17Pošto su to javili Davidu, on skupi sve Izraelce i, prešavši preko Jordana, dođe u Helam. Aramejci se svrstaše protiv Davida i zametnuše s njime boj. 18Ali Aramejci udariše u bijeg ispred Izraelaca i David im pobi sedam stotina konja od bojnih kola i četrdeset tisuća pješaka; pogubi i njihova vojvodu Šobaka te je ondje umro. 19A kad svi kraljevi, Hadadezerovi vazali, vidješe da ih je razbio Izrael, sklopiše mir s Izraelom i počeše mu služiti. A Aramejci se više nisu usuđivali pomagati Amoncima.
Druga vojna na Amonce - Davidov grijeh
2 Sam 11.
U početku slijedeće godine, u doba kad kraljevi izlaze u rat, posla David Joaba i s njim svoje ljude i svega Izraela: oni pobiše Amonce i podsjedoše Rabu. A David osta u Jeruzalemu.
    2A jednoga dana predveče usta David sa svoje postelje i prošeta se po krovu svoje palače. Opazi s krova ženu gdje se kupa. Ta žena bijaše izvanredno lijepa. 3David se propita za tu ženu i rekoše mu: "Pa to je Bat-Šeba, kći Eliamova i žena Urije Hetita!" 4Nato David posla glasnika da je dovedu k njemu. Kad je došla, leže on s njom, upravo kad se bila očistila od svoje nečistoće. Zatim se ona vrati svojoj kući. 5Žena zatrudnje te poruči Davidu: "Trudna sam!"
    6Tada David posla poruku Joabu: "Pošalji k meni Uriju Hetita!" I Joab posla Uriju k Davidu. 7Kad je Urija došao k njemu, zapita ga David kako je Joab, kako je vojska i kako napreduje rat. 8Potom David reče Uriji: "Siđi u svoju kuću i operi svoje noge!" Urija iziđe iz kraljeva dvora, a za njim ponesoše dar s kraljeva stola. 9Ali Urija osta da spava pred vratima kraljeva dvora sa stražarima svoga gospodara i ne ode svojoj kući.
    10Javiše to Davidu govoreći: "Urija nije otišao svojoj kući!" Tada David upita Uriju: "Zar nisi došao s puta? Zašto ne ideš svojoj kući?" 11A Urija odgovori Davidu: "Kovčeg, Izrael i Juda borave pod šatorima, moj gospodar Joab i straža moga gospodara borave na otvorenu polju, a ja da uđem u svoju kuću da jedem i da pijem i da spavam sa svojom ženom? Živoga mi Jahve, i tako mi tvoga života, zaista neću učiniti nešto takvo!" 12Tada David reče Uriji: "Ostani još danas ovdje, a sutra ću te otpustiti." Tako Urija osta u Jeruzalemu onaj dan. 13Sutradan David pozva Uriju da jede i da pije pred njim i on ga opi. A uvečer Urija iziđe i leže na svoju postelju sa stražama svoga gospodara, ali svojoj kući nije otišao.
    14Ujutro David napisa pismo Joabu i posla ga po Uriji. 15A u tom pismu pisao je ovako: "Postavite Uriju naprijed, gdje je najžešći boj, pa uzmaknite iza njega: neka bude pogođen i neka pogine!" 16Zato Joab, opsjedajući grad, postavi Uriju na mjesto gdje je znao da stoje najhrabriji ratnici. 17Kad su onda građani provalili van i pobili se s Joabom, pade nekoliko od njegove vojske, od Davidovih ljudi, a pogibe i Urija Hetit.
    18Potom Joab posla čovjeka i javi Davidu sve što se dogodilo u boju. 19I zapovjedi glasniku ovako: "Kad pripovjediš kralju sve što se dogodilo u boju, 20možda će se kralj razljutiti pa ti kazati: 'Zašto ste se primakli tako blizu gradu da navalite? Zar niste znali da se obično izmeću strijele sa zida? 21Tko je ubio Abimeleka, sina Jerubaalova? Nije li jedna žena bacila na njega mlinski kamen, ozgo sa zida, te je poginuo u Tebesu? Zašto ste se primakli tako blizu zidu?' Ako ti tako kaže, a ti mu reci: 'Poginuo je i tvoj sluga Urija Hetit.'"
    22Glasnik krenu na put, dođe k Davidu i pripovjedi mu sve što mu je naložio Joab. A David planu gnjevom na Joaba i reče glasniku: "Zašto ste se primakli tako blizu zidu? Tko je ubio Abimeleka, sina Jerubaalova? Nije li jedna žena bacila na njega mlinski kamen, ozgo sa zida, te je poginuo u Tebesu? Zašto ste se primakli tako blizu zidu?" 23Glasnik odgovori Davidu: "Ti su ljudi silovito udarali na nas i izašli su protiv nas na otvoreno polje. Mi smo ih potisnuli natrag do gradskih vrata, 24ali su strijelci sa zida stali izmetati strijele na tvoje ljude te ih je poginulo nekoliko između kraljevih slugu; tako je poginuo i tvoj sluga Urija Hetit."
    25Tada David reče glasniku: "Ovako reci Joabu: 'Nemoj to uzimati toliko k srcu, jer mač proždire sad ovoga, sad onoga. Udaraj još jače na grad i obori ga!' Tako ćeš mu vratiti srčanost!" 26Kad je Urijina žena čula da je poginuo njezin muž Urija, žalila je za svojim mužem. 27A kad je prošlo vrijeme žalosti, posla David po nju i uze je u svoj dvor, i ona mu posta ženom. I rodi mu sina. Ali djelo koje učini David bijaše zlo u očima Jahvinim.
Natanovi prijekori - Davidovo kajanje
2 Sam 12.
Jahve posla proroka Natana k Davidu. On uđe k njemu i reče mu:
    "U nekom gradu živjela dva čovjeka, jedan bogat, a drugi siromašan. 2Bogati imaše ovaca i goveda u obilju. 3A siromah nemaše ništa, osim jedne jedine ovčice koju bijaše kupio. Hranio ju je i ona je rasla kraj njega i s njegovom djecom; jela je od njegova zalogaja, pila iz njegove čaše; spavala ja na njegovu krilu: bila mu je kao kći. 4I dođe putnik k bogatom čovjeku, a njemu bilo žao uzeti od svojih ovaca ili goveda da zgotovi gostu koji mu je došao. On ukrade ovčicu siromaha i zgotovi je za svog pohodnika."
    5Tada David planu žestokim gnjevom na toga čovjeka i reče Natanu: "Tako mi živog Jahve, smrt je zaslužio čovjek koji je to učinio! 6Četverostruko će naknaditi ovcu zato što je učinio to djelo i što nije znao milosrđa!"
    7Tada Natan reče Davidu: "Ti si taj čovjek! Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: 'Ja sam te pomazao za kralja nad Izraelom, ja sam te izbavio iz Šaulove ruke. 8Predao sam ti kuću tvoga gospodara, položio sam žene tvoga gospodara na tvoje krilo, dao sam ti dom Izraelov i dom Judin; a ako to nije dosta, dodat ću ti još ovo ili ono. 9Zašto si prezreo Jahvu i učinio ono što je zlo u njegovim očima? Ubio si mačem Uriju Hetita, a njegovu si ženu uzeo za svoju ženu. Jest, njega si ubio mačem Amonaca. 10Zato se neće nikada više okrenuti mač od tvoga doma, jer si me prezreo i jer si uzeo ženu Urije Hetita da ti bude žena.' 11Ovako govori Jahve: 'Evo ja ću podići na te zlo iz tvoga doma. Uzet ću tvoje žene ispred tvojih očiju i dat ću ih tvome bližnjemu, koji će spavati s tvojim ženama na vidiku ovome suncu. 12Ti si doduše radio tajno, ali ja ću ovu prijetnju izvršiti pred svim Izraelom i pred ovim suncem!'"
    13Tada David reče Natanu: "Sagriješio sam protiv Jahve!" A Natan odvrati Davidu: "Jahve ti oprašta tvoj grijeh: nećeš umrijeti. 14Ali jer si tim djelom prezreo Jahvu, neminovno će umrijeti dijete koje ti se rodilo!"
    15Potom Natan ode svojoj kući.
Smrt Bat-Šebina djeteta - Rođenje Salomonovo
    A Jahve udari dijete koje je Urijina žena rodila Davidu i ono se teško razbolje. 16David se molitvom obrati Bogu za dijete: postio je, vraćao se kući i ležao preko noći na goloj zemlji, pokriven vrećom. 17A starješine njegova doma stajahu oko njega da ga podignu sa zemlje, ali on ne htjede i ne okusi s njima nikakva jela. 18A sedmi dan umrije dijete. Davidovi dvorani ne usudiše se javiti mu da je dijete umrlo. Jer mišljahu: "Dok je dijete bilo živo, govorili smo mu, a on nas nije htio slušati. A kako ćemo mu kazati da je dijete umrlo? Učinit će zlo!"
    19A David opazi da njegovi dvorani šapću među sobom i on shvati da je dijete umrlo. I upita David svoje dvorane: "Je li dijete umrlo?" A oni odgovoriše: "Umrlo je."
    20Tada David usta sa zemlje, okupa se, pomaza se i preobuče se u druge haljine. Zatim uđe u Dom Jahvin i pokloni se. Vrativši se potom svojoj kući, zatraži da mu dadu jela; i jeo je. 21A njegovi dvorani upitaše ga: "Što to radiš? Dok je dijete bilo živo, postio si i plakao; a sada, kad je dijete umrlo, ustaješ i jedeš!" 22A on odgovori: "Dok je dijete bilo živo, postio sam i plakao jer sam mislio: 'Tko zna? Jahve će se možda smilovati na me i dijete će ostati živo!' 23A sada, kad je umrlo, čemu da postim? Mogu li ga vratiti? Ja ću otići k njemu, ali se ono neće vratiti k meni!"
    24Potom David utješi svoju ženu Bat-Šebu. Dođe k njoj i leže s njom. Ona zatrudnje i rodi sina komu nadjenu ime Salomon. Jahve ga zamilova 25i objavi to po proroku Natanu. Ovaj ga nazva imenom Jedidja, po riječi Jahvinoj.
Zauzeće Rabe
    26Joab navali na Rabu sinova Amonovih i osvoji kraljevski grad. 27Tada Joab posla glasnika k Davidu s porukom: "Ja sam navalio na Rabu i osvojio grad uz vodu. 28Sada ti saberi ostalu vojsku, opkoli grad i osvoji ga, da ne bih ja osvojio grada i dao mu svoje ime."
    29I skupi David svu vojsku, krenu na Rabu, navali na grad i zauze ga. 30Ondje skinu s Malkomove glave krunu, koja bijaše teška jedan zlatni talenat; u njoj je bio dragi kamen, koji posta ures na Davidovoj glavi. I vrlo bogat plijen odnese iz grada. 31A narod koji bijaše u njemu izvede i stavi ga da radi kod pila, željeznim pijucima i željeznim sjekirama i upotrijebi ga za rad u ciglanama. I tako je isto činio svim gradovima sinova Amonovih. Potom se David sa svom vojskom vrati u Jeruzalem.
C. POVIJEST ABŠALOMOVA
Amnon osramoćuje svoju sestru Tamaru
2 Sam 13.
A potom se dogodi ovo: Davidov sin Abšalom imao je lijepu sestru po imenu Tamaru i u nju se zaljubio Davidov sin Amnon. 2Amnon se toliko mučio da se gotovo razbolio radi svoje sestre Tamare: jer ona bijaše djevica, pa Amnon nije vidio mogućnosti da joj učini bilo što. 3Ali imaše Amnon prijatelja po imenu Jonadaba, sina Davidova brata Šimeja; a Jonadab bijaše vrlo domišljat. 4I upita on Amnona: "Odakle to, kraljev sine, da si svako jutro mlitav? Ne bi li mi kazao?" A Amnon mu odgovori: "Zaljubljen sam u Tamaru, sestru svoga brata Abšaloma." 5A Jonadab mu reče: "Lezi u postelju i pričini se bolestan, pa kad dođe tvoj otac da te pohodi, ti mu reci: 'Dopusti da dođe moja sestra Tamara da mi dade jesti; ako ona pred mojim očima zgotovi jelo da to vidim, onda ću iz njezine ruke jesti.'"
    6Amnon, dakle, leže i pričini se bolestan. Kad je došao kralj da ga pohodi, reče Amnon kralju: "Dopusti da dođe moja sestra Tamara da pred mojim očima zgotovi koji kolač i ja ću se okrijepiti iz njezine ruke." 7Tada David poruči Tamari u palaču: "Idi u kuću svoga brata Amnona i priredi mu jelo!"
    8Tamara ode u kuću svoga brata Amnona. A on ležaše. Uze ona brašna, umijesi ga, načini kolače pred njegovim očima te ih ispeče. 9Potom uze tavu i istrese je preda nj, ali Amnon ne htjede jesti nego reče: "Otpremite sve odavde!" I svi iziđoše od njega. 10Tada Amnon reče Tamari: "Donesi mi jelo u spavaonicu da se okrijepim iz tvoje ruke!" I Tamara uze kolače koje bijaše zgotovila i donese ih svome bratu Amnonu u spavaonicu. 11A kad mu je pružila da jede, on je uhvati rukom i reče joj: "Dođi, sestro moja, lezi sa mnom!" 12A ona mu reče: "Nemoj, brate moj! Ne sramoti me jer se tako ne radi u Izraelu. Ne čini takve sramote! 13Kuda bih ja sa svojom sramotom? A i ti bi bio kao bestidnik u Izraelu! Nego govori s kraljem: on me neće uskratiti tebi!" 14Ali je on ne htjede poslušati, nego je svlada i leže s njom.
    15Nato je odmah zamrzi silnom mržnjom te je mržnja kojom ju je zamrzio bila veća od ljubavi kojom ju je prije ljubio. I reče joj Amnon: "Ustani! Odlazi!" 16A ona mu odvrati: "Ne, brate moj! Ako me sad otjeraš, bit će to veće zlo od onoga koje si mi učinio!" Ali je on ne htjede slušati, 17nego dozva momka koji ga je služio i zapovjedi mu: "Otjeraj ovu od mene, izbaci je i zaključaj vrata za njom!" 18(A ona je imala na sebi haljinu s dugim rukavima, jer su se nekoć u takve haljine oblačile kraljeve kćeri dok su bile djevojke.) Sluga je izvede van i zaključa vrata za njom.
    19Tada Tamara uze prašine i posu se njom po glavi, razdrije haljinu s dugim rukavima koju je imala na sebi, stavi ruku na glavu i ode vičući glasno dok je išla. 20A njezin je brat Abšalom upita: "Je li možda tvoj brat Amnon bio s tobom? Ali sada, sestro moja, šuti: brat ti je! Ne uzimaj to k srcu!" Tako je Tamara ostala osamljena u kući svoga brata Abšaloma.
    21Kad je kralj David čuo sve što se dogodilo, vrlo se razgnjevi, ali ne htjede žalostiti svoga sina Amnona, koga je ljubio jer mu bijaše prvorođenac. 22A Abšalom ne reče Amnonu ni riječi, ni zle ni dobre, jer je Abšalom zamrzio Amnona što mu osramoti sestru Tamaru.
Abšalom ubija Amnona i bježi
    23A poslije dvije godine imao je Abšalom striženje ovaca u Baal Hasoru kod Efrajima; i Abšalom pozva svu kraljevu obitelj. 24Abšalom dođe kralju i reče mu: "Evo, tvoj sluga ima striženje ovaca, pa neka se kralj i njegovi dvorani udostoje doći svome sluzi." 25Ali kralj odgovori Abšalomu: "Ne, sine, nećemo doći svi, da ti ne budemo na teret." Abšalom ustraja, ali kralj ne htjede ići, nego ga blagoslovi i otpusti. 26Ali Abšalom nastavi: "Ako ti nećeš, dopusti da bar moj brat Amnon pođe s nama." A kralj ga upita: "Zašto da ide s tobom?" 27Ali je Abšalom i dalje navaljivao te David naposljetku pusti s njim Amnona i sve kraljeve sinove.
    Abšalom priredi kraljevsku gozbu 28i zapovjedi svojim slugama ovako: "Pazite! Kad se Amnonu razveseli srce od vina i ja vam viknem: 'Ubijte Amnona!' tada ga pogubite! Ne bojte se, jer vam tako zapovijedam! Ohrabrite se i pokažite se junaci!" 29I Abšalomove sluge učiniše s Amnonom kako im zapovjedi Abšalom. Tada skočiše svi kraljevi sinovi, pojahaše svaki svoju mazgu i pobjegoše.
    30Dok su oni još bili na putu, dođe ovakva vijest Davidu: "Abšalom je pobio sve kraljeve sinove, nije ostao od njih ni jedan jedini." 31Kralj ustade, razdrije svoje haljine i baci se na zemlju; i svi njegovi dvorani koji stajahu oko njega razdriješe svoje haljine. 32Ali Jonadab, sin Davidova brata Šimeja, progovori ovako: "Neka ne govori moj gospodar da su pobili sve mladiće, kraljeve sinove, jer je poginuo samo Amnon: na Abšalomovu licu mogla se predviđati nesreća od onoga dana kad je Amnon osramotio njegovu sestru Tamaru. 33Zato neka sada moj gospodar i kralj ne misli u srcu da su svi kraljevi sinovi poginuli. Poginuo je samo Amnon, 34a Abšalom je pobjegao."
    A momak koji bijaše na straži podiže oči i ugleda mnoštvo naroda gdje silazi cestom od Horonajima. Stražar dođe i javi kralju: "Vidio sam ljude gdje silaze cestom od Horonajima po gorskom obronku." 35Tada Jonadab reče kralju: "Evo stigoše kraljevi sinovi! Dogodilo se kako je rekao tvoj sluga." 36Tek što je to izrekao, a to kraljevi sinovi uđoše i zaplakaše u sav glas; a i kralj i svi njegovi dvorani plakahu. 37Abšalom pak bijaše pobjegao i otišao k Talmaju, sinu Amihudovu, gešurskom kralju. A David tugovaše za svojim sinom bez prestanka.
    38A pošto je Abšalom pobjegao i otišao u Gešur, ostao je ondje tri godine.
Joab radi da se Abšalom vrati
    39Kralj David prestao se srditi na Abšaloma jer se utješio zbog smrti Amnonove.
2 Sam 14.
A Joab, sin Sarvijin, opazi da se kraljevo srce okreće k Abšalomu. 2Zato Joab pošalje u Tekou po jednu pametnu ženu i reče joj: "Učini se kao da si u žalosti za mrtvim, obuci žalobne haljine, nemoj se mazati uljem, nego budi kao žena koja je već dugo vremena u žalosti za mrtvim. 3Otići ćeš kralju i govorit ćeš mu ovako." I Joab je nauči što će govoriti.
    4Žena iz Tekoe ode kralju, pade ničice na zemlju i pokloni se, zatim reče: "Pomozi, kralju!" 5Kralj je upita: "Što ti je?" A ona odgovori: "Ah, ja sam udovica. Muž mi je umro, 6a tvoja je službenica imala dva sina. Oni se posvadiše u polju, a nije bilo nikoga da ih razdvoji te je jedan od njih udario svoga brata i ubio ga. 7I sad se podiže sav rod na tvoju službenicu i reče: 'Predaj nam toga što je ubio svoga brata: mi ćemo ga pogubiti za život njegova brata koga je ubio, a time ćemo zatrti i baštinika.' Tako hoće da ugase žeravicu koja mi je ostala, da ne ostave mome mužu ni imena ni potomstva na zemlji." 8A kralj reče ženi: "Idi svojoj kući, ja ću odrediti što treba za te." 9A žena iz Tekoe reče kralju: "Gospodaru kralju! Neka na me i na moj očinski dom padne krivica; kralj i njegovo prijestolje nedužni su u tome!" 10A kralj nastavi: "Onoga koji ti se zaprijetio dovedi k meni! Taj te neće više dirnuti!" 11A ona reče: "Neka se kralj udostoji spomenuti ime Jahve, svoga Boga, da krvni osvetnik neće umnožiti zator i da neće pogubiti moga sina!" A on obeća: "Tako mi živog Jahve, nijedna vlas neće pasti s glave tvome sinu!"
    12A žena nastavi: "Dopusti da tvoja službenica kaže jednu riječ svome gospodaru kralju." A on odvrati: "Govori!" 13A žena reče: "Dakle, zašto je kralj - jer se izričući ovakvu presudu sam priznao krivim - donio protiv naroda Božjega odluku da ne pušta kući onoga koga je prognao? 14Mi smo svi osuđeni na smrt, slični smo vodi koja se prolije na zemlju i više se ne može skupiti, i Bog ne podiže mrtvaca: neka, dakle, kralj misli na to da prognanik ne ostane izagnan daleko od njega.
    15A razlog zašto sam došla da iznesem pred svoga gospodara kralja ovu stvar bio je taj što su me zaplašili ljudi, pa je mislila tvoja službenica: moram govoriti s kraljem, možda će kralj učiniti ono što mu njegova službenica kaže. 16Jer će kralj poslušati svoju službenicu i izbaviti je iz ruku čovjeka koji hoće da me istrijebi zajedno s mojim sinom iz Božje baštine. 17Zato je tvoja službenica pomislila: neka mi riječ moga gospodara i kralja bude na umirenje. Jer moj je gospodar i kralj kao Božji anđeo koji sluša dobro i zlo. Jahve, tvoj Bog, neka bude s tobom!"
    18Tada progovori kralj i reče ženi: "Nemoj mi sada zatajiti ono što ću te pitati!" A žena odgovori: "Neka govori moj gospodar kralj!" 19Tada kralj upita: "Nisu li Joabovi prsti s tobom u svemu tome?" A žena odgovori: "Tako bio živ, gospodaru kralju, zaista se ne može ni desno ni lijevo od svega što je kazao moj gospodar i kralj! Jest, tvoj mi je sluga Joab zapovjedio, on je naučio tvoju službenicu sve ove riječi. 20Tvoj je sluga Joab to učinio da bi svemu dao drugo lice, ali je moj gospodar mudar kao Božji anđeo, on zna sve što se zbiva na zemlji."
    21Tada se kralj okrenu Joabu i reče mu: "Dobro, učinit ću to. Idi i dovedi natrag mladića Abšaloma!" 22A Joab pade licem na zemlju, pokloni se i zahvali kralju; zatim reče Joab: "Danas vidi tvoj sluga da je našao milost u tvojim očima, gospodaru kralju, kad je kralj ispunio molbu svoga sluge." 23Potom se diže Joab, ode u Gešur i dovede Abšaloma natrag u Jeruzalem. 24Ali kralj reče: "Neka ide u svoju kuću, a meni neka ne dolazi na oči!" I Abšalom se povuče u svoju kuću i ne dođe kralju na oči.
Pohvale Abšalomu
    25U svemu Izraelu ne bijaše čovjeka tako lijepa kao Abšalom komu bi se mogle izreći tolike pohvale: od pete do glave nije bilo na njemu mane. 26A kad bi šišao kosu - a šišao ju je na koncu svake godine, jer mu je bila preteška pa ju je morao šišati - mjerio bi svoju kosu: bila bi teška dvije stotine šekela, po kraljevskoj mjeri. 27Abšalomu se rodiše tri sina i jedna kći po imenu Tamara; bila je to vrlo lijepa žena.
Abšalom dobiva oproštenje
    28Abšalom provede dvije godine u Jeruzalemu a da nije došao kralju na oči. 29Tada Abšalom pozva Joaba k sebi da bi ga poslao kralju, ali Joab ne htjede doći k njemu; i posla drugi put po njega, ali on opet ne htjede doći. 30Tada Abšalom zapovjedi slugama: "Znate Joabovo polje koje je pokraj mojega i na kojem raste ječam: idite i zapalite ga!" I Abšalomove sluge zapališe ono polje. 31Tada se diže Joab, dođe k Abšalomu u kuću i upita ga: "Zašto su tvoje sluge zapalile moje polje?" 32A Abšalom odgovori Joabu: "Ja sam poslao k tebi i poručio ti: 'Dođi ovamo, želio bih te poslati kralju s ovom porukom: Zašto sam se vratio iz Gešura?' Bolje bi bilo za mene da sam još ondje. Zato sad hoću da dođem kralju na oči, pa ako ima na meni kakva krivica, neka me pogubi!" 33Joab ode kralju i javi mu te riječi. Zatim kralj pozva Abšaloma. Dođe on pred kralja, pokloni mu se i pade ničice pred kralja. I kralj poljubi Abšaloma.
Abšalomove spletke
2 Sam 15.
Poslije toga nabavi Abšalom sebi kola i konje i pedeset ljudi koji su trčali pred njim. 2Abšalom je u rano jutro stajao kraj puta koji vodi do gradskih vrata; i tko god je imao kakvu parnicu te išao kralju na sud, Abšalom bi ga dozvao k sebi i pitao: "Iz kojega si grada?" A kad bi ovaj odgovorio: "Tvoj je sluga iz toga i toga Izraelova plemena", 3tada bi mu Abšalom rekao: "Vidiš, tvoja je stvar dobra i pravedna, ali nećeš naći nikoga koji bi te saslušao kod kralja." 4Abšalom bi nastavljao: "Ah, kad bi mene postavili za suca u zemlji! Svaki bi koji ima kakvu parnicu ili sud dolazio k meni i ja bih mu pribavio pravo!" 5A kad bi mu se tko približio da mu se pokloni, on bi pružio ruku, privukao ga k sebi i poljubio. 6Tako je činio Abšalom svim Izraelcima koji su dolazili na sud kralju. Time je Abšalom predobivao srca Izraelaca za sebe.
Abšalomova pobuna
    7Kad su prošle četiri godine, Abšalom reče kralju: "Dopusti da odem u Hebron i da izvršim zavjet kojim sam se zavjetovao Jahvi. 8Jer kad bijah u Gešuru u Aramu, tvoj se sluga zavjetovao ovako: 'Ako me Jahve dovede natrag u Jeruzalem, iskazat ću čast Jahvi u Hebronu.'" 9A kralj mu odgovori: "Idi u miru!" I on krenu na put i ode u Hebron.
    10Abšalom razasla tajne glasnike po svim Izraelovim plemenima i poruči im: "Kad čujete zvuk roga, tada recite: Abšalom je postao kralj u Hebronu." 11A ode s Abšalomom dvije stotine ljudi iz Jeruzalema; bijahu to uzvanici koji su bezazleno pošli ne znajući što se sprema. 12Abšalom posla i po Gilonjanina Ahitofela, Davidova savjetnika, iz njegova grada Gilona, da pribiva prinošenju žrtava. Urota je bila jaka, a mnoštvo Abšalomovih pristaša sve je više raslo.
Davidov bijeg
    13Tada stiže Davidu glasnik te mu javi: "Srce Izraelaca priklonilo se Abšalomu." 14Tada David reče svim svojim dvoranima koji bijahu s njim u Jeruzalemu: "Ustanite! Bježimo! Inače nećemo uteći od Abšaloma. Pohitite brzo, da on ne bude brži i ne stigne nas, da ne obori na nas zlo i ne pobije grada oštricom mača!" 15A kraljevi dvorani odgovoriše kralju: "Što god odluči naš gospodar kralj, evo tvojih slugu!" 16I kralj iziđe pješice sa svim svojim dvorom; ipak ostavi kralj deset inoča da čuvaju palaču. 17I kralj ode pješice sa svim narodom i zaustavi se kod posljednje kuće. 18Svi njegovi dvorani stajahu uza nj. Tada svi Kerećani, svi Pelećani, Itaj i svi Gićani koji bijahu došli s njim iz Gata, šest stotina ljudi, prođoše pred kraljem.
    19Kralj upita Itaja Gićanina: "Zašto i ti ideš s nama? Vrati se i ostani kod kralja! Ti si stranac, prognan iz svoje zemlje. 20Jučer si došao, a danas da te vodim da se potucaš s nama kad ja idem kamo me sreća nanese. Vrati se i odvedi svoju braću natrag sa sobom, a Jahve neka ti iskaže ljubav i vjernost!"
    21Ali Itaj odgovori kralju ovako: "Živoga mi Jahve i tako mi živ bio moj gospodar kralj: gdje god bude moj gospodar kralj, bilo na smrt ili na život, ondje će biti i tvoj sluga!"
    22Tada David reče Itaju: "Hajde, prođi!" I Itaj iz Gata prođe sa svim svojim ljudima i sa svom svojom pratnjom.
    23Svi plakahu iza glasa. Kralj je stajao na potoku Kidronu i sav je narod prolazio pred njim prema pustinji.
Kovčeg saveza vraćaju u Jeruzalem
    24Bijaše ondje i Sadok i s njim svi leviti koji su nosili Kovčeg Božji. I oni spustiše Kovčeg Božji kraj Ebjatara dok sav narod nije izišao iz grada. 25Tada kralj reče Sadoku: "Odnesi Kovčeg Božji natrag u grad. Ako nađem  milost u Jahve, on će me dovesti natrag i dopustiti mi da opet vidim njega i njegovo prebivalište. 26A ako rekne ovako: 'Nisi mi po volji!' - onda evo me, neka čini sa mnom što je dobro u njegovim očima!" 27Još kralj reče svećeniku Sadoku: "Hajde, ti i Ebjatar vratite se u miru u grad, i vaša dva sina s vama, tvoj sin Ahimaas i Ebjatarov sin Jonatan. 28Evo, ja ću se zadržati na ravnicama pustinje dok ne dođe od vas glas da me obavijesti."
    29Nato Sadok i Ebjatar odnesoše Kovčeg Božji natrag u Jeruzalem i ostadoše ondje.
David sebi pribavlja pomoć Hušaja
    30David se uspinjao na Maslinsku goru, sve plačući, pokrivene glave i bos, i sav narod koji ga je pratio iđaše pokrivene glave i plačući. 31Tada javiše Davidu da je i Ahitofel među urotnicima s Abšalomom. A David zavapi: "Obezumi Ahitofelove savjete, Jahve!"
    32Kad je David došao na vrh gore, ondje gdje se klanja Bogu, dođe mu u susret Hušaj Arčanin, prijatelj Davidov, razdrte haljine i glave posute prahom. 33David mu reče: "Ako pođeš sa mnom, bit ćeš mi na teret. 34Ali ako se vratiš u grad i kažeš Abšalomu: 'Bit ću tvoj sluga, gospodaru kralju; prije sam služio tvome ocu, a sada ću služiti tebi', moći ćeš tada okretati Ahitofelove savjete u moju korist. 35S tobom će biti i svećenici Sadok i Ebjatar. Sve što čuješ iz palače, javi svećenicima Sadoku i Ebjataru. 36S njima su ondje i dva njihova sina, Ahimaas Sadokov i Jonatan Ebjatarov: po njima mi javljajte sve što čujete."
    37Tako se Hušaj, prijatelj Davidov, vrati u grad upravo u času kad je Abšalom ulazio u Jeruzalem.
David i Siba
2 Sam 16.
Kad je David prešao malo preko vrha, dođe mu u susret Siba, sluga Meribaalov, sa dva osamarena magarca koja su nosila dvije stotine kruhova, sto grozdova suhog grožđa, sto voćnjača i mijeh vina. 2Kralj upita Sibu: "Što ćeš s tim?" A Siba odgovori: "Magarci će poslužiti kraljevoj obitelji za jahanje, kruh i voće momcima za jelo, a vino za piće onima koji se umore u pustinji." 3Kralj dalje upita: "A gdje je sin tvoga gospodara?" A Siba odgovori kralju: "Eno, ostao je u Jeruzalemu jer je mislio: 'Danas će mi dom Izraelov vratiti kraljevstvo moga oca.'" 4Tada kralj reče Sibi: "Sve što posjeduje Meribaal neka je tvoje." A Siba odgovori: "Bacam se ničice pred tobom. O, da bih i dalje bio dostojan milosti u tvojim očima, kralju gospodaru!"
Šimej proklinje Davida
    5Kad je kralj David došao do Bahurima, izađe odande čovjek od roda Šaulova. Zvao se Šimej, a bio je sin Gerin. Dok je izlazio, neprestano je proklinjao. 6Bacao je kamenje na Davida i na sve dvorane kralja Davida, premda je sva vojska sa svim junacima okruživala kralja s desne i lijeve strane. 7A Šimej je ovako govorio proklinjući: "Odlazi, odlazi, krvniče, ništarijo! 8Jahve je okrenuo na tebe svu krv Šaulova doma, kojemu si ti oduzeo kraljevstvo. Ujedno je Jahve predao kraljevstvo u ruke tvome sinu Abšalomu. Evo, sad si zapao u nevolju jer si krvnik."
    9Tada Sarvijin sin Abišaj zapita kralja: "Zar da ovaj uginuli pas proklinje moga gospodara kralja? Dopusti da odem prijeko i da mu skinem glavu!" 10Ali kralj odgovori: "Što hoćete od mene, Sarvijini sinovi? Ako on proklinje te ako mu je Jahve zapovjedio: 'Proklinji Davida!' - tko ga smije pitati: 'Zašto činiš tako?'" 11Nato David reče Abišaju i svim svojim dvoranima: "Eto, moj sin koji je izašao od moga tijela radi mi o glavi, a kamoli neće sada ovaj Benjaminovac! Pustite ga neka proklinje ako mu je Jahve to zapovjedio. 12Možda će Jahve pogledati na moju nevolju te mi vratiti dobro za njegovu današnju psovku."
    13Zatim David sa svojim ljudima nastavi put, a Šimej iđaše gorskom stranom usporedo s njim, neprestano psujući, bacajući kamenje i dižući prašinu. 14Kralj i sav narod koji ga je pratio stigoše umorni i ondje odahnuše.
Hušaj kod Abšaloma
    15Abšalom je međutim sa svim narodom izraelskim ušao u Jeruzalem; i Ahitofel bijaše s njim. 16A kad je Hušaj Arčanin, Davidov prijatelj, došao k Abšalomu, reče Hušaj Abšalomu: "Živio kralj! Živio kralj!" 17A Abšalom upita Hušaja: "Je li to tvoja vjernost prema tvome prijatelju? Zašto nisi otišao sa svojim prijateljem?" 18A Hušaj odgovori Abšalomu: "Ne, nego koga je izabrao Jahve i ovaj narod i svi Izraelci, njegov ću biti i s njim ću ostati. 19A drugo: kome ću služiti? Zar ne njegovu sinu? Kako sam služio tvojemu ocu, tako ću služiti tebi."
Abšalom i Davidove inoče
    20Potom se Abšalom obrati Ahitofelu: "Savjetuj sada: što da činimo?" 21Ahitofel odgovori Abšalomu: "Uđi k inočama svoga oca, koje je ostavio da čuvaju palaču: tada će sav Izrael čuti da si u zavadi sa svojim ocem, pa će se ohrabriti svi oni koji su pristali uz tebe." 22Tada razapeše za Abšaloma šator na krovu i Abšalom uđe k inočama svoga oca na oči svemu Izraelu. 23A savjet što bi ga dao Ahitofel u ono vrijeme vrijedio je kao odgovor Božji; toliko je vrijedio svaki Ahitofelov savjet i kod Davida i kod Abšaloma.
Hušaj osujećuje Ahitofelove osnove
2 Sam 17.
 Nato Ahitofel reče Abšalomu: "Dopusti da izaberem dvanaest tisuća ljudi pa da se dignem i pođem u potjeru za Davidom još noćas. 2Navalit ću na njega kad bude umoran i bez snage; plašit ću ga i razbježat će se sav narod koji je s njim. Onda ću ubiti samoga kralja. 3A sav ću narod dovesti natrag k tebi, kao što se mlada vraća svome mužu: ti radiš o glavi samo jednome čovjeku, a sav će narod onda biti miran." 4Svidje se to Abšalomu i svim starješinama Izraelovim.
    5Ali Abšalom reče: "Pozovimo još Hušaja Arčanina da čujemo što će nam on kazati!" 6Kad je Hušaj došao k Abšalomu, reče mu Abšalom: "Ahitofel je svjetovao ovako. Hoćemo li učiniti kako je on predložio? Ako ne, govori ti!"
    7A Hušaj odgovori Abšalomu: "Ovaj put savjet Ahitofelov nije dobar." 8I nastavi Hušaj: "Ti znaš da su tvoj otac i njegovi ljudi junaci i da su ljuti kao medvjedica kojoj su oteli njezine medvjediće. Tvoj je otac ratnik, neće on dopustiti da narod počiva preko noći. 9On se sada krije u kakvoj jami ili na kakvu drugom mjestu. Pa ako odmah u početku koji od naših padne, proširit će se glas o porazu u vojsci koja je pristala uz Abšaloma. 10Tada će i najhrabriji, u koga je srce kao u lava, izgubiti srčanost. Jer sav Izrael zna da je tvoj otac junak i da su hrabri oni koji ga prate. 11Zato ja svjetujem ovo: neka se sav Izrael, od Dana do Beer Šebe, okupi oko tebe, da ga bude kao pijeska na obali morskoj, a ti sam da stupaš u njihovoj sredini. 12Tada ćemo navaliti na njega gdje se god bude nalazio, oborit ćemo se na nj kao što rosa pada na zemlju i nećemo ostaviti živa ni njega niti ikojega od njegovih ljudi. 13Ako li se povuče u koji grad, sav će izraelski narod donijeti užeta pod onaj grad pa ćemo ga povlačiti do potoka, sve dok više ni kamenčića ne bude od njega."
    14Tada Abšalom i svi Izraelci rekoše: "Bolji je savjet Hušaja Arčanina nego savjet Ahitofelov." Jer Jahve bijaše odlučio da se osujeti izvrsna Ahitofelova osnova, kako bi navukao nesreću na Abšaloma.
    15Potom Hušaj javi svećenicima Sadoku i Ebjataru: "Ahitofel je tako i tako savjetovao Abšaloma i starješine izraelske, a ja sam savjetovao tako i tako. 16Zato sad brzo javite to Davidu i poručite mu: 'Nemoj noćas noćiti na ravnicama pustinje, nego brzo prijeđi na drugu stranu da ne bude uništen kralj i sva vojska koja je s njim.'"
David dobiva obavijest i prelazi preko Jordana
    17Jonatan i Ahimaas zadržavali se kod Rogelskog izvora; jedna je sluškinja dolazila i donosila im vijesti, a oni su odlazili da to jave kralju Davidu, jer se nisu smjeli odati ulazeći u grad. 18Ali ih opazi neki momak te javi Abšalomu. Nato obojica žurno odoše i dođoše u kuću nekoga čovjeka u Bahurimu. U njegovu dvorištu bijaše studenac i oni se spustiše u nj. 19A žena uze i razastrije pokrivač preko otvora studencu i posu po njem stučenoga zrnja, tako da se ništa nije moglo opaziti.
    20Abšalomove sluge dođoše k toj ženi u kuću i upitaše: "Gdje su Ahimaas i Jonatan?" A žena im odgovori: "Otišli su dalje prema vodi." Potom su ih još tražili, ali ih ne nađoše pa se vratiše u Jeruzalem. 21A kad su oni otišli, ona dvojica iziđoše iz studenca i odoše da donesu vijesti kralju Davidu. I rekoše mu: "Ustajte i prijeđite brže preko vode, jer je tako i tako savjetovao protiv vas Ahitofel." 22Tada se David i sav narod što bijaše s njim diže i prijeđe preko Jordana; u zoru nije više bilo nijednoga koji nije prešao preko Jordana.
    23Kad je Ahitofel vidio da se nije izvršio njegov savjet, osamari svoga magarca, krenu na put i ode svojoj kući u svoj grad. Ondje se pobrinu za svoju kuću, zatim se objesi i umrije. Pokopaše ga u grobu njegova oca.
Abšalom prelazi preko Jordana - David u Mahanajimu
    24David je već bio došao u Mahanajim kad je Abšalom prešao preko Jordana sa svim Izraelcima koji bijahu s njim. 25Abšalom bijaše postavio Amasu za zapovjednika nad vojskom namjesto Joaba. A Amasa je bio sin nekoga čovjeka po imenu Jitre, Jišmaelovca, koji je ušao k Abigajili, kćeri Jišajevoj i sestri Sarvije, Joabove majke. 26Izrael i Abšalom udariše tabor u zemlji gileadskoj.
    27Kad je David došao u Mahanajim, tada Šobi, sin Nahašev iz Rabe Amonske, pa Makir, sin Amielov iz Lo Debara, i Barzilaj, Gileađanin iz Rogelima, 28donesoše postelja, pokrivača, čaša i zemljanog suđa, uz to pšenice, ječma, brašna, pržena žita, boba, leće, 29meda, kiseloga mlijeka i sira kravljeg i ovčjeg i ponudiše Davida i narod što bijaše s njim da jedu. Jer mišljahu: "Ljudi su u pustinji trpjeli glad, umor i žeđu."
Poraz Abšalomovih ljudi
2 Sam 18.
Potom David pobroji narod što bijaše s njim i postavi nad njima tisućnike i stotnike. 2Zatim podijeli vojsku na tri skupine: jednu trećinu predade Joabu, drugu trećinu Abišaju, sinu Sarvijinu, bratu Joabovu, a treću trećinu Itaju iz Gata. Tada David reče narodu: "I ja ću s vama u rat." 3Ali se narod usprotivi: "Ne smiješ ti ići. Jer ako mi i pobjegnemo, neće nitko na to obraćati pažnju, ili ako nas i pola izgine, neće se na to obraćati pažnja; ali ti sam vrijediš kao nas deset tisuća. Osim toga, bolje je da budeš pripravan da nam iz grada pomogneš." 4A kralj im odgovori: "Učinit ću sve što vam se čini dobro." I kralj stade kod vrata dok je vojska izlazila po stotinama i tisućama. 5A Joabu, Abišaju i Itaju dade zapovijed: "Čuvajte mi mladića Abšaloma!" I sav je narod čuo da je kralj tako zapovjedio svim vojvodama za Abšaloma.
    6Tako vojska iziđe za boj spremna pred Izraela i bitka se zametnu u Efrajimovoj šumi. 7Izraelsku vojsku potukoše Davidovi ljudi; i velik poraz bijaše u onaj dan: dvadeset tisuća mrtvih. 8Boj se proširio po svemu onom kraju i više je ljudi onoga dana progutala šuma nego mač.
Smrt Abšalomova
    9Abšalom slučajno zapade u ruke Davidovim ljudima. Abšalom je jahao na mazgi, a mazga naiđe pod grane velika hrasta, tako te je Abšalomu glava zapela o grane i on osta viseći između neba i zemlje, dok je mazga ispod njega otišla dalje.
    10Vidje to neki čovjek i javi Joabu govoreći: "Upravo sam vidio Abšaloma gdje visi o jednom hrastu." 11A Joab odvrati čovjeku koji mu je to javio: "Kad si ga vidio, zašto ga na mjestu nisi sastavio sa zemljom? Moja bi onda bila dužnost da ti dam deset srebrnih šekela i jedan pojas!" 12Ali čovjek odgovori Joabu: "I kad bi mi na dlan izbrojio tisuću srebrnih šekela, ne bih digao ruku na kraljeva sina! Čuli smo na svoje uši kako je kralj zapovjedio tebi, Abišaju i Itaju govoreći: 'Čuvajte mi mladića Abšaloma!' 13Da sam podmuklo napao na njega izlažući opasnosti svoj život - jer kralju ništa ne ostaje skriveno - onda bi se ti držao po strani."
    14A Joab odvrati: "Neću ja ovdje dangubiti s tobom!" I uze tri sulice u ruke i zabode ih u srce Abšalomu, koji je bio još živ viseći o hrastu. 15Nato priđe deset momaka, štitonoša Joabovih, i dotukoše Abšaloma i usmrtiše.
    16Tada Joab zapovjedi da zatrube u rog, i vojska prestade progoniti Izraela jer je Joab zaustavio vojsku. 17Potom uzeše Abšaloma, baciše ga u duboku jamu usred šume i navaljaše na nj veliku gomilu kamenja. Izraelci pak pobjegoše svaki svome šatoru.
    18Abšalom bijaše još za života postavio sebi spomenik u Kraljevoj dolini jer mišljaše: "Nemam sina koji bi sačuvao spomen mome imenu." I nazvao je taj spomenik po svome imenu te se još i danas zove "Abšalomov spomenik".
Davidu javljaju smrt Abšalomovu
    19Ahimaas, Sadokov sin, reče Joabu: "Idem javiti kralju veselu vijest da mu je Jahve pribavio pravdu izbavivši ga iz ruku njegovih neprijatelja." 20Ali mu Joab reče: "Ne možeš danas biti glasnik vesele vijesti, nego ćeš to biti koji drugi dan; danas ne možeš javiti dobru vijest jer je poginuo kraljev sin."
    21Zatim Joab zapovjedi Etiopljaninu: "Idi javi kralju što si vidio!" Etiopljanin se pokloni Joabu i otrča.
    22A Sadokov sim Ahimaas opet zamoli Joaba: "Dogodilo se što mu drago, dopusti da otrčim i ja za Etiopljaninom." A Joab upita: "Zašto bi trčao, sine moj, kad ti ta vesela vijest neće pribaviti nagrade?" 23A on ponovi: "Dogodilo se što mu drago, trčat ću!" A Joab mu odvrati: "Trči!" I Ahimaas otrča putem kroz ravnicu i preteče Etiopljanina.
    24David je upravo sjedio među dvojim gradskim vratima, a stražar se bio uspeo na krov iznad vrata. Podigavši oči, stražar ugleda čovjeka kako trči sam. 25Stražar povika i javi kralju, a kralj mu reče: "Ako je sam, nosi dobar glas na ustima." Čovjek je dolazio sve bliže. 26Uto stražar ugleda drugoga čovjeka gdje trči. I povika stražar koji je bio nad vratima: "Evo još jednoga čovjeka koji trči sam!" A kralj odvrati: "I taj nosi dobar glas." 27Stražar nastavi: "Prepoznajem trk prvoga čovjeka: trči kao Sadokov sin Ahimaas." A kralj odvrati: "To je dobar čovjek, dolazi s dobrim glasom."
    28Ahimaas se približi kralju i pozdravi ga: "Zdravo!" Baci se licem na zemlju pred kraljem i nastavi: "Blagoslovljen Jahve, tvoj Bog, koji je napustio ljude što su digli ruku na moga gospodara i kralja!" 29A kralj upita: "Je li spašen mladić Abšalom?" A Ahimaas odgovori: "Vidio sam veliku vrevu kad je kraljev sluga Joab slao tvoga slugu, ali ne znam što je bilo." 30Kralj mu reče: "Odstupi i stani tamo!" On odstupi i stade.
    31Uto stiže Etiopljanin i progovori: "Neka moj gospodar kralj primi veselu vijest. Jahve ti je danas pribavio pravdu izbavivši te iz ruku svih onih koji su ustali na tebe." 32A kralj upita Etiopljanina: "Je li spašen mladić Abšalom?" A Etiopljanin odgovori: "Neka neprijatelji moga gospodara i kralja i svi koji se dižu na tebe u zloj namjeri - prođu kao taj mladić!"
Davidova žalost
2 Sam 19.
Kralj zadrhta, pope se u gornju odaju nad vratima i zaplaka; jecajući govoraše ovako: "Sine Abšalome, sine moj! Sine moj Abšalome! Oh, da sam ja umro mjesto tebe! Abšalome, sine moj, sine moj!" 2I javiše Joabu: "Eno kralj plače i tuguje za Abšalomom." 3Tako se pobjeda u onaj dan pretvorila u žalost za svu vojsku, jer je vojska čula u onaj dan da kralj tuguje za svojim sinom. 4I toga se dana vojskom kradom vrati u grad, kao što se kradom šulja vojska koja se osramotila bježeći iz boja. 5A kralj je pokrio svoje lice i vapio iza glasa: "Sine moj Abšalome! Abšalome, sine moj! Sine moj!"
    6Tada Joab dođe kralju u kuću i reče mu: "Postiđuješ danas lice svih svojih slugu koji su danas spasili život tebi, život tvojim sinovima i tvojim kćerima, život tvojim ženama i život inočama tvojim, 7jer iskazuješ ljubav onima koji te mrze, a mržnju onima koji te ljube. Danas si pokazao da ti ništa nije ni do vojvoda ni do vojnika, jer vidim sada da bi ti sasvim pravo bilo kad bi Abšalom bio živ, a mi svi da smo danas poginuli. 8Zato sada ustani, iziđi i prijazno progovori svojim vojnicima; jer, kunem ti se Jahvom, ako ne iziđeš, nijedan čovjek neće ostati noćas s tobom, i to će ti biti veća nesreća od svih koje su te snašle od tvoje mladosti pa do sada."
    9Kralj ustade i sjede na vrata. Javiše to svemu narodu govoreći: "Eno kralj sjedi na vratima." I sav narod dođe pred kralja.
Priprave za Davidov povratak
    A Izraelci bijahu pobjegli svaki u svoj šator. 10I sav se narod po svim Izraelovim plemenima prepirao govoreći: "Kralj nas je izbavio iz ruku naših neprijatelja, on nas je izbavio iz ruku filistejskih, a sada je morao pobjeći iz zemlje ispred Abšaloma. 11A Abšalom koga smo pomazali za kralja poginuo je u boju. Zašto se, dakle, kolebate dovesti kralja natrag?"
    12Te riječi svega Izraela dopru do kralja u njegovu kuću. Zato kralj David poruči svećenicima Sadoku i Ebjataru: "Recite starješinama judejskim ovako: 'Zašto da vi budete posljednji koji će kralja dovesti u njegovu kuću? 13Vi ste moja braća, vi ste od moga mesa i od mojih kosti. Zašto biste, dakle, bili posljednji koji će dovesti kralja natrag?' 14Recite i Amasi: 'Nisi li ti od mojih kosti i od moga mesa? Neka mi Bog učini zlo i neka mi doda drugo ako mi ne budeš zauvijek vojvoda nad mojom vojskom namjesto Joaba!'" 15Tada se složiše svi ljudi Judina roda kao jedan čovjek i poručiše kralju: "Vrati se sa svim svojim ljudima!"
Događaji za povratka: Šimej
    16I tako se kralj vrati i dođe do Jordana, a Judejci bijahu stigli do Gilgala dolazeći u susret kralju da prate kralja na prijelazu preko Jordana. 17Tada je pohitio i Šimej, sin Gerin, Benjaminovac iz Bahurima, i sišao s Judejcima u susret kralju Davidu. 18Imao je sa sobom tisuću ljudi od Benjaminova plemena. I Siba, sluga Šaulova doma, sa petnaest svojih sinova i dvadeset svojih slugu, dođe do Jordana pred kralja. 19Dovezli su splav da prevezu kraljevu čeljad i da učine sve što bi mu bilo drago.
    A Gerin sin Šimej baci se pred noge kralju kad je kralj htio prijeći preko Jordana; 20i reče kralju: "Neka mi moj gospodar ne upiše u grijeh! Ne opominji se zla što ti ga je učinio tvoj sluga u onaj dan kad je moj gospodar i kralj izlazio iz Jeruzalema. Neka to kralj ne uzima k srcu! 21Tvoj sluga uviđa da je sagriješio; zato sam, evo, došao danas prvi iz svega Josipova doma da siđem u susret svome gospodaru i kralju."
    22Ali Sarvijin sin Abišaj progovori i reče: "Zar Šimej ne zaslužuje smrt što je proklinjao pomazanika Jahvina?" 23A David odgovori: "Što ja imam s vama, Sarvijini sinovi, te me danas uvodite u napast? Zar bi danas mogao tko biti pogubljen u Izraelu? Ta sada znam da sam danas opet kralj nad Izraelom." 24Tada kralj reče Šimeju: "Nećeš poginuti!" I kralj mu se zakle.
Meribaal
    25I Šaulov sin Meribaal sišao je u susret kralju. On nije njegovao ni svojih nogu ni svojih ruku, nije uređivao svoje brade, nije prao svojih haljina od onoga dana kad je otišao kralj pa sve do dana kad se opet vratio u miru. 26Kad je iz Jeruzalema došao u susret kralju, upita ga kralj: "Zašto nisi pošao sa mnom, Meribaale?" 27A on odgovori: "Kralju gospodaru! Moj me sluga prevario. Tvoj mu je sluga rekao: 'Osamari mi magaricu da je uzjašem i pođem s kraljem!' Jer tvoj je sluga hrom. 28On je oklevetao tvoga slugu pred mojim gospodarom i kraljem. Ali moj je gospodar i kralj kao Božji anđeo: zato čini što je dobro u tvojim očima. 29Jer sav moj očinski dom nije bio drugo zaslužio nego smrt od moga gospodara kralja, a ti si ipak primio svoga slugu među one koji jedu za tvojim stolom. Pa kako još imam pravo tužiti se kralju?"
    30A kralj mu odgovori: "Čemu da još duljiš svoj govor? Određujem: ti i Siba podijelite njive!"
    31Meribaal reče kralju: "Neka uzme i sve, kad se moj gospodar kralj sretno vratio u svoj dom!"
Barzilaj
    32I Barzilaj Gileađanin dođe iz Rogelima i nastavi s kraljem da ga isprati preko Jordana. 33Barzilaj bijaše vrlo star, bilo mu je osamdeset godina. Pribavljao je kralju opskrbu dok je boravio u Mahanajimu jer bijaše vrlo imućan čovjek. 34Kralj reče Barzilaju: "Pođi sa mnom, ja ću te u tvojim starim danima uzdržavati kod sebe u Jeruzalemu." 35A Barzilaj odgovori kralju: "A koliko mi još godina života ostaje da idem s kraljem u Jeruzalem? 36Sada mi je osamdeset godina; mogu li još razlikovati što je dobro a što zlo? Može li tvojem sluzi još goditi što jede i pije? Mogu li još slušati glas pjevača i pjevačica? Zašto bi tvoj sluga bio još na teret mome gospodaru kralju? 37Tvoj će sluga još samo prijeći preko Jordana s kraljem, ali zašto bi mi kralj dao takvu nagradu? 38Dopusti svome sluzi da se vrati, da umrem u svom gradu kod groba svoga oca i svoje majke. Ali evo tvoga sluge Kimhama, neka ide dalje s mojim gospodarom kraljem, pa njemu učini što je dobro u tvojim očima!"
    39Kralj odgovori: "Neka onda Kimham ide sa mnom dalje, a ja ću mu učiniti što bude tebi drago i što god me zamoliš sve ću mu učiniti za tebe."
    40Kad je sav narod prešao preko Jordana, prijeđe i kralj, poljubi Barzilaja i blagoslovi ga, potom se ovaj vrati u svoje mjesto.
Juda i Izrael otimaju se za kralja
    41Kralj nastavi put u Gilgal, a Kimham iđaše s njim. Kralja je pratio sav narod Judin i polovina naroda Izraelova. 42Uto svi Izraelci dođu pred kralja i upitaju ga: "Zašto te naša braća Judejci ukradoše i zašto prevedoše preko Jordana našega kralja i njegov dom i sve Davidove ljude s njim?" 43A Juda odgovori Izraelu: "Kralj je meni rod. Zašto si se ražestio zbog toga? Jesam li jeo na kraljev račun? Ili sam si što prigrabio?" 44Tada Izrael odgovori Judi ovako: "Ja imam deset udjela na kralja i prema tebi ja sam prvorođenac. Zašto si me, dakle, prezreo? Nije li moja riječ bila prva kad je trebalo natrag dovesti moga kralja?" Ali govor Judin bijaše tvrđi od govora Izraelova.
Pobuna Šebe
2 Sam 20.
Ondje se slučajno našao opak čovjek po imenu Šeba, Bikrijev sin, Benjaminovac. On zatrubi u rog i viknu:
    "Mi nemamo udjela na Davidu
        ni baštine na Jišajevu sinu!
        Svaki svome šatoru, Izraele!"
    2Tako svi Izraelci ostaviše Davida i pođoše za Bikrijevim sinom Šebom; a Judejci prionuše uza svoga kralja i otpratiše ga od Jordana do Jeruzalema.
    3Kad se David vratio u svoju palaču u Jeruzalem, uze deset inoča koje je bio ostavio da čuvaju palaču i stavi ih da budu čuvane. Brinuo im se za uzdržavanje, ali nije više išao k njima. Tako su one živjele zatvorene do svoje smrti, kao udovice živoga muža.
Umorstvo Amase
    4Potom kralj zapovjedi Amasi: "Sazovi mi Judejce do tri dana, a i ti da budeš ovdje!" 5Amasa ode da sazove Judejce, ali se zadrža preko vremena koje mu bijaše odredio kralj. 6Tada David reče Abišaju: "Sad će nam Bikrijev sin Šeba biti opasniji nego Abšalom. Zato uzmi ljude svoga gospodara i pođi za njim u potjeru da se ne domogne tvrdih gradova i ne izmakne nam iz očiju!" 7Za Abišajem krenu na put Joab, Kerećani, Pelećani i svi junaci; oni iziđu iz Jeruzalema u potjeru za Bikrijevim sinom Šebom. 8Kad su bili kod velikoga kamena što je kod Gibeona, dođe Amasa prema njima. Joab imaše na sebi ratnu haljinu, a preko nje imaše pripasan mač uz bedro, u koricama; ali mu se mač iskliznu i pade. 9Joab pozdravi Amasu: "Jesi li mi dobro, brate?" I desnom rukom uhvati za bradu Amasu da ga poljubi. 10Amasa se nije obazirao na mač koji bijaše Joabu u ruci, i on ga udari njim u trbuh i prosu mu utrobu na zemlju. Nije morao ponoviti udarac i Amasa umrije. Joab sa svojim bratom Abišajem nastavi potjeru za Bikrijevim sinom Šebom.
    11Jedan od Joabovih momaka osta na straži kod Amase i tu je vikao: "Kome je mio Joab i tko je za Davida neka slijedi Joaba!" 12A Amasa ležao u krvi nasred puta. Videći onaj čovjek gdje se ustavlja sav narod, odvuče Amasu s puta u polje i baci preko njega kabanicu jer je vidio gdje se zaustavlja svatko tko naiđe blizu njega. 13Kad je Amasa bio uklonjen s puta, svi ljudi pođoše za Joabom da gone Bikrijeva sina Šebu.
Svršetak ustanka
    14Šeba je prošao kroza sva izraelska plemena sve do Abel Bet Maake i svi Bikrani s njim. Skupiše se oni i pođoše za njim. 15Joab dođe i opsjede ga u Abel Bet Maaki. Dade nasuti nasip oko grada. Sva vojska koja bijaše s Joabom navali potkopavati zid da ga obori. 16Tada se jedna mudra žena uspe na zid i povika iz grada: "Čujte! Čujte! Recite Joabu: 'Priđi ovamo, da govorim s tobom!'" 17Kad je prišao, upita žena: "Jesi li ti Joab?" On odgovori: "Jesam." A ona će: "Poslušaj riječ sluškinje svoje!" On odgovori: "Slušam." 18Žena nastavi: "Nekoć se govorilo ovako: 'Treba pitati u Abelu i u Danu 19je li svršeno s onim što su utvrdili vjernici u Izraelu.' Ti bi htio uništiti jedan grad, i to jedan od matičnih gradova u Izraelu. Zašto zatireš baštinu Jahvinu?"
    20Joab odgovori ovako: "Daleko, daleko bilo to od mene! Ne želim ni zatirati ni razarati. 21Ne radi se o tome, nego je jedan čovjek iz Efrajimove gore, po imenu Šeba, Bikrijev sin, podigao ruku na kralja, na Davida. Predajte samo njega, pa ću otići od grada!" Žena odgovori Joabu: "Dobro. Odmah će ti njegovu glavu baciti preko zida!" 22Žena se vrati u grad i progovori svemu narodu kako joj je govorila njezina mudrost. I odsjekoše glavu Bikrijevu sinu Šebi i baciše je Joabu. A on zapovjedi da zatrube u rog te se raziđoše od grada, svaki u svoj kraj. A Joab se vrati kralju u Jeruzalem.
Visoki službenici Davidovi
    23Joab je bio zapovjednik nad svom vojskom. Jojadin sin Benaja bio je zapovjednik nad Kerećanima i Pelećanima. 24Adoram je bio nadglednik nad radovima. Ahiludov sin Jošafat bio je pečatnik. 25Seraja je bio državni pisar. Sadok i Ebjatar bijahu svećenici. 26Uz to je Jairanin Ira bio zamjenik Davidov.
V. DODACI
Velika glad i smaknuće Šaulovih potomaka
2 Sam 21.
U dane Davidove vladaše jednom glad tri godine uzastopce. David se obrati Jahvi, a Jahve mu odgovori: "Na Šaulu i njegovu domu leži krvna krivnja jer je pogubio Gibeonce." 2Tada kralj sazva Gibeonce da ih pita. Ti Gibeonci nisu pripadali Izraelcima, nego su bili ostatak Amorejaca, kojima se Izraelci bijahu zakleli zakletvom, ali je Šaul tražio da ih uništi u svojoj revnosti za Izraelce i Judejce.
    3David, dakle, upita Gibeonce: "Što da vam učinim i čime da vam dadem zadovoljštinu da biste blagoslovili baštinu Jahvinu?" 4Gibeonci odgovoriše: "Ne tražimo mi ni srebra ni zlata od Šaula i njegova doma, niti nam je stalo da se pogubi koji čovjek u Izraelu." David će im nato: "Što reknete učinit ću za vas."
    5A oni odgovoriše kralju: "Čovjek koji nas je zatirao i koji je smišljao da nas uništi, da nas ne bude nigdje u svemu izraelskom području, 6od njegovih potomaka neka nam se preda sedam ljudi da ih objesimo pred Jahvom u Gibeonu na gori Jahvinoj." Kralj odvrati: "Dat ću vam ih."
    7Kralj poštedje Meribaala, sina Šaulova sina Jonatana, zbog zakletve pred Jahvom koja ih je vezala, Davida i Jonatana, sina Šaulova. 8Tako kralj uze oba sina Rispe, Ajine kćeri, koje je rodila Šaulu, Armonija i Meribaala, i svih pet sinova Merabe, Šaulove kćeri, koje je rodila Adrielu, sinu Barzilajevu, iz Mehole. 9Njih dade u ruke Gibeoncima, a oni ih objesiše na gori pred Jahvom. Tako sva sedmorica poginuše zajedno, pogubljeni prvih dana žetve, na početku ječmene žetve.
    10Rispa, Ajina kći, uze kostrijet i prostrije je za sebe na stijeni od početka ječmene žetve sve dok nije kiša s neba pala na mrtva tijela, i tako nije dala nebeskim pticama da se spuštaju na njih danju ni poljskim zvijerima noću. 11Kad su Davidu javili što je učinila Ajina kći Rispa, Šaulova inoča, 12ode David i uze Šaulove kosti i kosti njegova sina Jonatana od stanovnika Jabeša Gileadskog, koji ih bijahu potajno odnijeli s trga u Bet Šanu, gdje su ih objesili Filistejci u onaj dan kad su Filistejci porazili Šaula na Gilboi. 13David prenese odande Šaulove kosti i kosti njegova sina Jonatana pa ih združi s kostima pogubljenih. 14I ukopaše Šaulove kosti i kosti njegova sina Jonatana s kostima pogubljenih u zemlji Benjaminovoj, u Seli, u grobu Šaulova oca Kiša. Pošto izvršiše sve što je kralj zapovjedio, Bog se smilova zemlji.
Junačka djela protiv Filistejaca
    15Jednom opet nasta rat između Filistejaca i Izraelaca. David ode u boj sa svojim ljudima te su se borili s Filistejcima tako da se David umorio. 16Išibenob, jedan od Rafinih potomaka, čije je koplje bilo teško tri stotine mjedenih šekela i koji o pripasu imaše nov mač, hvastao se tada da će ubiti Davida. 17Ali Davidu priskoči u pomoć Sarvijin sin Abišaj; udari on Filistejca te ga ubi. Tada se Davidovi ljudi zakleše rekavši Davidu: "Nećeš više ići s nama u boj, da ne ugasiš svjetiljke Izraelove!"
    18Poslije toga opet izbi rat s Filistejcima u Gobu; tada je Hušanin Sibkaj pogubio Sipaja, jednoga od Rafinih potomaka. 19Uz to nasta rat s Filistejcima u Gobu; tada je Jairov sin Elhanan iz Betlehema pogubio Golijata Gitejca, koji je imao kopljaču kao tkalačko vratilo.
    20Potom opet izbi rat u Gatu, gdje je bio neki čovjek visoka rasta: imaše taj na svakoj ruci i nozi po šest prstiju, dakle dvadeset i četiri; i on bijaše potomak Rafin. 21Kad je počeo ružiti Izraela, ubi ga Jonatan, sin Davidova brata Šimeja.
    22Ta četvorica bijahu potomci istoga Rafe iz Gata, a poginuše od ruke Davidove i od ruku njegovih slugu.
Psalam Davidov
2 Sam 22.
David upravi Jahvi riječi ove pjesme u dan kad ga je Jahve izbavio iz ruku svih njegovih neprijatelja i iz ruke Šaulove. 2Pjevao je:
    "Jahve, hridino moja, utvrdo moja,
            spase moj;3    Bože moj, pećino moja kojoj se
            utječem,
    štite moj, spasenje moje, tvrđavo
            moja!
        Ti me izbavljaš od nasilja.4Zazvat ću Jahvu hvale predostojna
        i od dušmana bit ću izbavljen.5Valovi smrti okružiše mene,
        prestraviše me bujice pogubne,6Užad Podzemlja sputiše me,
        smrtonosne zamke padoše na me:7u nevolji zazvah Jahvu
        i Bogu svome zavapih.
    Iz svog Doma zov mi začu,
        i vapaj moj mu do ušiju doprije.8I zemlja se potrese i uzdrhta,
        uzdrmaše se temelji nebesa,
        pokrenuše se, jer On gnjevom
            planu.9Iz nosnica mu dim se diže,
        iz usta mu oganj liznu,
        ugljevlje živo od njega plamsa.10On nagnu nebesa i siđe,
        pod nogama oblaci mu mračni.11Na keruba stade i poletje;
        na krilima vjetra zaplovi.12Ogrnu se mrakom kao koprenom,
        prekri se tamnim vodama
            i oblacima tmastim,13od bljeska pred licem njegovim
        užga se ugljevlje plameno.14Jahve s neba zagrmje,
        Svevišnjega glas se ori.15Odape strijele i dušmane rasu,
        izbaci munje i na zemlju ih obori.16Morska dna se pokazaše,
        i temelji svijeta postaše goli
    od strašne prijetnje Jahvine,
        od olujna daha gnjeva njegova.17On pruži s neba ruku i mene prihvati,
        iz silnih voda on me izbavi.18Od protivnika moćnog mene
            oslobodi,
        od dušmana mojih jačih od mene.19Navališe na me u dan zlosretni,
        ali me Jahve zaštiti,20na polje prostrano izvede me,
        spasi me jer sam mu mio.21Po pravednosti mojoj Jahve mi
            uzvrati,
        po čistoći ruku mojih on me
            nagradi,22jer čuvah putove Jahvine,
        od Boga se svoga ne udaljih.23Odredbe njegove sve su mi
            pred očima,
        zapovijedi njegove nisam odbacio,24do srži odan njemu sam bio,
        čuvam se grijeha svakoga.25Jahve mi po pravdi mojoj vrati,
        čistoću ruku mojih vidje.26S prijateljem ti si prijatelj,
        poštenu poštenjem uzvraćaš.27S čovjekom čistim ti si čist,
        a lukavca izigravaš,28jer narodu poniženu spasenje
            donosiš
        a ponižavaš oči ohole.29Jahve, ti moju svjetiljku užižeš,
        Bože, tminu moju obasjavaš:30s tobom udaram na čete dušmanske,
        s Bogom svojim preskačem zidine.31Savršeni su puti Gospodnji,
        i riječ je Jahvina ognjem kušana.
    on je štit svima, samo on,
        koji se k njemu utječu.32Jer tko je Bog osim Jahve?
        Tko li je hridina osim Boga
            našega?33Taj Bog me snagom opasuje,
        stere mi put besprijekoran.34Noge mi dade brze ko u košute
        i postavi me na visine sigurne,35ruke mi za borbu uvježba
        i mišice da luk mjedeni napinju.36Daješ mi štit svoj koji spasava,
        tvoja me brižljivost uzvisi.37Pouzdanje daješ mom koraku,
        i noge mi više ne posrću.38Pognah svoje dušmane i dostigoh,
        i ne vratih se dok ih ne uništih.39Obaram ih, ne mogu se dići,
        padaju, pod nogama mi leže.40Ti me opasa snagom za borbu,
        a protivnike moje meni podloži.41Ti dušmane moje u bijeg natjera,
        i rasprših one koji su me mrzili.42Vapiju u pomoć, nikog da pomogne,
        vapiju Jahvi - ne odaziva se.43Smrvih ih kao prah na vjetru,
        zgazih ih ko blato na putu.44Ti me izbavi od bune u mom narodu,
        postavi me glavarom pogana,
    puk koji ne poznavah služi mi.45    Svaki moj šapat pokorno on sluša.
    Sinovi tuđinci meni laskaju,46    sinovi tuđinski gube srčanost
        izlaze dršćuć iz svojih utvrda.47Živio Jahve! Blagoslovljena hridina
            moja!
        Neka se uzvisi Bog, spasenje moje!48Bog koji mi daje osvetu
        i narode meni pokorava.49Od dušmana me mojih izbavljaš
        i nad protivnike me moje izdižeš,
        ti mene od čovjeka silnika
            spasavaš.50Zato te slavim, Jahve, među pucima
        i psalam pjevam tvome Imenu:51umnožio si pobjede kralju svojemu,
        pomazaniku svome milost si
            iskazao,
        Davidu i potomstvu njegovu
            navijeke."
Davidove posljednje riječi
2 Sam 23.
Ovo su posljednje Davidove riječi:
    "Riječ Davida, sina Jišajeva,
        riječ čovjeka koji je bio visoko
            uzdignut,
    pomazanika Boga Jakovljeva,
        pjevača pjesama Izraelovih:2Jahvin duh govori po meni,
        njegova je riječ na mom jeziku.3Reče mi Jakovljev Bog,
        reče mi Izraelova hrid:
    Tko vlada ljudima pravedno,
        i tko vlada u strahu Božjemu,4taj je kao jutarnja svjetlost kad
            ograne sunce,
        jutro bez oblaka,
        na kojem se svjetluca zemaljska
            trava poslije kiše.5Da, moja kuća stoji čvrsto pred
            Bogom:
        on je učinio vječan Savez sa mnom,
        u svemu dobro uređen i utvrđen.
    Da, on će dati da napreduje sve moje
            spasenje
        i svaka moja želja.6Belijalovi ljudi svi su kao trnje u
            pustinji,
        jer ih nitko ne hvata rukom.7Nitko ih se ne dotiče, osim gvožđem
            i kopljačom,
        i potpuno se spaljuju u ognju."
Davidovi junaci
    8Ovo su imena Davidovih junaka: Išbaal, Hakmonac, prvak među trojicom; on je zavitlao svojim kopljem protiv osam stotina i pobio ih najedanput. 9Za njim dolazi Eleazar, sin Dodonov, Ahoašanin, jedan od trojice junaka; on je bio s Davidom kod Pas Damina kad su se ondje skupili Filistejci za boj, a Izraelci se povukli pred njima. 10Ali se on čvrsto držao i udarao Filistejce dok mu se ruka nije ukočila i ostala kao prirasla uz mač. Jahve je dao veliku pobjedu u onaj dan, pa se vojska vratila za Eleazarom, ali samo da pokupi plijen. 11Za njim dolazi Šama, sin Elin, Hararac; kad su se Filistejci skupili u Lehiju, bijaše polje puno leće, a vojska je bila pobjegla ispred Filistejaca. 12Tada je on stao usred polja i obranio ga i potukao Filistejce. Tako je Jahve dao veliku pobjedu.
    13Trojica između tridesetorice jednom su krenula na put i o početku žetve došla k Davidu u Adulamsku pećinu kad jedna filistejska četa bijaše utaborena u Refaimskoj dolini. 14David je tada bio u svojoj kuli, a filistejska je posada bila tada u Betlehemu. 15David uzdahnu: "O, kad bi me tko napojio vodom iz betlehemskoga studenca što je kod vrata?" 16Tada ta tri junaka prodriješe kroz filistejski tabor i, zahvativši vode iz betlehemskog studenca što je kod vrata, donesoše je i dadoše Davidu. Ali je David ne htjede piti, nego je proli kao ljevanicu Jahvi 17govoreći: "Ne dao mi Jahve da to učinim! Zar da pijem krv ovih ljudi? Ta izlažući život pogibli, donijeli su vode!" I nije htio piti. To su, eto, učinila ta tri junaka.
    18Abišaj, Joabov brat a sin Sarvijin, bio je vojvoda nad tridesetoricom. On je zavitlao kopljem na tri stotine, pobio ih i proslavio se među tridesetoricom. 19On se odlikovao među tridesetoricom i postao njihov glavar, ali nije dostigao trojice.
    20Jojadin sin Benaja, junak iz Kabseela, bogat junačkim djelima, ubio je dva sina Ariela iz Moaba; on je jednoga snježnog dana sišao i ubio lava usred jame. 21Ubio je i nekog Egipćanina, čovjeka golema stasa. Egipćanin je imao koplje u ruci, a on izišao preda nj sa štapom: istrgavši Egipćaninu koplje iz ruke, ubi ga njegovim kopljem. 22To je učinio Jojadin sin Benaja i proslavio se među tridesetoricom junaka. 23Bio je najznamenitiji među tridesetoricom, ali one prve trojice nije dostigao; David ga postavi za zapovjednika svoje tjelesne straže.
    24Asahel, brat Joabov, bio je među tridesetoricom. Zatim: Elhanan, sin Dodonov, iz Betlehema; 25Šama iz Haroda; Elika iz Haroda; 26Heles iz Peleta; Ira, sin Ikešev, iz Tekoe; 27Abiezer iz Anatota; Sibekaj iz Huše; 28Salmon iz Ahoha; Mahraj iz Netofe; 29Heled, sin Baanin, iz Netofe; Itaj, sin Ribajev, iz Gibeje sinova Benjaminovih; 30Benaja iz Pireatona; Hidaj od Gaaških potoka; 31Abibaal iz Bet Haarabe; Azmavet iz Bahurima; 32Eljahba iz Šaalbona; Jašen, sin Jonatanov; 33Šama iz Harara; Ahiam, sin Šararov, iz Arara; 34Elifelet, sin Ahasbajev, iz Bet Maake; Eliam, sin Ahitofelov, iz Gilona; 35Hesraj iz Karmela; Paaraj iz Araba; 36Jigeal, sin Natanov, iz Sobe; Bani iz Gada; 37Selek Amonac; Nahraj iz Beerota, štitonoša Sarvijina sina Joaba; 38Ira iz Jatira; Gareb iz Jatira; 39Urija Hetit. Svega trideset i sedam.
Popis pučanstva
2 Sam 24.
Još je jednom srdžba Jahvina planula na Izraelce te potakla Davida protiv njih govoreći: "Idi, izbroj Izraelce i Judejce!" 2I kralj zapovjedi Joabu i vojvodama koji bijahu s njim: "Obiđite sva Izraelova plemena od Dana do Beer Šebe i popišite narod da znam koliko ima naroda." 3Joab odgovori kralju: "Neka Jahve, tvoj Bog, dade svome narodu još sto puta ovoliko koliko ga je sada i neka to još vidi svojim očima moj gospodar kralj, ali zašto moj gospodar kralj ima takvu želju?"
    4Ali kraljeva riječ bijaše jača od Joabove i od riječi vojvoda njegove vojske. Tako Joab i vojvode odoše ispred kralja da popišu izraelski narod.
    5Prijeđoše oni preko Jordana i počeše kod Aroera i kod grada što leži usred doline i krenuše odande prema Gaditima i prema Jazeru. 6Potom dođoše u Gilead i u zemlju Hetita, u Kadeš; zatim stigoše u Dan, a iz Dana skrenuše prema Sidonu. 7Zatim dođoše do tvrđave Tira i u sve gradove Hivijaca i Kanaanaca i završiše svoj put u Negebu Judinu, u Beer Šebi.
    8Prošavši svu zemlju, vratiše se poslije devet mjeseci i dvadeset dana u Jeruzalem. 9Joab dade kralju popis naroda: Izraelaca bijaše osam stotina tisuća ratnika vičnih maču, a Judejaca pet stotina tisuća ljudi.
Kuga i Božje oproštenje
    10Poslije toga Davida zapeče savjest što je dao brojiti narod pa reče Jahvi: "Veoma sam sagriješio što sam to učinio! Ali, Jahve, oprosti tu krivicu sluzi svome, jer sam vrlo ludo radio."
    11Kad je David ujutro ustao, već je Jahvina riječ bila došla proroku Gadu, Davidovu vidiocu: 12"Idi i kaži Davidu: Ovako govori Jahve: 'Troje stavljam preda te, izaberi jedno od toga da ti učinim!'"
    13Gad tako dođe Davidu i javi mu ovo: "Hoćeš li da dođu tri gladne godine na tvoju zemlju, ili da tri mjeseca bježiš pred svojim neprijateljem koji će te goniti, ili da bude tri dana kuga u tvojoj zemlji? Sada promisli i gledaj što da odgovorim onome koji me poslao!"
    14David odgovori Gadu: "Na velikoj sam muci! Ali neka padnemo u ruke Jahvine, jer je veliko njegovo milosrđe, a u ljudske ruke neka ne zapadnem!"
    15David, dakle, izabra kugu.
    Bilo je upravo vrijeme pšenične žetve. Jahve pusti kugu na Izraela od jutra pa do određenoga vremena; i pomor udari na narod i pomrije sedamdeset tisuća ljudi od Dana do Beer Šebe. 16Kad je anđeo pružio svoju ruku na Jeruzalem da ga uništi, sažali se Jahvi zbog toga zla, pa reče anđelu koji je ubijao narod: "Dosta je sada! Povuci svoju ruku!" A Jahvin je anđeo bio upravo kod gumna Araune Jebusejca. 17Kad David vidje anđela koji je ubijao narod, zavapi Jahvi: "Evo, ja sam sagriješio, ja sam učinio zlo! A oni, ovce, što su skrivili? Neka tvoja ruka padne na mene i na moju obitelj!"
Gradnja žrtvenika
    18Istoga dana dođe Gad k Davidu i reče mu: "Idi i podigni Jahvi žrtvenik na gumnu Araune Jebusejca!" 19I ode David po Gadovoj riječi, kako mu je zapovjedio Jahve. 20Kad Arauna pogleda, opazi kralja i njegove dvorane gdje idu prema njemu. Arauna iziđe i pokloni se kralju licem do zemlje. 21Arauna upita: "Zašto je moj gospodar kralj došao svome sluzi?" A David odgovori: "Da kupi od tebe ovo gumno, da sagradi žrtvenik Jahvi, kako bi prestao pomor u narodu."
    22Arauna reče Davidu: "Neka ga uzme moj gospodar kralj i neka žrtvuje ono što je u njegovim očima dobro! Evo goveda za paljenicu, mlatilice, i volujske opreme za drvo! 23Sve to sluga moga gospodara kralja poklanja kralju!" Još reče Arauna kralju: "Jahve, Bog tvoj, neka ti bude milostiv!"
    24Ali kralj odgovori Arauni: "Ne, nego hoću da kupim od tebe i da platim; neću prinositi Jahvi, svome Bogu, paljenica koje su mi poklonjene."
    I tako David kupi ono gumno i goveda za pedeset srebrnih šekela. 25Ondje David sagradi žrtvenik Jahvi i prinese paljenice i pričesnice. Tada se Jahve smilova zemlji i presta pomor u Izraelu.
Prva knjiga o kraljevima (1 Kr.)
I. SPOR OKO DAVIDOVA NASLJEDNIKA
Davidova starost i spletka Adonijina
1 Kr 1.
Kralj David bijaše ostario i odmakao u godinama; premda su ga pokrivali mnogim pokrivačima, nije se mogao ugrijati. 2Tada mu rekoše njegove sluge: "Trebalo bi potražiti za gospodara mladu djevojku koja bi dvorila kralja i služila mu: kad bude spavala na njegovu krilu, to će ugrijati kralja gospodara." 3Potražiše, dakle, lijepu djevojku po svoj zemlji izraelskoj; i nađoše Abišagu Šunamku te je dovedoše kralju. 4Djevojka je bila izvanredno lijepa; njegovala je kralja i služila mu, ali je on ne upozna.
    5Uto se Adonija, sin Hagitin, pooholi i pomisli: "Ja ću biti kralj!" Zato nabavi sebi kola i konjanika i pedeset ljudi koji su išli pred njim. 6Njegov ga otac za svoga života nikad nije ukorio niti ga kad upitao: "Zašto tako činiš?" Bio je, osim toga, stasit i lijep, a mati ga rodila poslije Abšaloma. 7On se dogovarao s Joabom, sinom Sarvijinim, i sa svećenikom Ebjatarom, pa se obojica priključiše Adoniji. 8Ali svećenik Sadok i Jojadin sin Benaja, prorok Natan, Šimej i Rei i junaci Davidovi ne pristadoše uz Adoniju. 9Jednom nakla Adonija ovaca, volova i tovljene teladi za žrtvu kod Zoheledskog kamena, blizu izvora Rogela, te pozva svu svoju braću, sinove kraljeve, i sve Judejce u kraljevoj službi; 10ali ne pozva proroka Natana, ni Benaje, ni ostalih junaka, a ni svoga brata Salomona.
Spletka Natana i Bat-Šebe
    11Tada reče Natan Bat-Šebi, majci Salomonovoj: "Zar nisi čula da je Adonija, sin Hagitin, postao kraljem, a da David, naš gospodar, o tome i ne zna? 12Dođi da te savjetujem kako bi mogla spasiti život svoj i svoga sina Salomona. 13Hajde, otiđi kralju Davidu i reci mu: 'Zar se nisi ti, gospodaru moj kralju, zakleo svojoj službenici govoreći: Tvoj sin Salomon kraljevat će poslije mene, i on će sjediti na mome prijestolju! Kako sada Adonija posta kraljem?' 14I dok ti budeš ondje i razgovorala se s kraljem, doći ću ja za tobom i potvrditi tvoje riječi."
    15Bat-Šeba ode kralju u odaje - a on je bio vrlo star i Abišaga Šunamka služila mu. 16Pokloni mu se Bat-Šeba i pade ničice pred kraljem, a kralj upita: "Što želiš?" 17Ona mu odgovori: "Gospodaru, ti si se zakleo službenici svojoj Jahvom, Bogom svojim: 'Tvoj sin Salomon kraljevat će poslije mene, on će sjesti na moje prijestolje.' 18A sada je, evo, Adonija postao kraljem, a ti, kralju, gospodaru moj, ništa o tome i ne znaš! 19Naklao je on mnogo volova, tovljene teladi i ovaca za žrtvu i pozvao je sve sinove kraljeve, svećenika Ebjatara i vojskovođu Joaba, ali slugu tvoga Salomona nije pozvao. 20U tebe su sada, gospodaru moj i kralju, uprte oči svega Izraela da mu ti objaviš tko će te naslijediti na tvome prijestolju, kralju, gospodaru moj. 21Inače, čim počine kralj, gospodar moj, kraj svojih otaca, ja i moj sin Salomon bit ćemo krivci."
    22Dok je ona još govorila s kraljem, dođe prorok Natan. 23Javiše kralju: "Ovdje je prorok Natan." On uđe kralju i pade ničice pred njim. 24Natan reče: "Gospodaru moj i kralju, jesi li ti odredio: 'Adonija će kraljevati poslije mene i sjedit će na mome prijestolju?' 25Jer evo danas je sišao i naklao volova, ugojene teladi i ovaca za žrtvu i pozvao je sve sinove kraljeve, vojskovođe i svećenika Ebjatara; eno ih gdje jedu i piju s njim i kliču: 'Živio kralj Adonija!' 26Ali mene, tvoga slugu, svećenika Sadoka, a ni Benaju, sina Jojadina, ni tvoga slugu Salomona nije pozvao. 27Zar se to dogodilo s voljom gospodara moga kralja, a da nisi obavijestio svoga vjernog sluge tko će biti nasljednik na prijestolju gospodara moga kralja?"
David određuje Salomona za svoga nasljednika
    28Tada progovori David i reče: "Pozovite mi Bat-Šebu!" Ona dođe kralju i stupi preda nj. 29Kralj se tada zakle: "Tako mi Jahve živoga koji me izbavio iz svih nevolja! 30Danas ću ti ispuniti kako sam ti se zakleo Jahvom, Bogom Izraelovim: tvoj će sin Salomon kraljevati poslije mene, on će sjediti na mome prijestolju!"
    31Nato se nakloni Bat-Šeba licem do zemlje, pokloni se pred kraljem i reče: "Neka vječno živi gospodar moj kralj David!" 32A kralj David reče: "Pozovite mi svećenika Sadoka, proroka Natana i Benaju, sina Jojadina."
    I dođoše oni pred kralja, 33a on im reče: "Uzmite sluge svoga gospodara sa sobom, posadite moga sina Salomona na moju mazgu i odvedite ga do Gihona. 34Ondje neka ga svećenik Sadok i prorok Natan pomažu za kralja nad Izraelom. Zatrubite tada i obznanite: 'Živio kralj Salomon!' 35Zatim se uspnite amo s njim i neka uđe i sjedne na moje prijestolje i neka kraljuje mjesto mene, jer moja je volja: on neka bude glava nad Izraelom i nad Judom."
    36Benaja, sin Jojadin, reče kralju: "Amen - tako neka bude! To je i riječ Jahve, Gospodara kraljeva! 37Kao što je Jahve bio s mojim gospodarem kraljem, tako neka bude i sa Salomonom! Neka uzvisi prijestolje njegovo još više nego prijestolje kralja Davida, gospodara moga!"
    38Svećenik Sadok, prorok Natan, Jojadin sin Benaja, Kerećani i Pelećani siđoše i posadiše Salomona na kraljevu mazgu i odvedoše ga na Gihon. 39Svećenik Sadok donese iz Šatora rog s uljem i pomaza Salomona. Tada odjeknuše trube i sav narod povika: "Živio kralj Salomon!" 40I sav narod pođe za njim gore i sviraše puk u svirale i klicaše tako da se sva zemlja tresla.
Adonijin strah
    41Čuo to Adonija i svi njegovi uzvanici. Baš su bili pri kraju gozbe. I Joab je čuo trube pa upita: "Čemu ta buka u gradu?" 42Dok je on još govorio, stiže Jonatan, sin svećenika Ebjatara, i Adonija mu reče: "Ti si valjan čovjek, zacijelo nosiš dobru vijest!"
    43Jonatan odgovori: "Jest, naš gospodar, kralj David, učinio je Salomona kraljem! 44Kralj je poslao s njim svećenika Sadoka, proroka Natana i Jojadina sina Benaju, i Kerećane i Pelećane. Oni ga posadiše na kraljevu mazgu, 45i svećenik Sadok i prorok Natan pomazaše ga na Gihonu za kralja. Zatim su sišli radosno kličući, i sav je grad uzavreo; to je buka koju ste čuli. 46Još više: Salomon je već sjeo na kraljevsko prijestolje 47i došle su sluge kraljeve čestitati našem gospodaru kralju Davidu govoreći: 'Neka Bog tvoj proslavi ime Salomonovo više od imena tvoga i prijestolje njegovo uzvisi više od tvoga.' Kralj se tada poklonio na svojoj postelji 48i ovako rekao: 'Neka je blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov, koji mi dade danas da mogu vidjeti svojim očima jednoga od mojih kako sjedi na mome prijestolju.'"
    49Svi uzvanici Adonijini, uplašeni, ustadoše od stola i raziđoše se svaki svojim putem. 50Adonija pak, u strahu od Salomona, usta i ode te se uhvati za rogove žrtvenika. 51Javiše Salomonu: "Gle, Adonija se uplašio kralja Salomona i eno se drži za rogove žrtvenika govoreći: 'Neka mi se danas kralj Salomon zakune da neće sluge svoga mačem pogubiti.'"
    52Salomon reče nato: "Ako se pokaže poštenim čovjekom, neće mu ni vlas s glave pasti na zemlju; a nađe li se u zlu, poginut će." 53Tada zapovjedi Salomon da ga odmaknu od žrtvenika; on dođe i pade ničice pred Salomonom, koji mu reče: "Pođi svome domu!"
Davidova oporuka i smrt
1 Kr 2.
Kad su se dani Davidovi približavali svome svršetku, zapovjedi David svome sinu Salomonu: 2"Sada polazim na put sviju smrtnika. Ti budi hrabar i pokaži se čovjekom! 3Slušaj naredbe Jahve, Boga svoga, idi njegovim stazama, drži se njegovih zakona, zapovijedi, naredaba i njegovih pouka, kako je napisano u Zakonu Mojsijevu, da bi uspio u svemu što poduzmeš i svagdje kamo se okreneš; 4da bi Jahve ispunio svoje obećanje koje mi je dao: 'Ako sinovi tvoji budu pazili na svome putu, vjerno hodeći preda mnom, svim srcem svojim i svom dušom svojom, uvijek će jedan od njih sjediti na prijestolju Izraelovu.'
    5I sam znaš što mi je učinio Joab, sin Sarvijin, kako je učinio obojici vojskovođa Izraelovih: Abneru, sinu Nerovu, i Amasi, sinu Jeterovu, kad ih je ubio i time prolio krv u miru kao u ratu te omastio krvlju pojas oko bokova svojih i obuću na nogama svojim. 6Ti postupi po svom razboru i ne daj da mu sijeda kosa mirno počine u Podzemlju. 7A sinovima Barzilaja Gileađanina vrati ljubav: neka budu među onima koji jedu za tvojim stolom jer su mi pomogli kad sam bježao pred tvojim bratom Abšalomom. 8Pred sobom imaš Šimeja, sina Gerina, Benjaminovca iz Bahurima, koji me užasnim kletvama proklinjao onoga dana kad sam bježao u Mahanajim. Ali mi je on sišao u susret na Jordan i zakleh mu se Jahvom: 'Neću te pogubiti mačem.' 9Ali mu ti toga ne opraštaj, jer si čovjek razborit, i već ćeš znati kako treba da postupiš te mu sijedu kosu s krvlju u Podzemlje spremiš."
    10I potom počinu David kraj otaca svojih i bi pokopan u Davidovu gradu. 11David je kraljevao nad Izraelom četrdeset godina: u Hebronu je kraljevao sedam godina, u Jeruzalemu je kraljevao trideset i tri godine.
    12Salomon sjede na prijestolje Davida, svoga oca, i njegova se vlast veoma učvrsti.
Adonijina smrt
    13Ali Adonija, sin Hagitin, dođe Bat-Šebi, majci Salomonovoj, i pade ničice pred njom. Ona ga upita: "Je li miroljubiv tvoj dolazak?" On odgovori: "Jest, miroljubiv je." 14I nastavi: "Imam ti nešto reći." Ona reče: "Govori." 15Tada će on: "Znaš i sama da je kraljevstvo pripadalo meni i da je sav Izrael očekivao da ću ja biti kralj. Ali mi je kraljevstvo izmaklo i pripalo je mome bratu, jer mu ga je Jahve namijenio. 16Ja te sada samo jedno molim: nemoj me odbiti." Ona reče: "Govori." 17A on nastavi: "Reci, molim te, kralju Salomonu - jer tebe neće odbiti - neka mi dade za ženu Abišagu Šunamku!" 18A Bat-Šeba odgovori: "Dobro, govorit ću kralju o tebi."
    19Kada dakle uđe Bat-Šeba kralju Salomonu da govori o Adoniji, ustade kralj i pođe joj u susret, pokloni se pred njom, zatim sjede na svoje prijestolje i zapovjedi te namjestiše sjedalicu za kraljicu majku, i ona mu sjede s desne strane. 20Tada mu reče: "Nešto bih zaiskala od tebe, nemoj me odbiti." Kralj joj odgovori: "Traži, majko, jer te neću odbiti." 21Ona nastavi: "Neka se dade Abišaga Šunamka tvome bratu Adoniji za ženu." 22Kralj Salomon odgovori i reče svojoj majci: "Zašto tražiš Abišagu Šunamku za Adoniju? Traži odmah i kraljevstvo za njega! Jer on je moj stariji brat, a uz njega je svećenik Ebjatar i Joab, sin Sarvijin!" 23Tada se kralj Salomon zakle Jahvom: "Neka mi Bog učini ovo zlo i neka mi doda drugo ako Adonija nije to izrekao danas po cijenu svoga života! 24Živoga mi Jahve, koji me potvrdio i posadio na prijestolje oca moga Davida i koji mi je dao dom kako je obećao: još danas će Adonija umrijeti."
    25I kralj Salomon posla Benaju, sina Jojadina, koji ga udari te Adonija umrije.
Sudbina Ebjatara i Joaba
    26Svećeniku Ebjataru kralj zatim naredi: "Idi u Anatot na svoj posjed. Zaslužio si smrt, ali te neću pogubiti danas jer si nosio Jahvin Kovčeg pred ocem mojim Davidom i podijelio si sve patnje s mojim ocem." 27I Salomon isključi Ebjatara iz svećenstva Jahvina da tako ispuni Jahvinu riječ koju je izrekao protiv doma Elijeva u Šilu.
    28Kada je glas stigao Joabu - Joab bijaše pristao uz Adoniju, premda se nije priključio Abšalomu - on uteče u Šator Jahvin i uhvati se za rogove žrtvenika. 29I dojaviše kralju Salomonu: "Joab je pobjegao u Šator Jahvin, eno ga pokraj žrtvenika." Tada Salomon poruči Joabu: "Što se držiš žrtvenika?" Joab odgovori: "Uplašio sam se tebe i pobjegao sam pred Jahvu." Tada Salomon naredi Benaji, sinu Jojadinu: "Idi i ubij ga!"
    30Benaja ode u Šator Jahvin i reče Joabu: "Po naredbi kraljevoj: iziđi!" On odgovori: "Neću, želim ovdje umrijeti!" Benaja javi kralju: "Eto što mi je rekao Joab i što mi je odgovorio."
    31Kralj mu reče: "Učini kako je rekao: ubij ga, zatim pokopaj. Tako ćeš danas skinuti s mene i doma oca moga nevinu krv koju je Joab prolio. 32Jahve će učiniti da krv njegova padne na njegovu glavu, jer je ubio dva čovjeka pravednika i bolja od sebe; ubio ih je mačem bez znanja moga oca Davida: Abnera, sina Nerova, vođu vojske Izraelove, i Amasu, sina Jeterova, vojvodu judejskoga. 33Neka njihova krv padne na glavu Joaba i njegova potomstva dovijeka, a Davidu, njegovu potomstvu, vladalačkoj kući i prijestolju neka od Jahve bude trajan mir."
    34I ode Benaja, sin Jojadin, obori se na Joaba i usmrti ga. Pokopali su Joaba u njegovu domu u pustinji. 35Mjesto njega postavi kralj na čelo vojske Benaju, sina Jojadina, a na mjesto Ebjatara postavi svećenika Sadoka.
Šimejev neposluh i smrt
    36Salomon pozva Šimeja i reče mu: "Sagradi sebi kuću u Jeruzalemu: tu stanuj, i nikamo odatle ne izlazi. 37Onoga dana kad iziđeš i prijeđeš potok Kidron, znaj dobro da ćeš umrijeti. Krv tvoja na glavu tvoju." 38Šimej odgovori kralju: "Dobro. Kako moj gospodar kralj kaže, tako će učiniti sluga tvoj." I Šimej dugo življaše u Jeruzalemu.
    39Ali poslije tri godine dogodi se te Šimeju pobjegoše dvojica slugu k Akišu, sinu Maakinu, kralju gatskom. I dojaviše Šimeju: "Eno ti slugu u Gatu." 40Tada usta Šimej, osedla magarca i ode u Gat, k Akišu, da traži svoje sluge. I vratio se Šimej i doveo svoje sluge iz Gata. 41I javiše Salomonu: "Šimej otišao iz Jeruzalema u Gat i vratio se."
    42Kralj pozva Šimeja i reče mu: "Nisam li ti se zakleo Jahvom i strogo te opomenuo: 'Onoga dana kad budeš izišao i pošao bilo kamo, znaj dobro da ćeš umrijeti!' A ti si mi tada odgovorio: 'Dobra je riječ koju sam čuo.' 43Zašto nisi održao zakletvu Jahvinu i zapovijed koju sam ti dao?" 44Još reče kralj Šimeju: "Ti znaš sve zlo koje si učinio mome ocu Davidu. Tvoje je srce toga svjesno. Jahve neka učini da se tvoja zloća obori na tvoju glavu. 45A blagoslovljen je kralj Salomon, i prijestolje će Davidovo biti čvrsto pred Jahvom dovijeka."
    46I zapovjedi kralj Benaji, sinu Jojadinu, te on iziđe i udari Šimeja i tako Šimej umrije.
    Tako se učvrstilo kraljevstvo u ruci Salomonovoj.
II. POVIJEST SALOMONOVE SLAVE
1. SALOMON MUDRAC
Uvod
1 Kr 3.
Salomon se sprijatelji s faraonom, kraljem egipatskim: oženi se kćerju faraonovom i uvede je u Davidov grad dokle ne dovrši gradnju svoga dvora, Hrama Jahvina i zidova oko Jeruzalema. 2Narod je pak prinosio žrtve na uzvišicama, jer još nije bio sagrađen do toga vremena dom imenu Jahvinu. 3A Salomon je ljubio Jahvu: ravnao se prema naredbama svoga oca Davida, samo je prinosio klanice i kađenice na uzvišicama.
Salomon moli za dar mudrosti
    4Kralj ode u Gibeon da prinese žrtvu, jer ondje bijaše najveća uzvišica. Salomon prinese tisuću paljenica na tom žrtveniku. 5U Gibeonu se Jahve javi Salomonu noću u snu. Bog reče: "Traži što da ti dadem." 6Salomon odgovori: "Veoma si naklon bio svome sluzi Davidu, mome ocu, jer je hodio pred tobom u vjernosti, pravednosti i poštenju srca svoga; i sačuvao si mu tu veliku milost i dao si da jedan od njegovih sinova sjedi na njegovu prijestolju. 7Sada, o Jahve, Bože moj, ti si učinio kraljem slugu svoga na mjesto moga oca Davida, a ja sam još sasvim mlad te još ne znam vladati. 8Tvoj je sluga usred naroda koji si izabrao; naroda brojnog, koji se ne da izbrojiti ni popisati. 9Podaj svome sluzi pronicavo srce da može suditi tvom narodu, razlikovati dobro od zla, jer tko bi mogao upravljati tvojim narodom koji je tako velik!"
    10Bijaše milo Jahvi što je Salomon to zamolio. 11Zato mu Jahve reče: "Jer si to tražio, a nisi iskao ni duga života, ni bogatstva, ni smrti svojih neprijatelja, nego pronicavost u prosuđivanju pravice, 12evo ću učiniti po riječima tvojim: dajem ti srce mudro i razumno, kakvo nije imao nitko prije tebe niti će ga imati itko poslije tebe, 13ali ti dajem i što nisi tražio: bogatstvo i slavu kakve nema nitko među kraljevima. 14I ako budeš stupao mojim putovima i budeš se držao mojih zakona i zapovijedi, kao što je činio tvoj otac David, umnožit ću tvoje dane."
    15Salomon se probudi, i gle: bijaše to san. On se vrati u Jeruzalem i stade pred Kovčeg saveza Jahvina; prinese paljenice i žrtve pričesnice i priredi gozbu svim slugama svojim.
Salomonova presuda
    16Tada dođoše dvije bludnice kralju i stadoše preda nj. 17I reče jedna žena: "Dopusti, gospodaru moj! Ja i ova žena u istoj kući živimo i ja sam rodila kraj nje u kući. 18A trećega dana poslije moga porođaja rodi i ova žena. Bile smo zajedno i nikoga stranog s nama; samo nas dvije u kući. 19Jedne noći umrije sin ove žene jer bijaše legla na njega. 20I ustade ona usred noći, uze moga sina o boku mojem, dok je tvoja sluškinja spavala, i stavi ga sebi u naručje, a svoga mrtvog sina stavi kraj mene. 21A kad ujutro ustadoh da podojim svoga sina, gle: on mrtav! I kad sam pažljivije pogledala, razabrah: nije to moj sin koga sam ja rodila!"
    22Tada reče druga žena: "Ne, nije tako. Moj je sin onaj živi, a tvoj je onaj koji je mrtav!" A prva joj odvrati: "Nije istina! Tvoj je sin onaj koji je mrtav, a moj je onaj koji živi!" I tako se prepirahu pred kraljem.
    23A kralj onda progovori: "Ova kaže: 'Ovaj živi moj je sin, a onaj mrtvi tvoj'; druga pak kaže: 'Nije, nego je tvoj sin mrtav, a moj je onaj živi.' 24Donesite mi mač!" naredi kralj. I donesoše mač pred kralja, 25a on reče: "Rasijecite živo dijete nadvoje i dajte polovinu jednoj, a polovinu drugoj."
    26Tada ženu, majku živog djeteta, zabolje srce za sinom i povika ona kralju: "Ah, gospodaru! Neka se njoj dade dijete, samo ga nemojte ubijati!" A ona druga govoraše: "Neka ne bude ni meni ni tebi: rasijecite ga!"
    27Onda progovori kralj i reče: "Dajte dijete prvoj, nipošto ga ne ubijajte! Ona mu je majka."
    28Sav je Izrael čuo presudu koju je izrekao kralj i poštovali su kralja, jer su vidjeli da je u njemu božanska mudrost u izricanju pravde.
Salomonovi odličnici
1 Kr 4.
Kralj Salomon bio je kralj nad svim Izraelom, 2a evo njegovih odličnika:
    Azarja, sin Sadokov, svećenik;
    3Elihoref i Ahija, sinovi Šišini, bilježnici;
    Jošafat, sin Ahiludov, savjetnik;
    4Benaja, sin Jojadin, vojskovođa;
    Sadok i Ebjatar, svećenici.
    5Azarja, sin Natanov, bio je nad namjesnicima;
    Zabud, sin Natanov, prijatelj kraljev;
    6Ahišar, upravitelj dvora;
    Eliab, sin Joabov, zapovjednik vojske;
    Adoram, sin Abdin, nadstojnik za tlaku.
Salomonovi namjesnici
    7Salomon je imao po svem Izraelu dvanaest namjesnika koji su opskrbljivali kralja i njegov dom; za svakoga je dolazio red da po jedan mjesec u godini podmiruje to uzdržavanje.
    8Evo njihovih imena:
    ...sin Hurov, u gori Efrajimovoj;
    9...sin Dekerov, u Makasu, Šaalbimu, Bet Šemešu, Elonu do Bet Hanana;
    10...sin Hesedov, u Arubotu; pod njim bijaše Soho i sav kraj heferski;
    11...sin Abinadabov, nad svim okružjem dorskim; žena mu je bila Tafata, kći Salomonova;
    12Baana, sin Ahiludov, u Tanaku i Megidu i u svem Bet Šeanu, koji je pokraj Saretana niže Jizreela, od Bet Šeana do Abel Mekole, i preko Jokmeama.
    13...sin Geberov, u Ramotu Gileadskom; njegova su bila Sela Jaira, sina Manašeova, koja su u Gileadu; imao je i područje Argob koje leži u Bašanu, šezdeset tvrdih gradova, opasanih zidovima i prijevornicama od tuča;
    14Ahinabad, sin Idov, u Mahanajimu;
    15Ahimaas u Naftaliju; i on se oženio jednom Salomonovom kćeri - Bosmatom.
    16Baana, sin Hušajev, u Ašeru i na visoravnima;
    17Jošafat, sin Paruahov, u Jisakaru;
    18Šimej, sin Elin, u Benjaminu;
    19Geber, sin Urijin, u zemlji Gileadu, zemlji Sihona, kralja amorejskoga, i Oga, kralja bašanskoga.
    Povrh toga bio je još jedan namjesnik u zemlji.
    20Juda i Izrael bili su mnogobrojni, bijaše ih kao pijeska na obali morskoj. Jeli su i pili i bili sretni.
1 Kr 5.
Salomon je proširio svoju vlast nad svim kraljevstvima od Rijeke sve do zemlje filistejske i do međe egipatske. Ona su donosila svoj danak i služila Salomonu sve dane njegova života. 2Svakoga je dana trebalo Salomonu za hranu: trideset kora finoga brašna i šezdeset kora običnog brašna, 3deset ugojenih volova, dvadeset volova s paše, stotinu ovaca, osim jelena, srna, divokoza i ugojene peradi. 4Jer on je vladao nad svime onkraj Rijeke - od Tafse do Gaze, nad svim kraljevima s onu stranu Eufrata - i imao je mir po svim granicama naokolo. 5Juda i sav Izrael živjeli su bez straha, svaki pod svojom lozom i pod svojom smokvom, od Dana sve do Beer Šebe, svega vijeka Salomonova. 6Salomon je imao četrdeset tisuća konja za vuču i dvanaest tisuća za jahanje.7Ti su se namjesnici brinuli o opskrbi kralja Salomona i sviju koji su imali dijela za kraljevim stolom, svaki po mjesec dana; i nisu dopuštali da ičega ponestane. 8I ječam i slamu za konje i tegleću marvu donosili su na mjesto gdje se zadržavao, svaki kako bi ga zapalo. 
Salomonova slava
    9Jahve je dao Salomonu mudrost i izuzetnu razboritost i srce široko kao pijesak na obali morskoj. 10Mudrost je Salomonova bila veća od mudrosti svih sinova Istoka i od sve mudrosti Egipta. 11Bio je mudriji od svih ljudi, od Etana Ezrahanina, od Hemana, Kalkola i Darde, sinova Maholovih; njegovo se ime pronosilo među svim narodima unaokolo. 12Izrekao je tri tisuće mudrih izreka, a njegovih je pjesama bilo tisuću i pet. 13Zborio je o drveću: od cedra što je na Libanonu pa do izopa što klija na zidu; raspravljao je o životinjama, o pticama, o gmazovima i o ribama. 14Dolazili su od sviju naroda da čuju mudrost Salomonovu, od svih zemaljskih kraljeva koji su čuli glas o njegovoj mudrosti.
2. SALOMON GRADITELJ
Pripreme za gradnju Hrama
    15Tirski kralj Hiram posla svoje sluge Salomonu, jer bijaše čuo da su ga pomazali za kralja na mjesto njegova oca, a Hiram je svagda bio prijatelj Davidov. 16Tada Salomon poruči Hiramu: 17"Ti znaš dobro da moj otac David nije mogao sagraditi Doma imenu Jahve, svoga Boga, zbog ratova kojima su ga okružili neprijatelji sa svih strana, sve dok ih Jahve nije položio pod stopala nogu njegovih. 18Sada mi je Jahve, Bog moj, dao mir posvuda unaokolo: nemam neprijatelja ni zlih udesa. 19Namjeravam, dakle, sagraditi Dom imenu Jahve, Boga svoga, kako je Jahve rekao mome ocu Davidu: 'Tvoj sin koga ću mjesto tebe postaviti na tvoje prijestolje, on će sagraditi Dom mome Imenu.' 20Stoga sada zapovjedi da mi nasijeku cedrova na Libanonu; moje će sluge biti sa slugama tvojim, i ja ću platiti nadnicu tvojim slugama prema svemu kako mi odrediš. Ti znaš dobro da u nas nema ljudi koji umiju sjeći drva kao Sidonci."
    21Kada je Hiram primio Salomonovu poruku, veoma se obradova i reče: "Neka je blagoslovljen danas Jahve koji je dao mudra sina Davidu, koji upravlja ovim velikim narodom." 22I Hiram javi Salomonu: "Primio sam tvoju poruku. Ispunit ću u svemu tvoju želju glede drva cedrova i drva čempresova. 23Moje će ih sluge dopremiti s Libanona na more, složit ću ih u splavi i pustiti ih morem do mjesta koje ćeš mi označiti; ondje ću ih razložiti i ti ćeš ih uzeti. Ti ćeš pak ispuniti moju želju i dati hranu mojoj čeljadi."
    24Hiram je davao Salomonu drva cedrova i čempresova koliko je htio, 25a Salomon je davao Hiramu dvadeset tisuća kora pšenice za hranu ljudstvu, i dvadeset tisuća kora ulja od tiještenih maslina. Toliko je Salomon davao Hiramu godinu za godinom. 26Jahve je dao mudrost Salomonu, kako mu bijaše obećao; između Hirama i Salomona vladao je mir te oni sklopiše savez.
    27Tada diže kralj Salomon kulučare iz svega Izraela; kulučara je bilo u svemu trideset tisuća ljudi. 28Slao ih je naizmjence na Libanon, svakog mjeseca deset tisuća ljudi: bili su mjesec dana na Libanonu, a dva mjeseca kod kuće. Adoniram je bio nad svim kulučarima. 29Salomon je imao i sedamdeset tisuća nosača tereta, osamdeset tisuća kamenorezaca u gori, 30ne računajući glavara službeničkih koji su upravljali poslovima; njih je bilo tri tisuće i tri stotine, a upravljali su narodom zaposlenim na radovima. 31Kralj je zapovjedio da lome gromade biranog kamena i da ih klešu za temelje Hrama. 32Graditelji Salomonovi i Hiramovi, i oni iz Gibela, tesali su i pripremali drvo i klesali za gradnju Hrama.
Gradnja Hrama
1 Kr 6.
Četiri stotine i osamdesete godine poslije izlaska Izraelaca iz zemlje egipatske, četvrte godine kraljevanja svoga nad Izraelom, mjeseca Ziva - to je drugi mjesec - počeo je Salomon graditi Dom Jahvin. 2Hram što ga je kralj Salomon gradio Jahvi bio je dug šezdeset lakata, širok dvadeset, a visok dvadeset i pet lakata. 3Trijem pred Hekalom Hrama bio je dvadeset lakata dug, prema širini Hrama, a deset lakata širok, prema dužini Hrama. 4Na Hramu je napravio prozore zatvorene rešetkama. 5Uza zid Hrama oko Hekala i Debira sagradio je prigradnju na katove, sve unaokolo. 6Donji kat bio je pet lakata širok, srednji šest, a treći sedam lakata, jer je zasjeke rasporedio s vanjske strane naokolo Hrama da ih ne bi morao ugrađivati u hramske zidove. 7Hram je građen od kamena koji je već u kamenolomu bio oklesan, tako da se za gradnje nije čuo ni čekić ni dlijeto, ni ikakvo željezno oruđe. 8Ulaz u donji kat bio je s desne strane Hrama, a zavojnim se stubama uspinjalo na srednji kat i sa srednjega na treći.
    9Sagradio je tako Hram i dovršio ga; i pokrio ga cedrovim gredama i daskama. 10I sagradi još prigradnju oko cijeloga Hrama; bila je pet lakata visoka, a vezana s Hramom cedrovim gredama. 11I riječ Jahvina stiže Salomonu: 12"To je Dom što ga gradiš ... Ako budeš hodio prema naredbama mojim, ako budeš vršio naredbe moje i držao se mojih zapovijedi, tada ću ispuniti tebi obećanje što sam ga dao tvome ocu Davidu: 13prebivat ću među sinovima Izraelovim i neću ostaviti naroda svoga Izraela."
    14I tako Salomon sazida Hram i dovrši ga.
Uređenje unutrašnjosti Hrama
Svetište i Svetinja nad svetinjama
    15I obloži iznutra zidove Hrama cedrovim daskama - od poda do stropa obloži ih drvetom iznutra - a daskama čempresovim obloži pod Hrama. 16I načini pregradu od dvadeset lakata, od cedrovih dasaka, s poda pod strop, i odijeli taj dio Hrama za Debir, za Svetinju nad svetinjama. 17A Hekal - Svetište, dio Hrama ispred Debira - imaše četrdeset lakata. 18A po cedrovini unutar Hrama bijahu urezani ukrasi - pleteri od pupoljaka i cvijeća; sve je bilo od cedrovine i nigdje se nije vidio kamen. 19Debir je uredio unutra u Hramu da onamo smjesti Kovčeg saveza Jahvina. 20Debir bijaše dvadeset lakata dug, dvadeset lakata širok i dvadeset lakata visok, a obložio ga je čistim zlatom. Napravio je i Žrtvenik od cedrovine, 21pred Debirom, i obložio ga čistim zlatom. 22I sav je Hram obložio zlatom, sav Hram i sav oltar koji je pred Debirom obložio je zlatom.
Kerubini
    23U Debiru načini dva kerubina od maslinova drveta. Bili su visoki deset lakata. 24Jedno je krilo u kerubina bilo pet lakata i drugo je krilo u kerubina bilo pet lakata; deset je lakata bilo od jednoga kraja krila do drugoga. 25I drugi je kerubin bio od deset lakata: jednaka mjera i jednak oblik obaju kerubina. 26Visina jednog kerubina bila je deset lakata, tako i drugoga. 27Smjestio je kerubine usred nutarnje prostorije; širili su svoja krila, tako da je krilo jednoga ticalo jedan zid, a krilo drugoga ticalo drugi zid; u sredini prostorije krila im se doticahu. 28I kerubine je obložio zlatom. 29Po svim zidovima Hrama unaokolo, iznutra i izvana, urezao je likove kerubina, palma i rastvorenih cvjetova, 30zlatom je pokrio i pod Hramu iznutra i izvana.
Vrata i predvorje
    31A za ulaz u Debir načini dvokrilna vrata od maslinova drveta; dovraci s pragom bijahu na pet uglova. 32Oba krila na vratima od maslinova drveta ukrasi likovima kerubina, palma i rastvorenih cvjetova, i sve ih obloži zlatom; listićima zlata oblijepi kerubine i palme. 33Tako i za ulaz u Hekal načini vrata od maslinova drveta, sa četverokutnim dovracima. 34Oba krila na vratima bijahu od čempresova drveta i oba se otvarahu na jednu i na drugu stranu. 35Urezao je na njima kerubine, palme i rastvorene cvjetove i obložio zlatom sve što bijaše urezano. 36Potom je sagradio unutrašnje predvorje od tri reda klesanog kamena i jednoga reda tesanih greda cedrovih. 37Temelji su Hramu Jahvinu bili položeni četvrte godine, mjeseca Ziva; 38a jedanaeste godine, mjeseca Bula - to je osmi mjesec - Hram je dovršen sa svim dijelovima i sa svim što mu pripada. Salomon ga sagradi za sedam godina.
Salomonov dvor
1 Kr 7.
Salomon je sagradio i svoj dvor; u trinaest ga je godina potpuno dovršio. 2Sagradio je dvor od libanonske šume: stotinu lakata dug, pedeset širok i trideset lakata visok, na četiri reda cedrovih stupova, a na stupovima bijahu cedrove grede. 3Bio je pokriven cedrovinom iznad soba koje su počivale na stupovima. Ovih je bilo četrdeset i pet: petnaest u svakom redu. 4Bila su tri reda prozora: po tri su prozora gledala jedan prema drugome. 5Sva vrata s dovratnicima bila su četverokutna i po tri su prozora stajala jedan prema drugome. 6Načinio je trijem od stupova, pedeset lakata dug i trideset širok. 7Zatim je sagradio prijestolni trijem gdje je sudio; i sudački trijem, obložen cedrovinom od poda do stropa. 8Njegovo prebivalište, u drugom dvorištu i unutar predvorja, bilo je istoga oblika. Sagradio je i kuću, nalik na onaj trijem, faraonovoj kćeri, kojom se bijaše oženio.
    9Sve su te građevine bile od biranog kamena, sječena po mjeri, a klesana iznutra i izvana, od temelja sve do drvenih spojnica, a vani sve do velikog predvorja. 10Temelji su im bili od birana, velikog kamena: od deset i od osam lakata, 11a nadgradnja od birana, po mjeri klesana kamena i od cedrovine. 12A tri su reda klesanog kamena i red cedrovih greda okruživali veliko predvorje, a tako i unutrašnje predvorje Doma Jahvina.
Hiram, ljevač tuča
    13Salomon posla po Hirama iz Tira. 14Bio je to sin udovice iz plemena Naftalijeva, ali mu otac bijaše iz Tira, kovač tuča. Bio je pun vještine, umijeća i znanja da svašta izrađuje od tuča. Dođe on kralju Salomonu i sav mu posao izradi.
Stupovi od tuča
    15Salio je dva stupa od tuča; jedan je stup bio visok osamnaest lakata, a koncem mjeren unaokolo imao je dvanaest lakata, isto tako i drugi. 16I načini dvije glavice od tuča da se stave povrh stupova; jedna je glavica bila visoka pet lakata i druga je bila pet lakata visoka. 17Načini dva opleta u obliku pletera i lančaste žice da pokriju glavice na vrhu stupova; sedam za jednu glavicu i sedam za drugu. 18Onda izradi mogranje: bili su u dva reda oko svake mreže. 19Glavice na vrhu stupova pred trijemom imale su oblik ljiljana, od četiri lakta. 20Stajale su na oba stupa kod izbočine što je bila prema lančancu. Dvije stotine mogranja bilo je oko prve glavice i dvije stotine oko druge. 21Podiže stupove pred trijemom Hekala; jedan postavi na desnu stranu i nazva ga Jahin; postavi drugi stup na lijevu stranu i dade mu ime Boaz. 22Na samom vrhu stupova postavi izrađene ljiljane. I tako dovrši stupove.
Mjedeno more
    23Tada od rastaljene kovine izli more koje je od ruba do ruba mjerilo deset lakata; bilo je okruglo naokolo, pet lakata visoko, a u opsegu, mjereno vrpcom, imalo je trideset lakata. 24Pod rubom mu bijahu uresi kao cvjetne čaške koje su ga optakale sasvim: po deset na lakat optakale su more unaokolo; cvjetne su čaške bile u dva reda i salivene s njim. 25Počivalo je na dvanaest volova: tri su gledala na sjever, tri na zapad, tri na jug, a tri na istok; more je stajalo na njima i svi su stražnjim dijelom bili okrenuti unutra. 26Bilo je debelo pedalj, rub mu kao rub u čaše, kao cvijet, a moglo je primiti tri tisuće bata.
Tučana podnožja i umivaonici
    27Načinio je deset tučanih podnožja; svako je podnožje bilo četiri lakta dugo, četiri lakta široko, a tri lakta visoko. 28Podnožja su bila ovako izrađena: imala su okvire, a okviri su stajali među preponama. 29Na okvirima među preponama bili su lavovi, volovi i kerubini; a na samim preponama, kako iznad lavova i volova tako i pod njima, bijahu ukrasi poput vijenaca. 30Svako je podnožje imalo četiri tučana točka i osovine od tuča; četiri su njihove noge imale držače; pod umivaonikom bijahu držači sliveni s ukrasima. 31Gore, gdje su se držači sastavljali, bio je otvor podnožja; imao je lakat i pol; otvor je bio okrugao, u obliku ukrasne posude, a na njemu su bili uklesani i ukrasi; ali prepone bijahu četvrtaste, a ne okrugle.
    32Četiri su točka bila pod preponom. Osovine im izlazile na podnožju; svaki točak bijaše visok lakat i pol. 33Točkovi su bili slični točkovima običnih kola: njihove osovine, naplaci, paoci i glavčine - sve bijaše liveno. 34Bila su četiri držača na četiri ugla svakog podnožja; podnožje i držači sačinjavahu jednu cjelinu. 35Pri vrhu podnožja bio je sve unaokolo krug visok pol lakta; povrh podnožja bili su klinovi; prepone su s njima sačinjavale cjelinu. 36Po oplošjima klinova i prepona urezao je kerube, lavove i palme, već prema veličini praznog oplošja i vijenaca naokolo. 37Tako načini deset podnožja: jednako salivenih, jednake veličine i oblika.
    38I načini deset umivaonika od tuča. Svaki je umivaonik sadržavao četrdeset bata, a svaki je umivaonik bio od četiri lakta; na svako od deset podnožja došao je po jedan umivaonik. 39Postavi pet podnožja na desnoj strani Hrama, a pet na lijevoj strani Hrama; a more stavi s desne strane Hrama, prema jugoistoku.
Sitni namještaj
    40Hiram načini lonce, lopate i kotliće. Dovrši on sav posao što ga je obavljao kralju Salomonu za Dom Jahvin: 41dva stupa, okrugle glavice što su bile navrh stupova; dva opleta da pokriju dvije glavice što bijahu navrh stupova; 42četiri stotine mogranja za oba opleta; dva reda mogranja za svaki oplet da prekriju dvije glavice navrh stupova; 43deset podnožja i deset umivaonika na podnožjima; 44jedno more i dvanaest volova pod njim; 45lonce, lopate i kotliće. Svi ti predmeti koje je Hiram načinio kralju Salomonu za Dom Jahvin bili su od sjajnog tuča. 46Kralj je zapovjedio da sve to lijevaju u kalupima od gline, u Jordanskoj dolini, između Sukota i Sartana. 47Na koncu je Salomon odredio da rasporede sve te predmete, a bijaše ih toliko da se nije mogla obračunati težina tuča. 48Salomon načini sve predmete koji su bili u Domu Jahvinu: zlatni žrtvenik i zlatni stol na kojemu su stajali prineseni hljebovi; 49pet svijećnjaka s desne i pet s lijeve strane pred Debirom, od čistoga zlata; cvjetove, svjetiljke, usekače od zlata; 50vrčeve, noževe, kotliće, plitice i kadionice od čistoga zlata; stožere za vrata nutarnje dvorane - to je Svetinja nad svetinjama - i za vrata Hekala - to jest Hrama - sve od zlata.
Zaključak
    51Tako bi priveden kraju sav posao što ga Salomon obavi za Dom Jahvin. Salomon unese sve svete darove oca svoga Davida - srebro, zlato i posuđe - i stavi ih u riznicu Doma Jahvina.
Prijenos Kovčega saveza
1 Kr 8.
Tada Salomon sazva u Jeruzalem sve starješine Izraelove, sve knezove plemenske i glavare obitelji da se prenese Kovčeg saveza Jahvina iz grada, Davidova grada, to jest sa Siona. 2Svi se ljudi Izraelovi sabraše pred kraljem Salomonom na blagdan u mjesecu Etanimu (to je sedmi mjesec). 3I kad su došle Izraelove starješine, svećenici ponesoše Kovčeg 4i Šator sastanka sa svim posvećenim priborom što bješe u Šatoru. Prenosili su ih svećenici i leviti. 5Kralj Salomon i sva zajednica Izraelova koja se sabrala oko njega žrtvovali su pred Kovčegom toliko ovaca i goveda da se ne mogahu prebrojiti ni procijeniti. 6Svećenici donesoše Kovčeg saveza Jahvina na njegovo mjesto, u Debir Doma, to jest u Svetinju nad svetinjama, pod krila kerubina. 7Kerubini su, naime, imali raširena krila nad mjestom gdje stajaše Kovčeg i zaklanjahu odozgo Kovčeg i njegove motke. 8aMotke su bile tako dugačke da su im se krajevi vidjeli iz Svetišta nasuprot Debiru, ali se nisu vidjele izvana. 9U Kovčegu nije bilo ništa, osim dviju kamenih ploča koje metnu Mojsije na Horebu, gdje Jahve sklopi Savez s Izraelcima pošto iziđoše iz Egipta. <8b>Ondje su ostale do danas.
Bog ulazi u svoj Dom
    10A kad su svećenici izašli iz Svetišta, oblak ispuni Dom Jahvin, 11i svećenici ne mogoše od oblaka nastaviti službe: slava Jahvina ispuni Dom Božji! 12Tada reče Salomon:
    "Jahve odluči
        prebivati u tmastu oblaku,13a ja ti sagradih uzvišen Dom
        da u njemu prebivaš zauvijek."
Salomonov govor puku
    14I, okrenuvši se, kralj blagoslovi sav izraelski zbor, a sav je izraelski zbor stajao. 15Reče on:
    "Neka je blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov, koji je svojom rukom ispunio obećanje što ga na svoja usta dade ocu mome Davidu, rekavši: 16'Od dana kad izvedoh svoj narod iz zemlje egipatske, nisam izabrao grada ni iz kojega Izraelova plemena da se u njemu sagradi Dom gdje bi prebivalo moje Ime, nego sam izabrao Davida da on zapovijeda mojim narodom Izraelom.' 17Otac mi David naumi podići Dom Imenu Jahve, Boga Izraelova, 18ali mu Jahve reče: 'Naumio si podići Dom mojem Imenu, i dobro učini, 19ali nećeš ti podići toga Doma, nego sin tvoj koji izađe iz tvoga krila, on će podići Dom mojem Imenu.' 20Jahve ispuni obećanje svoje: naslijedio sam svoga oca Davida i sjeo na prijestolje Izraelovo, kako obeća Jahve, i podigao Dom Imenu Jahve, Boga Izraelova, 21i odredio sam da ondje bude mjesto Kovčegu u kojem je Savez što ga Jahve sklopi s našim ocima kad ih je izveo iz zemlje egipatske."
Salomonova molitva
    22Tada Salomon stupi, u nazočnosti svega zbora Izraelova, pred žrtvenik Jahvin, raširi ruke prema nebu 23i reče:
    "Jahve, Bože Izraelov! Nijedan ti bog nije sličan ni na nebesima ni dolje na zemlji, tebi koji držiš Savez i ljubav svojim slugama što kroče pred tobom sa svim svojim srcem. 24Sluzi svome Davidu, mome ocu, ti si ispunio što si mu obećao. Što si obećao na svoja usta, ispunio si svojom rukom upravo danas. 25Sada, Jahve, Bože Izraelov, ispuni svome sluzi, ocu mome Davidu, što si obećao kad si rekao: 'Neće ti preda mnom nestati nasljednika koji bi sjedio na izraelskom prijestolju, samo ako tvoji sinovi budu čuvali svoje putove hodeći po mojem zakonu kako si ti hodio preda mnom.' 26Sada, dakle, Jahve, Bože Izraelov, neka se ispuni tvoje obećanje koje si dao svome sluzi Davidu, mome ocu! 27Ali zar će Bog doista boraviti s ljudima na zemlji? Ta nebesa ni nebesa nad nebesima ne mogu ga obuhvatiti, a kamoli ovaj Dom što sam ga sagradio! 28Pomno počuj molitvu i vapaj svoga sluge, Jahve, Bože moj, te usliši vapaj i molitvu što je tvoj sluga tebi upućuje! 29Neka tvoje oči obdan i obnoć budu otvorene nad ovim Domom, nad ovim mjestom za koje reče: 'Tu će biti moje Ime.' Usliši molitvu koju će sluga tvoj izmoliti na ovome mjestu.
Molitva za narod
    30I usliši molitvu sluge svoga i naroda svojega izraelskog koju bude upravljao prema ovome mjestu. Usliši s mjesta gdje prebivaš, s nebesa; usliši i oprosti. 31Ako tko zgriješi protiv bližnjega i naredi mu se da se zakune, a zakletva dođe pred tvoj žrtvenik u ovom Domu, 32tada je ti čuj u nebu i postupaj i sudi svojim slugama, osudi krivca okrećući njegova djela na njegovu glavu, a nevina oslobodi postupajući s njime po nevinosti njegovoj. 33Ako narod tvoj bude potučen od neprijatelja jer se ogriješio o tebe, ali se ipak k tebi obrati i proslavi Ime tvoje i u ovom se Domu pomoli, 34onda ti čuj to s neba, oprosti grijehe svome narodu izraelskom i dovedi ga natrag u zemlju koju si dao njihovim očevima.
    35Kad se zatvori nebo i ne padne kiša jer su se ogriješili o tebe, pa ti se pomole na ovome mjestu i proslave Ime tvoje i obrate se od svojega grijeha kad ih ti poniziš, 36tada ti čuj na nebu i oprosti grijeh svojim slugama i svojem izraelskom narodu, pokazujući im valjan put kojim će ići, i pusti kišu na zemlju koju si svojem narodu dao u baštinu.
    37Kad u zemlji zavlada glad, kuga, snijet i rđa i kad navale skakavci, gusjenice, kad neprijatelj ovoga naroda pritisne koja od njegovih vrata, ili kad bude kakva druga nevolja ili boleština, 38ako koji čovjek, ili sav tvoj narod, Izrael, osjeti tjeskobu svoga srca pa upravi molitvu ili prošnju te raširi ruke prema ovom Hramu, 39ti čuj s neba, s mjesta gdje prebivaš, i oprosti i postupi; vrati svakome čovjeku prema putu njegovu, jer ti poznaješ srce njegovo - ti jedini poznaješ srce sviju - 40da te se uvijek boje sve dane dokle žive na zemlji što je ti dade našim očevima.
Dopune
    41Pa i tuđinca, koji nije od tvojega naroda izraelskog, nego je stigao iz daleke zemlje radi Imena tvoga 42jer je čuo za veliko Ime tvoje, za tvoju snažnu ruku i za tvoju mišicu podignutu - ako dođe i pomoli se u ovom Hramu, 43usliši ga s neba gdje prebivaš, usliši sve vapaje njegove da bi upoznali svi zemaljski narodi Ime tvoje i bojali se tebe kao narod tvoj Izrael i da znaju da je tvoje Ime zazvano nad ovaj Dom koji sam sagradio.
    44Ako narod tvoj krene na neprijatelja putem kojim ga ti uputiš i pomoli se Jahvi, okrenut k ovom gradu što si ga izabrao i prema Domu koji sam podigao tvojem Imenu, 45usliši mu s neba molitvu i prošnju i učini mu pravdu.
    46Kad ti sagriješe, jer nema čovjeka koji ne griješi, a ti ih, rasrdiv se na njih, predaš neprijateljima da ih zarobe i odvedu kao roblje u daleku ili blizu zemlju, 47pa ako se pokaju srcem u zemlji u koju budu dovedeni te se obrate i počnu te moliti za milost u zemlji svojih osvajača govoreći: 'Zgriješili smo, bili smo zli i naopaki', 48i tako se obrate k tebi svim srcem i svom dušom u zemlji svoga ropstva u koju budu dovedeni kao roblje, i pomole se okrenuti k zemlji što je ti dade njihovim očevima, i prema gradu koji si izabrao, i prema Domu što sam ga podigao tvom Imenu, 49usliši s neba, gdje prebivaš, njihovu molbu i njihove prošnje, 50učini im pravdu i oprosti svome narodu što je zgriješio protiv tebe, oprosti sve uvrede koje ti je nanio, učini da mu se smiluju osvajači i da budu milostivi prema njemu, 51jer su oni tvoj narod i baština tvoja, njih si izveo iz Egipta, iz užarenog kotla.
Svršetak molitve i blagoslov puka
    52Neka oči tvoje budu otvorene na prošnju tvoga sluge i na prošnju naroda tvoga Izraela da čuješ sve njihove molbe što će ih tebi uputiti. 53Jer ti si ih odvojio od svih naroda na zemlji sebi za baštinu, kako si objavio po svome sluzi Mojsiju, kada si izveo oce naše iz Egipta, o Gospode, Jahve!"
    54Pošto je Salomon dovršio svu ovu molitvu i prošnju pred Jahvom, diže se s mjesta gdje je klečao, raširenih ruku prema nebu, pred žrtvenikom Jahvinim, 55pa istupi te blagoslovi sav zbor Izraelov govoreći jakim glasom:
    56"Blagoslovljen Jahve, koji je narodu svome Izraelu dao mir u svemu kako je obećao; nije propalo nijedno od njegovih lijepih obećanja koja je dao sluzi svome Mojsiju. 57Neka Jahve, Bog naš, bude s nama kao što je bio s ocima našim i neka nas ne napusti i ne odbaci. 58Neka prikloni naša srca k sebi da bismo hodili svim njegovim putovima i držali njegove zapovijedi, zakone i uredbe koje je dao ocima našim. 59Bile ove moje riječi, koje sam smjerno iznio pred Jahvu, danju i noću nazočne pred Jahvom, Bogom našim, eda bi dan za danom činio pravdu sluzi svomu i pravicu narodu svome Izraelu, 60ne bi li tako svi narodi zemlje spoznali da je Jahve jedini Bog i da nema drugoga. 61A vaše srce neka bude potpuno odano Jahvi, Bogu našemu, držeći se njegovih zakona i obdržavajući njegove zapovijedi kao danas!"
Posveta Hrama i prve pobožnosti
    62Kralj i sav Izrael s njim prinesu žrtvu Jahvi. 63Kao žrtvu pričesnicu, koju je prikazao Jahvi, Salomon prinese dvadeset i dvije tisuće volova i stotinu i dvadeset tisuća ovaca; time kralj i svi Izraelci posvete Dom Jahvin. 64Toga dana posveti kralj središte predvorja, koje je ispred Doma Jahvina, jer ondje je prinio paljenice, prinosnice i pretiline pričesnica, jer je tučani žrtvenik pred Jahvom bio premalen da primi paljenice, prinosnice, pretiline pričesnica. 65Tu je svečanost u ono vrijeme Salomon slavio sedam dana, sa svim Izraelcima, zborom velikim od Ulaza u Hamat do Potoka Egipatskog, pred Jahvom, Bogom našim.
    66Zatim je osmoga dana otpustio ljude; oni su blagosivljali kralja i odlazili svojim kućama, veseli i zadovoljna srca zbog svega dobra što ga je Jahve učinio svome sluzi Davidu i narodu svome Izraelu.
Novo ukazanje
1 Kr 9.
Kad je Salomon dovršio gradnju Doma Jahvina, kraljevskog dvora i svega što je namislio graditi, 2javi se Jahve i drugi put Salomonu, kao što mu se bio javio u Gibeonu. 3Jahve mu reče:
    "Uslišio sam molitvu i prošnju koju si mi uputio. Posvetio sam ovaj Dom, koji si sagradio da u njemu prebiva Ime moje dovijeka; moje će oči i srce biti ovdje svagda. 4A ti, ako budeš hodio preda mnom kako je hodio tvoj otac David, u nevinosti srca i pravednosti, postupao u svemu kako sam ti zapovjedio i ako budeš držao moje zakone i moje naredbe, 5ja ću učvrstiti zauvijek tvoje kraljevsko prijestolje nad Izraelom, kako sam obećao tvome ocu Davidu kad sam rekao: 'Nikada ti neće nestati nasljednika na prijestolju Izraelovu.' 6Ali ako me ostavite, vi i vaši sinovi, ako ne budete držali mojih zapovijedi i zakona koje sam vam dao, ako se okrenete bogovima i budete im služili i klanjali im se, 7tada ću istrijebiti Izraela iz zemlje koju sam mu dao; ovaj ću Dom, koji sam posvetio svome Imenu, odbaciti od sebe, i Izrael će biti poruga i podsmijeh svim narodima. 8Ovaj je Dom uzvišen, ali svi koji budu uza nj prolazili bit će zaprepašteni; zviždat će i govoriti: 'Zašto je Jahve tako učinio s ovom zemljom i s ovim Domom?' 9A reći će im se: 'Jer su ostavili Jahvu, Boga svoga, koji je izveo oce njihove iz Egipta, a priklonili se drugim bogovima, častili ih i služili im, zato je Jahve pustio na njih sva ova zla.'"
Suradnja s Hiramom
    10Poslije dvadeset godina, za kojih je Salomon sagradio obje zgrade, Dom Jahvin i kraljevski dvor, 11a Hiram, kralj Tira, dobavljao mu drvo cedrovo i čempresovo i zlata koliko je god želio, dade tada kralj Salomon Hiramu dvadeset gradova u zemlji galilejskoj. 12Hiram izađe iz Tira da vidi gradove koje mu je Salomon darovao, ali mu se nisu svidjeli. 13I reče: "Kakvi su to gradovi što si mi ih dao, brate?" I od tada ih zovu "zemlja Kabul" do današnjega dana. 14A Hiram bijaše poslao kralju stotinu i dvadeset zlatnih talenata.
Rabota
    15Ovako je bilo s rabotom koju je kralj Salomon digao da sagradi Dom Jahvin, svoj dvor, Milo i zidove Jeruzalema, Hasor, Megido i Gezer. 16Faraon, kralj Egipta, krenu u vojni pohod, osvoji Gezer, popali i poubija Kanaance koji su ondje živjeli, zatim dade grad u miraz svojoj kćeri, ženi Salomonovoj, 17a Salomon obnovi Gezer, Bet Horon Donji, 18Baalat, Tamar u pustinji u zemlji, 19sve gradove-skladišta koje je Salomon imao, gradove za bojna kola i gradove za konjicu, i sve što je Salomon želio sagraditi u Jeruzalemu, na Libanonu i u svim zemljama koje su mu bile podložne. 20Svim preostalim Amorejcima, Hetitima, Perižanima, Hivijcima i Jebusejcima, koji nisu bili Izraelci, 21sinovima njihovim koji ostadoše iza njih u zemlji i koje Izraelci nisu zatrli, Salomon nametnu tešku tlaku do današnjega dana. 22Sinove Izraelove nije Salomon pretvarao u robove, nego su mu oni bili vojnici, dvorani, vojskovođe, tridesetnici, zapovjednici njegovih bojnih kola i konjice. 23A evo nadzornika koji su upravljali Salomonovim radovima: njih pet stotina i pedeset koji su zapovijedali puku zaposlenu na radovima.
    24Čim je faraonova kći ušla iz Davidova grada u kuću koju joj Salomon bijaše sagradio, tada on podiže Milo.
Služba u Hramu
    25Salomon je tri puta u godini prinosio paljenice i pričesnice na žrtveniku koji je podigao Jahvi i palio je kad pred Jahvom. Tako je dovršio Hram.
3. SALOMON VELETRGOVAC
Salomonovo brodovlje
    26Kralj Salomon je sagradio brodovlje u Esjon-Geberu, koji je kralj Elata, na obali Crvenoga mora, u zemlji edomskoj. 27Hiram je poslao na tim lađama svoje sluge, mornare koji su poznavali more, sa slugama Salomonovim. 28Oni otploviše u Ofir, uzeše odande četiri stotine i dvadeset talenata zlata i donesoše ih kralju Salomonu.
Posjet kraljice od Sabe
1 Kr 10.
Glas koji je u Jahvinu Imenu stekao Salomon dopro je do kraljice od Sabe; zato ona dođe da Salomona iskuša zagonetkama. 2Došla je u Jeruzalem s golemom pratnjom, s devama koje su nosile mirise, nebrojeno zlato i drago kamenje. Došavši k Salomonu, porazgovori se s njim o svemu što joj bijaše na srcu. 3Salomon joj odgovori na sva pitanja; nije mu bilo skriveno ništa da joj ne bi umio objasniti.
    4Kad kraljica od Sabe vidje mudrost Salomonovu, dvor koji bijaše sagradio, 5jela na njegovu stolu, odaje njegove i dvorane, otmjenost njegove posluge i njihova odijela, njegove peharnike i paljenice koje je prinio u Domu Jahvinu, zastade joj dah. 6Tada reče kralju:
    "Istina je bila što sam u svojoj zemlji čula o tebi i o tvojoj mudrosti. 7Ali nisam htjela vjerovati što se pripovijeda dokle god nisam došla i vidjela na svoje oči; i doista, ni pola mi nije bilo rečeno: ti nadvisuješ u mudrosti i blagostanju slavu o kojoj sam čula. 8Blago tvojim ženama, blago ovim tvojim slugama koji su neprestano pred tobom i slušaju tvoju mudrost! 9Neka je blagoslovljen Jahve, Bog tvoj, komu si tako omilio da te postavio na prijestolje Izraelaca; zato što Jahve uvijek ljubi Izraela, postavio te kraljem da činiš pravo i pravicu."
    10Dade tada kralju stotinu i dvadeset zlatnih talenata, mnogo miomirisa i dragulja. Nikad više nije bilo takvih miomirisa kakve je kraljica od Sabe dala kralju Salomonu. 11Pa i Hiramovo brodovlje, koje je donosilo zlato iz Ofira, dovezlo je odande mnogo sandalovine i dragulja.
    12Kralj je od sandalovine napravio ograde za Dom Jahvin i za kraljevski dvor, i citre i harfe za pjevače; nikada se više nije dovezlo toliko sandalova drveta niti se vidjelo do danas.
    13Kralj Salomon dade kraljici od Sabe što je god zaželjela i zatražila, a povrh toga kraljevski je obdari. Potom ona krenu i sa slugama vrati se u svoju zemlju.
Salomonovo bogatstvo
    14Zlato što je dolazilo Salomonu svake godine bilo je teško šest stotina šezdeset i šest zlatnih talenata, 15osim onoga što je dolazilo od trgovaca i prodavača-potukača i od svih arapskih kraljeva i upravitelja zemaljskih. 16Kralj Salomon načini tri stotine velikih štitova od kovanog zlata; za svaki je štit upotrijebio šest stotina zlatnih šekela; 17i načini trista štitića od kovanog zlata; za svaki je štitić utrošio tri zlatne mine. Pohranio je sve u kuću zvanu Libanonska šuma.
    18Kralj je još napravio veliko prijestolje od bjelokosti i obložio ga čistim zlatom. 19Prijestolje je imalo šest stepenica, straga je na njemu bila teleća glava, a s obje strane sjedala bile su ručice, a kraj ručica stajala dva lava. 20Dvanaest je lavova stajalo s obje strane onih šest stepenica. Takvo što nije bilo izrađeno ni u jednom kraljevstvu.
    21Sve posude iz kojih je pio kralj Salomon bijahu zlatne, i sve posuđe u kući zvanoj Libanonska šuma bijaše od suhoga zlata; ništa nije bilo od srebra, jer se ono smatralo bezvrijednim u Salomonovo vrijeme. 22Kralj je imao taršiško brodovlje na moru zajedno s Hiramovim brodovljem, i svake treće godine dolazilo je taršiško brodovlje donoseći zlato, srebro i slonovu kost, majmune i paune.
    23Tako je kralj Salomon natkrilio sve zemaljske kraljeve bogatstvom i mudrošću. 24Sav je svijet želio vidjeti Salomona i čuti mudrost koju mu je Bog ulio u srce. 25Svatko mu je donosio dar: srebro i zlatno posuđe, haljine, oružje, miomirise, konje i mazge, iz godine u godinu.
Salomonovo bogatstvo u kolima i konjima
    26Uz to je Salomon sakupio bojnih kola i konjanika; imao je tisuću i četiri stotine bojnih kola i dvanaest tisuća konja i rasporedio ih je po gradovima bojnih kola i kod kralja u Jeruzalemu. 27Salomon je učinio da u Jeruzalemu bude srebra kao kamenja, a cedrova kao divljih smokava što rastu u Šefeli. 28Salomon je uvozio konje iz Musrija i Koe: kraljevi nabavljači uvozili su ih iz Koe za određenu svotu. 29Kola se dovozila iz Egipta po šest stotina srebrnih šekela; a konj se plaćao po stotinu i pedeset. Tako ih preko nabavljača dobivahu svi kraljevi hetitski i aramejski.
4. PROPADANJE SALOMONOVA KRALJEVSTVA
Salomonove žene
1 Kr 11.
Kralj je Salomon - uz kćer faraonovu - volio mnoge žene tuđinke: Moapke, Amonke, Edomke, Sidonke i Hetitkinje, 2od svih naroda za koje je Jahve rekao Izraelcima: "Nećete odlaziti k njima i oni neće dolaziti k vama; oni će zacijelo okrenuti vaša srca svojim bogovima." Njima se priklonio Salomon svojom ljubavlju. 3Imao je sedam stotina kneževskih žena i tri stotine inoča. Njegove su žene zavodile njegovo srce. 4I kada je Salomon ostario, njegove su mu žene okrenule srce prema drugim bogovima, i srce njegovo nije više potpuno pripadalo Jahvi kao što je pripadalo srce njegova oca Davida. 5Salomon je išao za Aštartom, boginjom Sidonaca, i Milkomom, sramotom Amonaca. 6Činio je ono što ne bijaše pravo u očima Jahvinim i nije se sasvim pokoravao Jahvi kao što se pokoravao njegov otac David. 7Tako sagradi Salomon uzvišicu Kemošu, sramoti Moaba, na gori istočno od Jeruzalema, i Milkomu, sramoti Amonaca. 8To učini za sve svoje žene tuđinke, koje su prinosile kad i žrtve svojim bogovima.
    9Jahve se razgnjevi na Salomona jer je okrenuo srce svoje od Jahve, Boga Izraelova, koji mu se bio dvaput javio 10i koji mu je baš tada zabranio štovati druge bogove, ali on nije održao te zapovijedi. 11Tada Jahve reče Salomonu: "Kada je tako s tobom te ne držiš moga Saveza i naredaba koje sam ti dao, ja ću sigurno oduzeti od tebe kraljevstvo i dat ću ga jednom od tvojih slugu. 12Ali neću to učiniti za tvoga života, zbog oca tvojega Davida; uzet ću ga iz ruke tvoga sina. 13Ipak neću od njega uzeti svega kraljevstva: ostavit ću jedno pleme tvome sinu, zbog sluge mojega Davida, zbog Jeruzalema koji izabrah."
Vanjski neprijatelji Salomonovi
    14Tada diže Jahve protivnika Salomonu: Edomca Hadada, iz kraljevske kuće Edomaca. 15Jer kada je David tukao Edomce i kad je Joab, vojskovođa, otišao da pokopa ubijene i dao pogubiti sve muškarce u Edomu - 16Joab i sav Izrael ostadoše ondje šest mjeseci dok nisu istrijebili sve muškarce u Edomu - 17Hadad je utekao u Egipat s Edomcima koji bijahu u službi njegova oca. Hadad je bio tada mladi dječak. 18Otišli su iz Midjana i stigli u Paran. Poveli su sa sobom ljude iz Parana i otišli u Egipat pred faraona, kralja Egipta, koji mu dade kuću, odredi mu hranu i dodijeli zemlje. 19Hadad je stekao veliku milost u faraona, koji mu dade sestru svoje žene, sestru velike kneginje Tafnese. 20Sestra Tafnesina rodi mu sina Genubata, koga Tafnesa odgoji u kraljevskoj palači, i Genubat je ostao u palači među faraonovom djecom.
    21Kada je Hadad doznao u Egiptu da je David počinuo kod svojih otaca i da je vojskovođa Joab umro, reče faraonu: "Dopusti mi da odem u svoju zemlju!" 22Faraon mu reče: "Što ti nedostaje u mene te želiš poći u svoju zemlju?" A on mu odgovori: "Ništa, ali me pusti da odem!" <25b>To je bilo zlo što ga je učinio Hadad: mrzio je Izraela i vladao je Edomom.
    23Bog je protiv Salomona podigao protivnika mu Rezona, sina Elijadova, koji je pobjegao od svoga gospodara Hadadezera, kralja sopskoga; 24Rezon je skupio ljude oko sebe i postao im četovođa kada ih David ubijaše. Rezon zauze Damask, ondje se nastani i zavlada Damaskom. 25aOn je bio protivnik Izraelov za života Salomonova.
Pobuna Jeroboamova
    26Jeroboam bijaše sin Efraćanina Nebata, iz Sareda, a majka mu bijaše udovica imenom Serva. On je bio u službi Salomonovoj i podigao je ruku protiv kralja.
    27Evo razloga njegove pobune. Salomon je gradio Milo da zatrpa kosinu u gradu Davida, oca svoga. 28Taj Jeroboam bijaše valjan čovjek; Salomon opazi kako se mladi čovjek prihvaća posla i postavi ga nad svom rabotom kuće Josipove. 29Tada se dogodi te Jeroboam ode iz Jeruzalema, i na putu ga susrete prorok Ahija iz Šila, ogrnut novim plaštem; bijahu sami njih dvojica u polju. 30Ahija uze novi plašt koji je imao na sebi i razdrije ga na dvanaest komada. 31I reče Jeroboamu:
    "Uzmi sebi deset komada, jer ovako govori Jahve, Bog Izraelov: 'Evo ću istrgnuti kraljevstvo iz ruke Salomonove i dat ću tebi deset plemena. 32On će imati jedno pleme, zbog sluge mojega Davida i Jeruzalema, grada koji sam izabrao između svih plemena Izraelovih. 33To je zato što me ostavio i poklonio se Aštarti, boginji Sidonaca, Kemošu, bogu moapskom, i Milkomu, bogu Amonaca, i ne hodi više mojim putovima; ne čini što je pravo u mojim očima, niti izvršava moje zakone i naredbe kao što je činio njegov otac David. 34Ali mu neću iz ruke uzeti sve kraljevstvo, jer sam ga postavio knezom za sveg njegova života, zbog sluge svoga Davida, koga sam izabrao i koji je držao moje zapovijedi i moje zakone. 35Ali ću uzeti kraljevstvo iz ruke njegova sina i tebi ću ga dati, to jest deset plemena. 36A njegovu ću sinu ostaviti jedno pleme da moj sluga David ima uvijek svjetiljku preda mnom u Jeruzalemu, gradu koji sam izabrao sebi da u njemu stoluje Ime moje. 37Tebe ću uzeti da kraljuješ nad svim što budeš želio i da budeš kralj nad Izraelom. 38Ako budeš poslušao sve što ti zapovjedim i stupao budeš putovima mojim te činio što je pravedno u očima mojim držeći moje zakone i zapovijedi moje, kako je to činio moj sluga David, tada ću ja biti s tobom i sagradit ću ti trajan dom, kao što sam sagradio Davidu, i dat ću ti Izraela. 39Ponizit ću potomke Davidove; ali ne zauvijek.'"
    40Salomon je zato tražio da ubije Jeroboama, ali on pobježe u Egipat k Šišaku i ostade u Egiptu do smrti Salomonove.
Svršetak kraljevanja
    41Ostala povijest Salomonova, sve što je učinio i njegova mudrost, zar nije zapisana u knjizi Povijesti Salomonove? 42A kraljevaše Salomon u Jeruzalemu nad svim Izraelom četrdeset godina. 43Onda počinu Salomon kod otaca svojih i bi sahranjen u Davidovu gradu, a njegov sin Roboam zakralji se namjesto njega.
III. POLITIČKI I VJERSKI RASKOL
Zbor u Šekemu
1 Kr 12.
Roboam ode u Šekem, jer su u Šekem došli svi Izraelci da ga zakralje. 2Čim to ču Nebatov sin Jeroboam - koji još bijaše u Egiptu, kamo je pobjegao pred kraljem Salomonom - vrati se iz Egipta, jer 3bijahu poslali po nj i dozvali ga. Kad dođoše Jeroboam i sav zbor Izraelov, rekoše Roboamu:
    4"Tvoj nam je otac nametnuo teški jaram. Ti nam sada olakšaj tešku službu svoga oca, teški jaram koji metnu na nas, pa ćemo ti služiti!"
    5A on im odgovori: "Za tri dana dođite opet k meni." I narod ode.
    6Tada se kralj Roboam posavjetova sa starcima koji su služili njegovu ocu Salomonu dok je bio živ i upita ih: "Što savjetujete da odgovorim ovome narodu?"
    7Oni mu odgovoriše: "Ako danas udovoljiš tim ljudima, budeš im blagonaklon i odgovoriš im lijepim riječima, oni će ti uvijek ostati sluge."
    8Ali on odbaci savjet što mu ga dadoše starci i posavjetova se s mladićima koji su odrasli s njim i bili mu u službi. 9Upita ih: "Što savjetujete da odgovorim ovome narodu koji mi reče: 'Olakšaj jaram što nam ga nametnu tvoj otac?'"
    10Mladići koji bijahu s njime odrasli odgovoriše mu: "Narodu koji ti reče: 'Tvoj nam je otac nametnuo jaram, a ti nam ga olakšaj', uzvrati ovako: 'Moj je mali prst deblji od bedara moga oca! 11Eto, moj vam je otac nametnuo teški jaram, a ja ću još otežati vaš jaram; moj vas je otac šibao bičevima, a ja ću vas šibati bičevima sa željeznim štipavcima.'"
    12A treći dan dođe sav narod k Roboamu, kako im bijaše zapovjedio kralj rekavši im: "Vratite se k meni trećega dana." 13Kralj im oštro odgovori, odbacivši savjet koji mu dadoše stariji. 14I reče im po savjetu mladih: "Moj je otac otežao vaš jaram, a ja ću još dodati na nj; moj vas je otac šibao bičevima, a ja ću vas šibati bičevima sa željeznim štipavcima." 15Kralj dakle ne htjede poslušati naroda, jer tako upriliči Jahve da se ispuni riječ što je preko Ahije iz Šila kaza Nebatovu sinu Jeroboamu.
    16Kad Izraelci vidješe gdje se kralj oglušio, odgovori mu narod:
    "Kakav dio mi imamo s Davidom?
        Mi nemamo baštine s Jišajevim
            sinom.
    U šatore, Izraele!
        A sad se, Davide, brini za svoj
            dom!"
    I sav Izrael ode pod svoje šatore.
    17Roboam zavlada samo nad Izraelovim sinovima koji su živjeli po judejskim gradovima. 18Potom kralj Roboam posla Adorama, nadstojnika za tlaku, ali ga Izraelci kamenovaše i on umrije; a kralj se Roboam brže-bolje pope na kola i pobježe u Jeruzalem. 19Tako se Izrael odijelio od doma Davidova sve do danas.
Politički raskol
    20Kada su Izraelci doznali da se vratio Jeroboam, pozvaše ga u zajednicu i postaviše ga kraljem nad svim Izraelom. Uz kuću Davidovu nije pristajao nitko, osim samoga plemena Judina.
    21Došavši u Jeruzalem, Roboam skupi sav dom Judin i pleme Benjaminovo, sto i osamdeset tisuća vrsnih ratnika, da udare na dom Izraelov i da vrate kraljevstvo Roboamu, sinu Salomonovu. 22Ali dođe Jahvina riječ Božjem čovjeku Šemaji:
    23"Kaži Salomonovu sinu Roboamu, judejskom kralju, i svem domu Judinu i Benjaminovu i ostalom narodu: 24Ovako veli Jahve: 'Ne idite se tući s braćom, djecom Izraelovom! Neka se svatko vrati svojoj kući, jer je ovo poteklo od mene.'"
    I oni poslušaše riječ Jahvinu i vratiše se kako im reče Jahve. 25Jeroboam utvrdi Šekem u Efrajimovoj gori i ondje se nastani. Poslije izađe odatle i utvrdi Penuel.
Vjerski raskol
    26Jeroboam reče u svom srcu: "Sad bi se kraljevstvo moglo vratiti domu Davidovu. 27Ako ovaj narod bude nastavio uzlaziti u Dom Jahvin u Jeruzalemu da prinosi žrtve, srce će se naroda vratiti svome gospodaru, Roboamu, kralju judejskome, i mene će ubiti."
    28Pošto se kralj posavjetovao, načini dva zlatna teleta i reče narodu: "Dosta ste uzlazili u Jeruzalem! Evo, Izraele, tvoga boga koji te izveo iz zemlje egipatske." 29Zatim postavi jedno tele u Betelu, a drugo smjesti u Dan. 30To je bila prigoda za grijeh: narod je odlazio jednome u Betel i drugome u Dan.
    31I podiže Jeroboam hram na uzvišicama i postavi iz puka svećenike koji nisu bili sinovi Levijevi. 32Zatim je Jeroboam uveo blagdan u osmom mjesecu, petnaestoga dana tog mjeseca, kao što je blagdan koji se slavi u Judeji, i uzađe k žrtveniku. Tako je učinio u Betelu, žrtvujući teocima koje je načinio. U Betelu je postavio i svećenike uzvišica što ih bijaše podigao. 33I uzađe k žrtveniku koji je načinio, petnaestoga dana osmog mjeseca, mjeseca koji je sam izabrao; i ustanovi blagdan za Izraelce i uzađe k žrtveniku da prinese kad.
Osuda žrtvenika u Betelu
1 Kr 13.
A neki čovjek Božji dođe na riječ Jahvinu iz Judeje u Betel kada Jeroboam stajaše pred žrtvenikom da prinese kad. 2I po Jahvinoj zapovijedi povika onaj prema žrtveniku: "Žrtveniče, žrtveniče! Ovako veli Jahve: 'Evo će se roditi u kući Davidovoj sin po imenu Jošija. On će na tebi žrtvovati svećenike uzvišica, te koji na tebi prinose kad, i on će na tebi spaliti ljudske kosti!'" 3U isto im vrijeme dade znak: "Ovo je znak da je Jahve govorio: gle, žrtvenik će se raspuknuti i prosut će se pepeo što je na njemu."
    4Kada je kralj čuo što je čovjek Božji rekao protiv žrtvenika u Betelu, pruži ruku odande od žrtvenika i reče: "Uhvatite ga!" Ali se osušila ruka koju je ispružio prema čovjeku i nije je mogao vratiti k sebi. 5Žrtvenik se raspuknuo i pepeo se prosuo sa žrtvenika, prema znaku što ga je dao čovjek Božji po naredbi Jahvinoj.
    6Kralj progovori i reče čovjeku Božjem: "Umilostivi Jahvu, Boga svoga, da bih mogao vratiti ruku k sebi." Božji čovjek umilostivi Jahvu i ruka se kraljeva vrati k njemu i bila je kao prije.
    7Kralj onda reče čovjeku Božjem: "Hodi sa mnom kući da se okrijepiš. I dat ću ti dar." 8Ali čovjek Božji odgovori kralju: "Da mi dadeš polovinu svoje kuće, ne bih pošao s tobom. Ni jeo ni pio ne bih na ovom mjestu, 9jer mi je ovako zapovjeđeno riječju Jahvinom: 'Ne jedi kruha i ne pij vode, niti se vraćaj istim putem kojim si došao.'"
    10I otišao je drugim putem, nije se vraćao putem kojim je došao u Betel.
Božji čovjek i prorok
    11A u Betelu živio star prorok. Došli njemu njegovi sinovi te mu pripovjedili sve što je onoga dana učinio čovjek Božji u Betelu; i riječi što ih je onaj kazao kralju pripovjediše sinovi ocu. 12A on ih upita: "Kojim je putem otišao?" Sinovi pokazaše put kojim je otišao čovjek Božji što bijaše došao iz Judeje. 13Prorok će nato sinovima: "Osamarite mi magarca!" I osamariše mu magarca, a on uzjaha. 14Krenuo je za čovjekom Božjim i našao ga gdje sjedi pod hrastom; i upita ga: "Jesi li ti čovjek Božji koji je došao iz Judeje?" A on mu odgovori: "Jesam." 15Prorok mu reče: "Hodi sa mnom mome domu da štogod pojedeš." 16Ali on odgovori: "Ne smijem se vratiti s tobom, niti smijem jesti kruha ni piti vode na ovome mjestu, 17jer mi je Jahvinom riječju naređeno ovo: 'Ne jedi ondje kruha, ne pij vode, niti se vraćaj putem kojim si onamo pošao'." 18Nato će mu onaj: "I ja sam prorok kao i ti, i anđeo mi je riječju Jahvinom rekao: 'Povedi ga sa sobom kući da jede kruha i pije vode.'"
    Slagao mu je. 19Božji čovjek vrati se s njim, u njegovoj je kući jeo kruha i pio vode.
    20Dok su sjedili za stolom, dođe riječ Jahvina proroku koji ga je natrag doveo 21i povika on čovjeku Božjem koji je došao iz Judeje: "Ovako veli Jahve: zato što nisi poslušao zapovijedi Jahvine i nisi držao naredbe koju ti je dao Jahve, Bog tvoj, 22nego si se vratio, jeo kruha i pio vode na mjestu gdje sam ti rekao da ne jedeš kruha i ne piješ vode, zato tijelo tvoje neće leći u grob otaca tvojih."
    23Pošto se onaj koga bijaše doveo najeo kruha i napio vode, osedla mu magarca. 24I ode onaj. A na putu ga zaskoči lav i usmrti ga. I tako je mrtvo tijelo ležalo ispruženo na putu, magarac stajao kraj njega, a i lav stajaše kraj tijela. 25Ljudi prolazeći vidješe mrtvo tijelo ispruženo na putu i lava gdje stoji kraj njega; i odoše i javiše to u gradu gdje je živio stari prorok.
    26Kad je to čuo prorok koji bijaše onoga vratio s puta, reče: "To je čovjek Božji koji se usprotivio riječi Jahvinoj! I Jahve ga je predao lavu, koji ga je napao i ubio, prema riječi koju je Jahve rekao." 27I reče svojim sinovima: "Osamarite mi magarca!" I oni mu ga osamariše. 28Ode on i nađe mrtvo tijelo bačeno na putu i magarca i lava gdje stoje pokraj tijela: lav nije požderao tijelo niti je rastrgao magarca. 29Tada prorok podiže mrtvo tijelo čovjeka Božjeg i prebaci ga na magarca; i vrati se u grad gdje je živio da mrtvoga ožali i pokopa. 30Položio je mrtvo tijelo u svoju grobnicu i jecao je nad njim: "Jao, brate moj!"
    31A kad ga je pokopao, reče svojim sinovima: "Poslije moje smrti sahranite me u istu grobnicu gdje je pokopan čovjek Božji; stavite moje kosti kraj njegovih. 32Jer će se sigurno ispuniti riječ koju je po zapovijedi Jahvinoj objavio protiv žrtvenika u Betelu i protiv svih svetišta na uzvišicama u gradovima Samarije."
    33Ni poslije ovoga događaja ne obrati se Jeroboam za svoga zlog puta, nego je i dalje priproste ljude postavljao za svećenike na uzvišicama: tko je želio, davao mu je darove da postane svećenik uzvišica. 34Takvim je postupkom padala u grijeh kuća Jeroboamova, rušila se i nestajala s lica zemlje.
IV. OBA KRALJEVSTVA DO ILIJE
Svršetak kraljevanja Jeroboama I.
1 Kr 14.
U ono se vrijeme razbolje Abija, sin Jeroboamov, 2i Jeroboam reče svojoj ženi: "Ustani i preobuci se da te ne bi prepoznali da si žena Jeroboamova; i idi u Šilo. Ondje je prorok Ahija: onaj koji mi je prorokovao da ću biti kraljem ovoga naroda. 3I ponesi deset hljebova, kolača i posudu meda i otiđi k njemu! On će ti reći što će biti s dječakom."
    4I učini tako žena Jeroboamova: ustade, ode u Šilo i uđe u kuću Ahijinu. A on nije više vidio, oslabile mu oči od duboke starosti. 5Ali mu je Jahve rekao: "Evo dolazi žena Jeroboamova da od tebe traži savjeta za svoga sina jer je bolestan; a ti ćeš joj reći tako i tako. Kad bude ulazila, pretvarat će se kao da je druga."
    6Kad Ahija ču šum njenih koraka na vratima, reče joj: "Uđi, ženo Jeroboamova! Što se pretvaraš da si druga, kad imam tešku vijest za tebe? 7Idi, reci Jeroboamu: 'Ovako kaže Jahve, Bog Izraelov: Podigao sam te isred naroda i učinio sam te knezom nad mojim narodom Izraelom, 8istrgnuo sam kraljevstvo iz kuće Davidove i dao ga tebi. Ali ti nisi bio kao moj sluga David, koji je držao moje zapovijedi i koji me slijedio svim srcem svojim i činio samo ono što je pravedno u mojim očima. 9Ti si radio kudikamo gore od svojih prethodnika, otišao si i načinio sebi druge bogove, salio si im likove da me dražiš, mene si bacio za leđa. 10Zato, evo, puštam zlo na kuću Jeroboamovu, istrijebit ću iz obitelji Jeroboamove sve što mokri uza zid, robove i slobodnjake u Izraelu; ja ću netragom pomesti kuću Jeroboamovu kao što se mete nečist, da ga ništa ne ostane. 11One koji iz Jeroboamove obitelji umru u gradu, proždrijet će psi, a one koji umru u polju, pojest će ptice nebeske.' - Eto tako je Jahve rekao. 12A ti ustani i pođi svome domu: tek što nogama stupiš u grad, dječak će umrijeti. 13Sav će ga Izrael oplakati i pokopat će ga. On će biti jedini iz obitelji Jeroboamove položen u grob, jer se jedino na njemu našlo nešto što se u kući Jeroboamovoj svidjelo Jahvi, Bogu Izraelovu. 14Jahve će sebi postaviti kralja nad Izraelom i taj će istrijebiti kuću Jeroboamovu. Evo dana! Što? Čak i trenutka! 15Jahve će udariti Izraela te će se njihati kao trska u vodi. Iščupat će Izraela iz ove dobre zemlje koju je dao njihovim ocima i rasijat će ih s onu stranu Rijeke, jer su načinili sebi ašere koje srde Jahvu. 16Odbacit će Izraela kao smeće, zbog grijeha što ih je učinio Jeroboam i na koje je navodio Izraela."
    17Žena Jeroboamova ustade i ode. Stigla je u Tirsu, a kad je prelazila kućni prag, dječak bijaše mrtav. 18Pokopali su ga i sav ga je Izrael oplakao prema riječi koju je Jahve rekao po sluzi svome proroku Ahiji.
    19Ostala povijest Jeroboamova, kako je ratovao i kraljevao, to je zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih. 20Jeroboamovo kraljevanje trajalo je dvadeset i dvije godine, zatim je Jeroboam počinuo kraj otaca svojih, a sin mu Nadab zakraljio se mjesto njega.
Kraljevanje Roboamovo
    21Roboam, sin Salomonov, bio je kralj Judejaca; bijaše mu četrdeset i jedna godina kad je postao kraljem, a sedamnaest je godina kraljevao u Jeruzalemu, u gradu koji Jahve izabra između svih izraelskih plemena da ondje postavi svoje Ime. Majka mu se zvala Naama, a bila je Amonka. 22I Juda učini zlo u očima Jahvinim. Grijesima koje su počinili razjarili su ga više od svega što su učinili njihovi oci. 23Jer su i oni podigli uzvišice, stupove i ašere na svakom brežuljku i pod svakim zelenim drvetom. 24Bilo je čak posvećenih bludnica u zemlji. Oponašao je sve grozote naroda što ih je Jahve otjerao ispred sinova Izraelovih.
    25Pete godine Roboamova kraljevanja egipatski kralj Šišak navali na Jeruzalem. 26Opljačka sve blago iz Doma Jahvina i riznicu kraljevskog dvora; sve je uzeo; uze i sve zlatne štitove što ih bijaše napravio Salomon. 27Namjesto njih kralj Roboam napravi tučane štitove i povjeri ih zapovjednicima straže koja je čuvala vrata kraljevskog dvora. 28Kad je god kralj išao u Jahvin Dom, stražari su ih uzimali, a poslije ih vraćali u stražaru.
    29Ostala povijest Roboamova, sve što je učinio, zar nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? 30Za sve vrijeme bio je rat između Roboama i Jeroboama. 31Roboam je počinuo sa svojim ocima i bi sahranjen sa svojim ocima u Davidovu gradu. Majka mu se zvala Naama, a bila je Amonka. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Abijam.
Abijamovo kraljevanje u Judeji
1 Kr 15.
Osamnaeste godine kraljevanja Jeroboama, sina Nebatova, zakraljio se Abijam u Judeji. 2Tri je godine kraljevao u Jeruzalemu; njegova se majka zvala Maaka, a bila je kći Abšalomova. 3On je hodio u svim grijesima što ih je njegov otac činio prije njega, i njegovo srce nije bilo potpuno odano Jahvi, Bogu svome, kao srce njegova praoca Davida. 4Ipak, zbog Davida, dao mu je Jahve, Bog njegov, svjetiljku u Jeruzalemu, podigavši sinove njegove poslije njega i sačuvavši Jeruzalem. 5Jer je David činio sve što je pravo u očima Jahvinim i za svega svoga života nije odstupio ni od čega što mu je zapovjedio, osim onog što je učinio Uriji Hetitu. 6 . 
    7Ostala povijest Abijamova, sve što je učinio, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? A bijaše rat između Abijama i Jeroboama. 8Potom je Abijam počinuo sa svojim ocima. Sahraniše ga u Davidovu gradu; na njegovo se mjesto zakralji sin mu Asa.
Kraljevanje Asino u Judeji
    9Dvadesete godine Jeroboamova kraljevanja nad Izraelom postade Asa kraljem Judeje. 10Kraljevao je četrdeset i jednu godinu u Jeruzalemu; njegova se baka zvala Maaka, a bila je kći Abšalomova. 11Asa je činio što je pravo u očima Jahvinim, kao i njegov praotac David. 12Protjerao je iz zemlje posvećene bludnice i uklonio sve idole koje njegovi oci bijahu načinili. 13Sam je uklonio svoju baku s dostojanstva velike kneginje, jer bijaše načinila gada Ašeri. Asa je sasjekao njezina gada i spalio ga u potoku Kidronu. 14Ali uzvišice nisu bile uklonjene; ipak je Asino srce bilo privrženo Jahvi svega njegova života. 15Unio je u Dom Jahvin posvećene darove svoga oca i svoje: srebro, zlato i posuđe.
    16Bio je rat između Ase i Baše, kralja izraelskoga, u sve njihove dane. 17Izraelski kralj Baša navali na Judeju i stade utvrđivati Ramu da spriječi svako kretanje judejskom kralju Asi. 18Asa tada uze srebra i zlata koje je preostalo u riznicama Doma Jahvina i u riznicama kraljevskog dvora i dade ga svojim slugama te ih posla Ben-Hadadu, sinu Tabrimonovu, sinu Hezjonovu, aramejskom kralju, koji je stolovao u Damasku, i poruči mu: 19"Neka bude savez između mene i tebe, između moga i tvoga oca; evo, šaljem ti na dar srebra i zlata: hajde, raskini savez s izraelskim kraljem Bašom da bi otišao od mene."
    20Ben-Hadad posluša kralja Asu i posla svoje vojskovođe na izraelske gradove te oni pokoriše Ijon, Dan, Abel Bet-Maaku, sav Kineret i svu zemlju Naftali. 21A kada to Baša dozna, presta utvrđivati Ramu i vrati se u Tirsu. 22Kralj Asa sazva sve Judejce, bez izuzetka, i oni odnesoše kamenje i drvo kojima je Baša utvrđivao Ramu, i kralj Asa utvrdi time Gebu Benjaminovu i Mispu.
    23Ostala povijest Asina, sve njegove pobjede i sve što je učinio i gradovi koje je utvrdio, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? A u starosti bolovao je od nogu. 24Asa je počinuo sa svojim ocima i sahranjen je sa svojim ocima u gradu Davida, svoga praoca. Njegov sin Jošafat zakralji se mjesto njega.
Nadabovo kraljevanje u Izraelu
    25Nadab, sin Jeroboamov, postade kraljem Izraela druge godine Asina kraljevanja Judejom i vladao je dvije godine Izraelom. 26Činio je zlo u očima Jahvinim. Hodio je putem svoga oca i oponašao njegov grijeh na koji je navodio Izraela. 27Baša, sin Ahijin, iz kuće Jisakarove, uroti se protiv njega i ubi ga u Gibetonu, koji pripada Filistejcima i koji su opsjedali Nadab i sav Izrael. 28Baša ga ubi treće godine Asina kraljevanja Judejom i zavlada mjesto njega. 29Kad je postao kraljem, pobi svu kuću Jeroboamovu i ne poštedi nikoga od Jeroboamovih dokle sve ne istrijebi po riječi koju je Jahve rekao preko sluge svoga Ahije iz Šila. 30Zbog grijeha što ih je učinio i na koje je naveo Izraela i zbog gnjeva kojim je raspalio Jahvu, Boga Izraelova.
    31Ostala povijest Nadabova, i sve što je učinio, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 32Između Ase i Izraelova kralja Baše vladao je rat u sve njihove dane.
Bašino kraljevanje u Izraelu
    33Treće godine Asina kraljevanja Judejom postade Baša, sin Ahijin, kraljem nad svim Izraelom u Tirsi i vladao je dvadeset i četiri godine. 34Činio je zlo u očima Jahvinim i hodio je putem Jeroboama i njegovih grijeha kojima je zavodio Izraelce.
1 Kr 16.
Tada bi upućena riječ Jahvina Jehuu, sinu Hananijevu, protiv Baše: 2"Iz praha sam te podigao i postavio knezom nad mojim narodom Izraelom, ali si ti krenuo Jeroboamovim putem i navodiš narod moj Izrael na grijehe te me razjaruješ njihovim grijesima; 3zato ću netragom pomesti Bašu i kuću njegovu: učinit ću s tvojom kućom kao i s kućom Jeroboama, sina Nebatova. 4Tko iz obitelji Bašine umre u gradu, pojest će ga psi, a tko im umre u polju, pojest će ga ptice nebeske."
    5Ostala povijest Bašina, što je učinio, njegova djela, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 6Baša je počinuo sa svojim ocima i sahranjen je u Tirsi. Sin njegov Ela zakraljio se mjesto njega.
    7Ali riječ Jahvina po Jehuu proroku, sinu Hananijevu, nije bila upravljena protiv Baše i njegove kuće samo zbog toga što je činio zlo u očima Jahve i ljutio ga djelima svojih ruku te bio kao i kuća Jeroboamova nego i zbog toga što je i nju istrijebio.
Elino kraljevanje u Izraelu
    8Dvadeset i šeste godine kraljevanja Ase u Judeji postade Ela, sin Bašin, kraljem Izraela u Tirsi; vladao je svega dvije godine. 9Njegov dvoranin Zimri, zapovjednik polovine bojnih kola, uroti se protiv njega. Kad je bio u Tirsi, opio se u kući Arse, upravitelja dvora u Tirsi. 10Tada provali Zimri, udari na njega i ubi ga, dvadeset i sedme godine Asina kraljevanja Judejom, te zavlada mjesto njega. 11Čim je zavladao i sjeo na prijestolje, poubija svu obitelj Bašinu; nije mu poštedio ni što uza zid mokri, ni njegovih rođaka ni prijatelja. 12Tako Zimri iskorijeni svu kuću Bašinu po riječi koju je Jahve rekao protiv Baše preko sluge svoga proroka Jehua, 13zbog sviju grijeha što su ih činili Baša i sin mu Ela i tako zavodili Izraela, srdeći Jahvu, Boga Izraelova, svojim krivim bogovima.
    14Ostala povijest Elina, sve što je učinio, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih?
Zimrijevo kraljevanje u Izraelu
    15Dvadeset i sedme godine Asina kraljevanja Judejom postade Zimri kraljem u Tirsi i vladao je sedam dana. Narod je tada opsjedao Gibeton, koji je pripadao Filistejcima. 16Kad je utaboreni narod čuo da se Zimri pobunio i ubio kralja, sav Izrael istoga dana u taboru proglasi kraljem nad Izraelom zapovjednika vojske Omrija. 17Zatim Omri i sav Izrael s njime odoše od Gibetona i opsjedoše Tirsu. 18Kad je Zimri vidio da će grad biti osvojen, uđe u utvrdu kraljevskoga dvora, zapali nad sobom kraljevski dvor i tako pogibe. 19To je bilo zbog grijeha koje je počinio radeći što je zlo u očima Jahvinim i hodeći putem Jeroboama i njegovih grijeha kojima je zavodio Izraela.
    20Ostala povijest Zimrijeva i njegova urota koju je skovao, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih?
    21Tada se Izraelov narod razdijelio: polovica se odlučila za Tibnija, sina Ginatova, da ga učini kraljem, a druga polovica za Omrija. 22Ali pristaše Omrijeve nadjačaše pristaše Tibnija, sina Ginatova, pa kad Tibni umrije, postade Omri kraljem.
Omrijevo kraljevanje u Izraelu
    23Trideset i prve godine Asina kraljevanja Judejom postade Omri kraljem Izraela za dvanaest godina. U Tirsi je kraljevao šest godina. 24Tada kupi od Šemera za dva talenta srebra brdo Samariju; sagradi grad koji po imenu Šemera, vlasnika brijega, nazva Samarija. 25Ali je Omri činio zlo u očima Jahvinim i bio je gori od svojih prethodnika. 26U svemu je slijedio Jeroboama, sina Nebatova, i njegove grijehe kojima je zavodio Izraela i srdio Jahvu, Boga Izraelova, svojim lažnim bogovima.
    27Ostala povijest Omrijeva, sve što je učinio, njegovi pothvati koje je izveo, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 28Omri počinu sa svojim ocima i sahranjen je u Samariji. Njegov sin Ahab postade kraljem mjesto njega.
Uvod u Ahabovo kraljevanje
    29Ahab, sin Omrijev, postade izraelskim kraljem u trideset i osmoj godini Asina kraljevanja Judejom i vladao je dvadeset i dvije godine nad Izraelom u Samariji. 30Ahab, sin Omrijev, činio je u očima Jahvinim više zla od svih svojih prethodnika. 31I malo mu bijaše što je hodio u grijesima Jeroboama, sina Nebatova, nego se još oženi Izebelom, kćerju Etbaala, kralja sidonskog, i poče služiti Baalu i klanjati mu se; 32Baalu podiže žrtvenik u Baalovu hramu što ga bijaše sagradio u Samariji. 33Ahab je podigao i Ašeru i učinio druga zlodjela i razljutio Jahvu, Boga Izraelova, više od svih kraljeva izraelskih koji bijahu prije njega.
    34Za njegova je vremena Hiel iz Betela sagradio Jerihon; uz žrtvu svoga prvorođenca Abirama podigao je temelje, a uz žrtvu svoga mezimca Seguba postavio je gradska vrata, po riječi koju je Jahve rekao po svome sluzi Jošui, sinu Nunovu.
V. ILIJINO DOBA
1. VELIKA SUŠA
Navještaj Božje kazne
1 Kr 17.
Ilija Tišbijac, iz Tišbe Gileadske, reče Ahabu: "Živoga mi Jahve, Boga Izraelova, komu služim, neće ovih godina biti ni rose ni kiše, osim na moju zapovijed."
Na potoku Keritu
    2Upućena mu je riječ Jahvina ovako: 3"Idi odavde i kreni na istok i sakrij se na potoku Keritu, koji je nasuprot Jordanu. 4Pit ćeš iz potoka, a gavranima sam zapovjedio da te ondje hrane." 5Ode on i učini po riječi Jahvinoj i nastani se na potoku Keritu, nasuprot Jordanu. 6Gavrani su mu jutrom donosili kruha, a večerom mesa; iz potoka je pio.
U Sarfati - Čudo s kruhom i uljem
    7Ali poslije nekog vremena presuši potok, jer nije bilo kiše u svoj zemlji. 8Tada Iliji dođe riječ Jahvina: 9"Ustani, idi u Sarfatu Sidonsku i ondje ostani. Evo, ondje sam zapovjedio jednoj udovici da te hrani."
    10Ustade on i krenu u Sarfatu. Kada je stigao do gradskih vrata, neka je udovica onuda skupljala drva; on joj se obrati i reče: "Donesi mi malo vode u vrču da pijem!" 11Kad je pošla da donese, on viknu za njom i reče joj: "Donesi mi i malo kruha u ruci!" 12Ona odgovori: "Živoga mi Jahve, tvoga Boga, ja nemam pečena kruha, nemam do pregršti brašna u ćupu i malo ulja u vrču. I evo kupim drva, pa ću otići i ono pripremiti sebi i svome sinu da pojedemo i da umremo."
    13Ali joj Ilija reče: "Ništa se ne boj. Idi i uradi kako si rekla; samo najprije umijesi meni kolačić, pa mi donesi; a onda zgotovi za sebe i za svoga sina. 14Jer ovako govori Jahve, Bog Izraelov:
    'U ćupu neće brašna nestati
        ni vrč se s uljem neće isprazniti
    sve dokle Jahve ne pusti
        da kiša padne na zemlju.'"
    15Ode ona i učini kako je rekao Ilija; i za mnoge dane imadoše jela, ona, on i njen sin. 16Brašno se iz ćupa nije potrošilo i u vrču nije nestalo ulja, po riječi koju je Jahve rekao preko svoga sluge Ilije.
Uskrisenje udovičina sina
    17Poslije ovih događaja razbolio se sin domaćičin i bolest se njegova jako pogoršala, tako te u njemu nije ostalo daha. 18Tada ona reče Iliji: "Što ja imam s tobom, čovječe Božji? Zar si došao k meni da me podsjetiš na moj grijeh i da mi usmrtiš sina!" 19On joj reče: "Daj mi svoga sina!" Tada ga uze iz njezina naručja, odnese ga u gornju sobu gdje je stanovao i položi ga na svoju postelju. 20Tada zavapi Jahvi i reče: "Jahve, Bože moj, zar zaista želiš udovicu koja me ugostila uvaliti u tugu umorivši joj sina?" 21Zatim se tri puta pružio nad dječakom zazivajući Jahvu: "Jahve, Bože, učini da se u ovo dijete vrati duša njegova!" 22Jahve je uslišio molbu Ilijinu, u dijete se vratila duša i ono oživje. 23Ilija ga uze, siđe iz gornje sobe u kuću i dade ga njegovoj materi; i reče Ilija: "Evo, tvoj sin živi!" 24Žena mu reče: "Sada znam da si ti čovjek Božji i da je riječ Jahvina u tvojim ustima istinita!"
Susret Ilije i Obadije
1 Kr 18.
Prošlo je mnogo vremena i riječ Jahvina bi upravljena treće godine Iliji: "Idi, pokaži se Ahabu, jer želim pustiti kišu na lice zemlje." 2I ode Ilija da se pokaže Ahabu.
    Kako je glad u Samariji bivala teža, 3pozva Ahab dvorskog upravitelja Obadiju. Taj se Obadija veoma bojao Jahve; 4jer kad je Izebela poubijala proroke Jahvine, on je uzeo stotinu proroka i sakrio ih po pedeset u jednu spilju, gdje ih je hranio kruhom i pojio vodom. 5I reče Ahab Obadiji: "Hajde, obići ćemo svu zemlju, sve izvore i sve potoke, možda ćemo naći trave da sačuvamo u životu konje i mazge i da nam ne propadne stoka." 6Podijelili su zemlju koju će pretražiti: Ahab je sam otišao jednim putem, a Obadija je pošao sam drugim putem.
    7I kad je Obadija bio na putu, eto mu u susret Ilije; poznavši ga, pade ničice i reče: "Jesi li to ti, gospodaru Ilija!" 8On mu odgovori: "Ja sam! Idi i reci svome gospodaru: 'Evo Ilije!'"
    9Odgovori mu Obadija: "Što sam sagriješio te slugu svojega predaješ u ruke Ahabu da me ubije? 10Živoga mi Jahve, tvoga Boga, nema naroda ili kraljevstva kamo moj gospodar nije slao da te traže. I kad su mu rekli: 'Nema ga!' zakleo je kraljevstvo i narod što te nisu našli. 11I sada mi naređuješ: 'Idi, reci svome gospodaru: Evo Ilije!' 12Ali kad ja odem od tebe, Duh Jahvin odnijet će te ne znam kamo, a ja ću doći i obavijestiti Ahaba. Pa kad te ne nađe, ubit će me! A tvoj se sluga boji Jahve od mladosti svoje! 13Zar nije poznato mome gospodaru što sam učinio kad je ono Izebela poubijala proroke Jahvine? Sakrio sam stotinu proroka, po pedeset u jednu spilju, i kruhom ih uzdržavao i vodom. 14I sada ti naređuješ: 'Idi, reci svome gospodaru: Evo Ilije!' Pa on će me ubiti!"
    15Ilija mu odgovori: "Živoga mi Jahve Sebaota, komu služim, još ću mu se danas pokazati."
Ilija i Ahab
    16Obadija pođe u susret Ahabu i donese mu vijest, a Ahab pođe u susret Iliji. 17Kad Ahab ugleda Iliju, reče mu: "Jesi li ti onaj koji upropašćuješ Izraela?" 18Ilija odgovori: "Ne upropašćujem ja Izraela, nego ti i tvoja obitelj, jer ste ostavili Jahvu, a ti si sljedbenik Baala. 19Sada sakupi sav Izrael preda me na gori Karmelu i četiri stotine pedeset proroka Baalovih koji jedu za stolom Izebelinim."
Žrtva na Karmelu
    20Ahab pozva sve sinove Izraelove i sakupi proroke na gori Karmelu. 21Ilija pristupi svemu narodu i reče: "Dokle ćete hramati na obje strane? Ako je Jahve Bog, slijedite ga; ako je Baal, slijedite njega." A narod mu nije ništa odgovorio. 22Ilija nastavi: "Ja sam još jedini ostao kao prorok Jahvin, a Baalovih je proroka četiri stotine i pedeset. 23Dajte nam dva junca. Neka oni izaberu sebi jednoga, neka ga sasijeku i stave na drva, ali neka ne podmeću ognja. Ja ću spremiti drugoga junca i neću podmetati ognja. 24Vi zazovite ime svoga boga, a ja ću zazvati ime Jahvino: bog koji odgovori ognjem pravi je Bog." Sav narod odgovori: "Dobro!"
    25Potom reče Ilija prorocima Baalovim: "Izaberite sebi jednoga junca i počnite, jer vas je mnogo više. Zazovite ime svoga boga, ali ne stavljajte ognja."
    26Oni uzeše junca koji je njima pripao i pripremiše ga. Zazivali su ime Baalovo od jutra do podne govoreći: "O Baale, usliši nas!" Ali nije bilo ni glasa, ni odgovora. I skakahu i prigibahu koljena pred žrtvenikom koji su načinili.
    27U podne im se Ilija naruga i reče: "Glasnije vičite, jer on je bog; zauzet je, ili ima posla, ili je na putu; možda spava, pa ga treba probuditi!" 28A oni okrenuše vikati još glasnije i parati se noževima i sulicama, kako je u njih običaj, sve dok ih nije oblila krv. 29Kad je prošlo podne, pali su u bunilo i bjesnjeli sve dok nije bilo vrijeme da se prinese žrtva; ali nije bilo nikakva glasa ni odgovora niti znaka da ih tkogod sluša.
    30Tada Ilija reče svemu narodu: "Priđite k meni!" I sav mu narod pristupi. On popravi žrtvenik Jahvin koji bijaše srušen. 31Ilija uze dvanaest kamenova prema broju plemena sinova Jakova, kome je Bog rekao: "Izrael će biti ime tvoje!" 32I sagradi od toga kamenja žrtvenik Imenu Jahvinu i iskopa jarak oko žrtvenika, širok da bi se mogle posijati dvije mjere pšenice. 33Složi drva, rasiječe junca i stavi ga na drva. 34Tada reče: "Napunite vodom četiri vrča i izlijte na paljenicu i na drva!" Učiniše tako. Zapovjedi im: "Ponovite", i oni ponoviše. Tada reče: "Učinite i treći put." Oni tako i treći put. 35Voda je tekla oko žrtvenika i jarak se ispunio vodom.
    36Kad bijaše vrijeme da se prinese žrtva, pristupi prorok Ilija i reče: "Jahve, Bože Abrahamov, Izakov i Izraelov, objavi danas da si ti Bog u Izraelu, da sam ja sluga tvoj i da sam po zapovijedi tvojoj učinio sve ovo. 37Usliši me, Jahve; usliši me, da bi sav ovaj narod znao da si ti, Jahve, Bog i da ćeš ti obratiti njihova srca."
    38I oganj Jahvin pade i proguta paljenicu i drva, kamenje i prašinu, čak i vodu u jarku isuši. 39Sav narod se uplaši, ljudi padoše ničice i rekoše: "Jahve je Bog! Jahve je Bog!" 40Ilija im reče: "Pohvatajte proroke Baalove da nijedan od njih ne utekne!" I oni ih pohvataše. Ilija ih odvede do potoka Kišona i ondje ih pobi.
Svršetak suše
    41Ilija reče Ahabu: "Idi gore, jedi i pij, jer čujem šumor kiše." 42Dok je Ahab otišao gore da jede i pije, Ilija se popeo na vrh Karmela, prignuo se zemlji i sakrio lice među koljena. 43Rekao je zatim svome momku: "Idi gore i pogledaj prema moru." On ode gore, pogleda i reče: "Ništa nema ondje!" Ilija odgovori: "Vrati se sedam puta." 44Ali sedmoga puta reče momak: "Eno se oblak, malen kao dlan čovječji, diže od mora." Tada reče Ilija: "Idi, kaži Ahabu: 'Upregni i silazi da te kiša ne uhvati.'"
    45Odjednom se nebo zamrači od oblaka i vihora i pade jaka kiša. Ahab se pope na kola i odveze u Jizreel. 46Ruka je Jahvina bila nad Ilijom te on, opasavši se, otrča pred Ahabom sve do u blizinu Jizreela.
2. ILIJA NA HOREBU
Na putu prema Horebu
1 Kr 19.
Ahab ispriča Izebeli sve što je Ilija učinio i kako je mačem poubijao sve proroke. 2Tada Izebela posla Iliji glasnika s porukom: "Neka mi bogovi učine sva zla i neka nadodadu, ako sutra u ovo doba ne učinim s tvojim životom kao što si ti učinio sa životom svakoga od njih!"
    3On se uplaši, ustade i ode da bi spasio život. Došao je u Beer Šebu, koja je u Judeji, i otpustio ondje svoga momka. 4A sam ode dan hoda u pustinju; sjede ondje pod smreku, zaželje umrijeti i reče: "Već mi je svega dosta, Jahve! Uzmi dušu moju, jer nisam bolji od otaca svojih." 5Zatim leže i zaspa. Ali gle, anđeo ga taknu i reče mu: "Ustani i jedi."
    6On pogleda, kad gle - kraj njegova uzglavlja na kamenu pečen kruh i vrč vode. Jeo je i pio, pa opet legao. 7Ali se anđeo Jahvin javi i drugi put, dotače ga i reče: "Ustani i jedi, jer je pred tobom dalek put!" 8Ustao je, jeo i pio. Okrijepljen tom hranom, išao je četrdeset dana i četrdeset noći sve do Božje gore Horeba.
Susret s Bogom
    9Ondje je ušao u neku spilju i prenoćio u njoj. I gle, eto k njemu riječi Jahvine: "Što ćeš ti ovdje, Ilija?" 10On odgovori: "Revnovao sam gorljivo za Jahvu, Boga nad vojskama, jer su sinovi Izraelovi napustili tvoj Savez, srušili tvoje žrtvenike i pobili mačem tvoje proroke. Ostao sam sam, a oni traže da i meni uzmu život." 11Glas mu reče: "Iziđi i stani u gori pred Jahvom. Evo Jahve upravo prolazi." Pred Jahvom je bio silan vihor, tako snažan da je drobio brda i lomio hridi, ali Jahve nije bio u olujnom vihoru; poslije olujnog vihora bio je potres, ali Jahve nije bio u potresu; 12a poslije potresa bio je oganj, ali Jahve nije bio u ognju; poslije ognja šapat laganog i blagog lahora. 13Kad je to čuo Ilija, zakri lice plaštem, iziđe i stade na ulazu u pećinu. Tada mu progovori glas i reče: "Što ćeš ovdje, Ilija?" 14On odgovori: "Revnovao sam veoma gorljivo za Jahvu nad vojskama, jer su sinovi Izraelovi napustili tvoj Savez, srušili tvoje žrtvenike i mačem poubijali tvoje proroke. Ostadoh sam, a oni traže da i meni oduzmu život."
    15Jahve mu reče: "Idi, vrati se istim putem u damaščansku pustinju. Kad dođeš, pomaži ondje Hazaela za kralja aramskog. 16Pomaži Jehuu, sina Nimsijeva, za kralja izraelskoga i pomaži Elizeja, sina Šafatova, iz Abel Mehole, za proroka namjesto sebe. 17Koji utekne od mača Hazaelova, njega će pogubiti Jehu; a tko utekne od Jehuova mača, njega će pogubiti Elizej. 18Ali ću ostaviti u Izraelu sedam tisuća, sve koljena koja se nisu savila pred Baalom i sva usta koja ga nisu cjelivala."
Poziv Elizeju
    19Ode on i na povratku naiđe na Elizeja, sina Šafatova, gdje ore: pred njim dvanaest jarmova, sam bijaše kod dvanaestoga. Ilija prođe kraj njega i baci na nj svoj plašt. 20On ostavi volove, potrča za Ilijom i reče: "Dopusti mi da zagrlim svoga oca i majku, pa ću poći za tobom." Ilija mu odgovori: "Idi, vrati se, jer što sam ti učinio?" 21On ga ostavi, uze jaram volova i žrtvova ih. Volujskim jarmom skuha meso i dade ga ljudima da jedu. Zatim ustade i pođe za Ilijom da ga poslužuje.
3. ARAMEJSKI RATOVI
Opsada Samarije
1 Kr 20.
Ben-Hadad, kralj Arama, skupi svu vojsku svoju - s njim bijahu trideset i dva kralja, s konjima i bojnim kolima - i ode opsjedati Samariju i udari na nju. 2Posla u grad glasnike izraelskom kralju Ahabu 3i reče mu: "Ovako veli Ben-Hadad: 'Tvoje srebro i tvoje zlato moje je, a žene tvoje i djeca ostaju tebi.'" 4Izraelski kralj ovako mu odgovori: "Na tvoju zapovijed, gospodaru kralju! Tvoj sam ja sa svime što mi pripada."
    5Ali se glasnici vratiše i rekoše: "Ovako kaže Ben-Hadad i poručuje ti: 'Daj mi svoje srebro i zlato, svoje žene i djecu. 6Budi siguran da ću sutra u ovo doba poslati svoje sluge i oni će pretražiti tvoju kuću i kuće tvojih sluga i stavit će svoju ruku na sve što im se svidi i to će odnijeti.'"
    7Izraelski kralj sazva sve starješine zemaljske i reče: "Promislite i pogledajte! Ovaj nam sprema zlo! Traži od mene moje žene i djecu, premda mu nisam odbio svoje srebro i zlato." 8Starješine mu i sav narod odgovoriše: "Nemoj poslušati! Nemoj pristati!" 9Tada on ovako odgovori Ben-Hadadovim poslanicima: "Recite gospodaru kralju: 'Sve što si prvi put tražio od svoga sluge, ja ću učiniti, ali ovo drugo ne mogu.'" I poslanici odoše i odnesoše odgovor.
    10Tada mu Ben-Hadad poruči: "Neka mi bogovi učine zlo i neka pridaju još toliko, ako bude dosta praha Samarije da svi oni koji me slijede dobiju po pregršt!" 11Ali mu kralj izraelski odgovori: "Kaže se: 'Neka se ne hvali koji se opasuje kao onaj koji se raspasuje!'" 12A kad je Ben-Hadad to čuo - upravo je pio s kraljevima pod šatorima - zapovjedi svojim slugama: "Na svoja mjesta!" I oni zauzeše svoje položaje protiv grada.
Izraelska pobjeda
    13Tada potraži jedan prorok Ahaba, kralja Izraela, i reče: "Ovako veli Jahve: 'Jesi li vidio ono silno mnoštvo? Ja ću ti ga danas evo predati u ruke i ti ćeš spoznati da sam ja Jahve.'" 14Ahab reče: "Po kome?" On odgovori: "Ovako veli Jahve: po momcima pokrajinskih namjesnika." Ahab upita: "Tko će početi boj?" On odgovori: "Ti!"
    15Ahab izvrši smotru momaka pokrajinskih upravitelja. Bijaše ih dvije stotine trideset i dva. Poslije njih izvršio je smotru sve vojske svih Izraelaca. Bijaše ih sedam tisuća. 16Oni iziđoše u podne, dok je Ben-Hadad pio u šatorima sa trideset i dva kralja koji mu bijahu saveznici. 17Momci pokrajinskih upravitelja iziđoše prvi.
    Obavijestiše Ben-Hadada: "Izišli su ljudi iz Samarije." 18On reče: "Ako su izišli radi mira, pohvatajte ih žive; ako su izišli u boj, opet ih uhvatite žive!"
    19Ali kad su oni - momci pokrajinskih upravitelja - izišli iz grada, za njima je slijedila ostala vojska 20i svaki je udario na svog protivnika. Aramejci su bježali, a Izraelci ih progonili. Ben-Hadad, aramejski kralj, spasio se na konju zajedno s nekim konjanicima. 21Tada je izišao izraelski kralj; zarobio je konje i kola i nanio Aramejcima težak poraz.
    22Tada pristupi prorok izraelskom kralju i reče mu: "Hajdemo! Ohrabri se i razmisli dobro što ti je činiti, jer će dogodine aramejski kralj napasti na te." 23Sluge su savjetovale aramejskog kralja: Njihov bog je bog gora, i zato su bili jači od nas. Ali ako se pobijemo s njima u ravnici, sigurno ćemo mi biti jači od njih. 24Učinimo dakle ovako: makni ove kraljeve i postavi na njihovo mjesto upravitelje. 25Zatim skupi sebi veliku vojsku kolika je bila ona koju si izgubio, toliko konja i toliko kola. Tada ćemo se pobiti s njima u ravnici, i sigurno ćemo ih nadvladati." On ih posluša i učini tako.
Pobjeda kod Afeka
    26Na početku godine Ben-Hadad podiže Aramejce i pođe na Afek da vojuje s Izraelom. 27Izraelci se podigoše i krenuše protiv njih. I utaboriše se Izraelci pred njima kao dva mala stada koza, dok su Aramejci prekrili zemlju.
    28Tada pristupi Božji čovjek izraelskom kralju i reče: "Ovako veli Jahve: 'Zato što Aramejci kažu za Jahvu da je Bog bregova i da nije Bog ravnica, ja ću predati u tvoje ruke ovo silno mnoštvo da spoznate da sam ja Jahve'."
    29Sedam dana bijahu utaboreni jedni sučelice drugima. Sedmoga dana zametnu se boj i Izraelci poubijaše Aramejce, stotinu tisuća pješaka u jedan jedini dan. 30Ostatak pobježe u Afek, u grad, ali se sruši zidina na dvadeset i sedam tisuća ljudi koji su ostali.
    Pobjegao je i Ben-Hadad. U gradu je prelazio iz jednog skrovišta u drugo. 31Njegove su mu sluge rekle: "Gle! Mi smo čuli da su izraelski kraljevi milosrdni. Stavimo kostrijet oko bokova svojih i konope oko svojih glava, pa izađimo pred kralja izraelskog: možda će ti poštedjeti život." 32I svezaše kostrijeti oko bokova svojih i konopce oko svojih glava. Otišli su pred izraelskog kralja i rekli: "Tvoj sluga Ben-Hadad kaže: 'Ostavi me na životu!'" On odgovori: "Je li još živ? On je moj brat."
    33Ljudi su to uzeli kao dobar znak i požurili se da ga uhvate za riječ govoreći: "Ben-Hadad tvoj je brat." Ahab odgovori: "Idite! Dovedite ga!" Ben-Hadad dođe i on ga uze na kola. 34Ben-Hadad reče mu tada: "Vratit ću ti gradove koje je moj otac uzeo tvome ocu; stajat će ti na raspolaganju četvrti u Damasku, kao što ih je postavio moj otac u Samariji. Pod ovim me uvjetom otpusti." Ahab sklopi s njime savez i otpusti ga.
Prorok kara Ahaba
    35Neki od proročkih sinova reče po Jahvinoj zapovijedi svome drugu: "Udari me!" Ali čovjek ne htjede da ga tuče. 36Tada mu onaj reče: "Budući da nisi slušao glasa Jahvina, evo, kad odeš od mene, lav će te razderati." Tek što se udaljio od njega, naiđe na lava koji ga razdera. 37Prorok nađe drugoga čovjeka i reče: "Udari me!" Čovjek ga izudara i izrani. 38Prorok ode, postavi se kralju na put, a preko očiju navuče povez da ga ne prepoznaju. 39Kad je kralj prolazio, on povika: "Tvoj je sluga bio izišao u boj, kadli iz bojnih redova jedan istupi i dovede mi nekog čovjeka govoreći: 'Čuvaj ovoga čovjeka! Ako nestane, tvoj će život biti za njegov život, ili ćeš platiti srebrni talenat.' 40I dok je tvoj sluga radio ovdje-ondje, njega je nestalo."
    Tada mu reče kralj Izraela: "Eto ti presude! Sam si je izrekao!" 41Nato onaj odmah ukloni povez s očiju i kralj izraelski vidje da je to jedan od proroka. 42A on reče kralju: "Ovako veli Jahve: 'Budući da si pustio da ti iz ruke utekne čovjek koga sam udario prokletstvom, tvoj će život biti za njegov život, tvoj narod za njegov narod.'" 43I kralj izraelski ode svojoj kući, mrk i srdit, i uđe u Samariju.
4. NABOTOV VINOGRAD
Nabot neće da ustupi vinograd
1 Kr 21.
Nakon tih događaja dogodilo se ovo: Nabot Jizreelac imao vinograd kraj palače Ahaba, kralja samarijskog, 2i Ahab ovako reče Nabotu: "Ustupi mi svoj vinograd da mi bude za povrtnjak jer je blizu moje kuće. Ja ću ti dati za nj bolji vinograd, ili, ako to želiš, dat ću ti novca koliko vrijedi." 3Ali Nabot reče Ahabu: "Jahve me sačuvao od toga da ti ustupim baštinu svojih otaca!"
Ahab i Izebela
    4Ahab se vrati kući mrk i ljutit zbog riječi koju mu je Nabot Jizreelac rekao: "Ne dam ti baštine svojih otaca." Legao je na postelju i okrenuo lice i nije htio okusiti hrane. 5Dođe mu njegova žena Izebela i reče: "Zašto si zlovoljan i ne mariš za hranu?" 6On joj odgovori: "Govorio sam Nabotu Jizreelcu i rekao mu: 'Ustupi mi svoj vinograd za novac, ili, ako ti je draže, dat ću ti drugi vinograd za taj.' Ali mi je on rekao: 'Ne dam ti svoga vinograda.'" 7Tada mu žena Izebela reče: "Jesi li ti onaj koji kraljuje nad Izraelom! Ustani i jedi i budi dobre volje. Ja ću ti pribaviti vinograd Nabota Jizreelca."
Umorstvo Nabota
    8I napisa ona pisma u ime Ahabovo i zapečati ih kraljevskim pečatom. Pisma je poslala starješinama i glavarima Nabotovim sugrađanima. 9U tim je pismima napisala: "Proglasite post i postavite Nabota na čelo naroda. 10Postavite prema njemu dva nitkova koji će ga optužiti: 'Proklinjao si Boga i kralja!' Tada ga izvedite i kamenujte ga da pogine."
    11I učiniše ljudi Nabotova grada, starješine i glavari, kako im je Izebela zapovjedila i kako je pisalo u pismima koja im je uputila. 12Proglasiše post i Nabota postaviše na čelo naroda. 13Tada dođoše dva nitkova, sjedoše mu nasuprot i optužiše Nabota pred narodom: "Nabot je proklinjao Boga i kralja." I tako izvedoše Nabota izvan grada, zasuše ga kamenjem i on pogibe. 14Zatim poručiše Izebeli: "Nabot je kamenovan i umro je." 15Pošto je Izebela čula da je Nabot kamenovan i da je umro, reče Ahabu: "Ustani i zaposjedni vinograd što ti ga Nabot Jizreelac ne htjede ustupiti za novac. Nabot više nije živ, on je mrtav." 16Kada je Ahab doznao da je Nabot mrtav, ustade i siđe u vinograd Nabota Jizreelca da ga zaposjedne.
Ilija prijeti Božjom kaznom
    17Tada bi upućena riječ Jahvina Iliji Tišbijcu: 18"Ustani i siđi u Samariju, u susret Ahabu, kralju izraelskom. Eno ga u vinogradu Nabotovu u koji je sišao da ga zaposjedne. 19Reci mu: 'Ovako veli Jahve: Umorio si, oteo si! Zato ovako veli Jahve: Na mjestu gdje su psi lizali Nabotovu krv, lizat će psi i tvoju.'" 20Ahab reče Iliji: "Nađe li me, neprijatelju moj?" Ilija odgovori: "Nađoh te, jer si se prodao da činiš što je zlo u očima Jahvinim. 21Evo, tek što nisam navukao na te nesreću. Pomest ću tvoje potomstvo, istrijebiti Ahabu sve što mokri uza zid, robove i slobodnjake u Izraelu. 22Učinit ću s tvojom kućom kao s kućom Jeroboama, sina Nebatova, i s kućom Baše, sina Ahijina, jer si me rasrdio i naveo Izraela na grijeh. 23I nad Izebelom reče Jahve: psi će proždrijeti Izebelu na Jizreelskom polju. 24Tko od obitelji Ahabove umre u gradu, psi će ga izjesti, a tko umre u polju, pojest će ga ptice nebeske."
    25Doista, nitko se nije prodao tako kao Ahab da čini što je zlo u očima Jahvinim, jer ga je zavodila njegova žena Izebela. 26Činio je vrlo odvratna djela: išao je za idolima baš kao što su činili Amorejci, koje je Jahve protjerao ispred Izraelaca.
Ahabovo kajanje
    27Kad je Ahab čuo te riječi, razdrije svoje haljine i stavi kostrijet na tijelo; i postio je, u kostrijeti je spavao i naokolo išao tiho jecajući. 28Tada dođe riječ Jahvina Iliji Tišbijcu: 29"Jesi li vidio kako se Ahab preda mnom ponizio? Budući da se tako ponizio preda mnom, neću zla pustiti za njegova života; u vrijeme njegova sina pustit ću zlo na kuću njegovu."
5. NOVI RAT S ARAMEJCIMA
Ahab poduzima pohod protiv Ramot Gileada
1 Kr 22.
Tri je godine vladao mir; nije bilo rata između Aramejaca i Izraela. 2Treće godine Jošafat, kralj judejski, posjeti kralja izraelskoga. 3Kralj Izraela reče svojim dvoranima: "Znate li da je Ramot Gilead naš? A mi ne poduzimamo ništa da ga otmemo iz ruke aramejskog kralja." 4Zatim reče Jošafatu: "Hoćeš li poći sa mnom na Ramot Gilead?" Jošafat odgovori kralju izraelskom: "Ja sam kao i ti, moj narod kao i tvoj, moji konji što i tvoji."
Lažni proroci obećavaju uspjeh
    5Tada Jošafat reče kralju izraelskom: "De posavjetuj se najprije s Jahvom." 6Tada kralj izraelski sakupi oko četiri stotine proroka i upita ih: "Mogu li zavojštiti na Ramot Gilead ili da se okanim toga?" Oni odgovoriše: "Idi, jer će ga Jahve predati kralju u ruke." 7Ali Jošafat upita: "Ima li ovdje još koji prorok Jahvin da i njega upitamo?" 8Kralj izraelski odgovori Jošafatu: "Ima još jedan čovjek preko koga bismo mogli upitati Jahvu, ali ga ne podnosim jer mi ne prorokuje ništa dobro nego samo zlo; to je Mihej, sin Jimlin." A Jošafat reče: "Neka kralj ne govori tako!" 9Tada kralj izraelski dozva jednoga dvoranina i reče mu: "Brže dovedi Jimlina sina Miheja."
    10Izraelski kralj i judejski kralj Jošafat sjedili su svaki na svome prijestolju, u svečanim haljinama pred Samarijskim vratima, a proroci proricali pred njima. 11Kenaanin sin Sidkija napravi sebi željezne rogove i reče: "Ovako govori Jahve: 'Njima ćeš nabosti sve Aramejce dok ih ne uništiš'." 12Tako su i svi drugi proroci proricali govoreći: "Idi na Ramot Gilead i uspjet ćeš: Jahve će ga predati kralju u ruke."
Prorok Mihej proriče nesreću
    13Glasnik koji bijaše otišao da zove Miheja reče mu: "Eno, svi proroci složno proriču dobro kralju. Govori i ti kao jedan od njih i proreci mu uspjeh!" 14Ali Mihej odvrati: "Živoga mi Jahve, govorit ću ono što mi Jahve kaže!" 15Kad dođe pred kralja, upita ga kralj: "Miheju, da pođem u rat na Ramot Gilead ili da se okanim toga?" On odgovori: "Pođi! Uspjet ćeš: Jahve će ga dati u ruke kraljeve." 16Ali mu kralj reče: "Koliko ću te puta zaklinjati da mi kažeš samo istinu u Jahvino ime?" 17Tada Mihej odgovori:
    "Sav Izrael vidim rasut po gorama
        kao stado bez pastira.
    I Jahve veli: 'Nemaju više gospodara,
        neka se u miru kući vrate.'"
    18Tada izraelski kralj reče Jošafatu: "Nisam li ti rekao da mi neće proreći dobro nego zlo!" 19A Mihej reče: "Zato čuj riječ Jahvinu: vidio sam Jahvu gdje sjedi na svome prijestolju, a sva mu vojska nebeska stajaše zdesna i slijeva. 20Jahve upita: 'Tko će zavesti Ahaba da otiđe i padne u Ramot Gileadu?' Jedan reče ovo, drugi ono. 21Tada uđe jedan duh i stade pred Jahvu. 'Ja ću ga', reče,  'zavesti.' Jahve ga upita: 'Kako?' 22On odgovori: 'Izaći ću i bit ću lažljiv duh u ustima svih njegovih proroka.' Jahve reče: 'Ti ćeš ga zavesti. I uspjet ćeš. Idi i učini tako!' 23Tako je, evo, Jahve stavio lažljiva duha u usta svih ovih tvojih proroka, ali ti Jahve navješćuje zlo."
    24Tada pristupi Kenaanin sin Sidkija i udari Miheja po obrazu pitajući: "Zar je Jahvin duh napustio mene da bi s tobom govorio?" 25Mihej odgovori: "Vidjet ćeš onoga dana kad budeš bježao iz sobe u sobu da se sakriješ." 26Tada izraelski kralj naredi: "Uhvati Miheja i odvedi ga gradskom zapovjedniku Amonu i kraljeviću Joašu. 27Reci im: Ovako veli kralj: 'Bacite ovoga u tamnicu i držite ga na suhu kruhu i vodi dok se sretno ne vratim.'" 28Mihej reče: "Ako se doista sretno vratiš, onda Jahve nije govorio iz mene." I nadoda: "Čujte, svi puci!"
Ahabova smrt kod Ramot Gileada
    29Izraelski kralj i judejski kralj Jošafat krenuše na Ramot Gilead. 30Izraelski kralj reče Jošafatu: "Ja ću se preobući i onda ući u boj, ali ti ostani u svojoj odjeći!" Izraelski se kralj preobuče i pođe u boj. 31Aramejski kralj naredi zapovjednicima bojnih kola: "Ne napadajte ni na maloga ni na velikoga, nego jedino na izraelskog kralja!" 32Kad zapovjednici bojnih kola ugledaše Jošafata, rekoše: "To je kralj izraelski!" I krenuše u boj prema njemu. A Jošafat povika. 33A kad zapovjednici bojnih kola vidješe da to nije izraelski kralj, okrenuše se od njega.
    34Jedan nasumce odape luk i ustrijeli izraelskog kralja između nabora pojasa i oklopa. Kralj reče vozaču: "Okreni, izvedi me iz boja jer mi nije dobro." 35Boj je onoga dana bio sve žešći, ali se kralj držao uspravno na bojnim kolima prema Aramejcima. A navečer umrije. Krv se iz rane izlila u kola. 36O zalasku sunčevu odjeknu glas taborom: "Svaki u svoj grad i svaki u svoju zemlju! 37Kralj je poginuo!" Otišli su u Samariju i pokopali kralja u Samariji. 38Njegova su kola oprali u samarijskom ribnjaku, psi su lizali njegovu krv i bludnice se ondje kupale, po riječi koju je rekao Jahve.
6. POSLIJE AHABOVE SMRTI
Svršetak Ahabova kraljevanja
    39Ostala povijest Ahabova, sve što je učinio, o kući od bjelokosti, o svim gradovima koje je sagradio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 40Ahab je počinuo sa svojim ocima, a njegov sin Ahazja zakralji se mjesto njega.
Jošafatovo kraljevanje u Judeji
    41Jošafat, sin Asin, postade kraljem Judeje četvrte godine kraljevanja Ahaba, kralja izraelskoga. 42Jošafatu bijaše trideset i pet godina kad se zakraljio; kraljevao je dvadeset i pet godina u Jeruzalemu; mati mu se zvala Azuba, a bila je kći Šilhijeva. 43Išao je sasvim putem oca Ase, ne skrećući s njega, nego čineći što je pravo u očima Jahvinim. 44Samo, uzvišice nisu bile uklonjene, narod je još prinosio klanice i kađenice na uzvišicama. 45Jošafat je bio u miru s izraelskim kraljem.
    46Ostala povijest Jošafatova, pothvati koje je izveo i kako je vojevao, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? 47Istrijebio je iz zemlje preostale bludnice, koje su se održale iz vremena njegova oca Ase. 48Nije bilo kralja u Edomu, nego je vladao namjesnik. 49Kralj Jošafat sagradi taršiško brodovlje da ide u Ofir po zlato, ali nije otišlo jer se brodovlje razbilo kod Esjon Gebera. 50Tada Ahazja, sin Ahabov, reče Jošafatu: "Neka moje sluge pođu s tvojim slugama na lađama." Ali Jošafat to ne prihvati. 51Jošafat počinu sa svojim ocima i sahranjen bi u gradu Davida, svoga praoca. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Joram.
Kralj izraelski Ahazja i prorok Ilija
    52Ahazja, sin Ahabov, postade kraljem Izraela u Samariji sedamnaeste godine Jošafatova kraljevanja Judejom i kraljevao je dvije godine nad Izraelom. 53On je činio što je zlo u očima Jahvinim i hodio je putem svoga oca i putem svoje majke i putem Jeroboama, sina Nebatova, koji je navodio Izraela na grijeh. 54Služio je Baalu i klanjao se pred njim. Srdio je Jahvu, Boga Izraelova, sasvim onako kako je činio njegov otac.
Druga knjiga o kraljevima (2 Kr.)
2 Kr 1.
Poslije smrti Ahabove pobuni se Moab protiv Izraela. 2Kako Ahazja bijaše pao preko prozorske rešetke svoje gornje odaje u Samariji i ozlijedio se, posla glasnike kojima reče: "Idite, pitajte Baal Zebuba, boga ekronskog, hoću li ozdraviti od ove bolesti." 3Ali je Anđeo Jahvin rekao Iliji Tišbijcu: "Ustani! Idi u susret glasnicima samarijanskoga kralja i reci im: 'Zar nema Boga u Izraelu te se idete savjetovati s Baal Zebubom, bogom ekronskim?' 4I zato veli Jahve ovako: 'Nećeš sići s postelje u koju si se popeo; sigurno ćeš umrijeti.'" I ode Ilija.
    5Glasnici se vratiše k Ahazji, a on im reče: "Kako to da ste se već vratili?" 6Oni mu odgovoriše: "Sreo nas neki čovjek i rekao nam: 'Idite, vratite se pred kralja koji vas je poslao i recite mu: Ovako veli Jahve: Zar nema Boga u Izraelu te si poslao po savjet k Baal Zebubu, bogu ekronskom? Zato nećeš sići s postelje na koju si se popeo, nego ćeš umrijeti.'" 7On ih upita: "Kakav bijaše na oči taj čovjek koji vas je sreo i rekao vam te riječi?" 8A oni mu odgovoriše: "Bio je to čovjek u kožuhu i s kožnim pojasom oko bedara."
    On reče: "To je Ilija Tišbijac!"
    9Tada mu posla pedesetnika s njegovom pedesetoricom i ode taj k njemu i, našavši ga gdje sjedi na vrhu brijega, reče mu: "Čovječe Božji! Kralj je naredio: Siđi!" 10Ilija odgovori i reče pedesetniku: "Ako sam čovjek Božji, neka oganj siđe s neba i neka te proguta, tebe i tvoju pedesetoricu." I oganj se spusti s neba i proguta ga, njega i njegovu pedesetoricu.
    11Kralj mu posla drugoga pedesetnika i njegovu pedesetoricu; a taj, kad dođe, reče mu: "Čovječe Božji! Kralj je ovo zapovjedio: Brže siđi!" 12Ilija odgovori i reče mu: "Ako sam čovjek Božji, neka siđe oganj s neba i proguta tebe i tvoju pedesetoricu." I spusti se oganj s neba i proguta ga, njega i njegovu pedesetoricu.
    13Kralj posla opet trećega pedesetnika i njegovu pedesetoricu. Treći pedesetnik dođe, prignu koljena pred Ilijom i zamoli ga ovako: "Čovječe Božji! Neka bude dragocjen u tvojim očima moj život i život ovih pedeset tvojih slugu! 14Oganj se spustio s neba i progutao je oba pedesetnika s njihovom pedesetoricom; ali sada neka barem moj život bude dragocjen u tvojim očima!"
    15Anđeo Jahvin reče Iliji: "Siđi s njim, ne boj se!" On ustade i siđe s njim pred kralja 16i reče mu: "Ovako veli Jahve: zato što si slao glasnike Baal Zebubu, bogu ekronskom, po savjet, nećeš sići s postelje na koju si se popeo, nego ćeš umrijeti."
    17I umrije po riječi Jahvinoj koju je objavio Ilija. A Joram, njegov brat, zakralji se mjesto njega druge godine Jorama, sina Jošafata, judejskoga kralja, jer ovaj nije imao sinova. 18Ostala povijest Ahazje, sve što je učinio, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih?
VI. ELIZEJEVO DOBA
1. POČECI
Uznesenje Ilijino
Njegov nasljednik Elizej
2 Kr 2.
Evo što se dogodilo kad je Jahve uznio Iliju na nebo u vihoru: Ilija i Elizej pošli iz Gilgala. 2I reče Ilija Elizeju: "Ostani ovdje jer me Jahve šalje do Betela." Elizej odgovori: "Života mi Jahvina i tvoga: ja te neću ostaviti!" I siđoše do Betela. 3A proročki sinovi koji su boravili u Betelu iziđoše Elizeju u susret i rekoše mu: "Znaš li da će danas Jahve uzeti tvoga gospodara iznad tvoje glave?" On reče: "I ja to znam; tiho!" 4Ilija mu reče: "Elizeju! Ostani ipak ovdje jer me Jahve šalje do Jerihona." Ali on odgovori: "Života mi Jahvina i tvoga: ja te neću ostaviti!" I uđoše u Jerihon. 5Proročki sinovi koji su živjeli u Jerihonu priđoše Elizeju i rekoše mu: "Znaš li da će danas Jahve uzeti tvoga gospodara iznad tvoje glave?" On reče: "I ja to znam; tiho!" 6Ilija mu reče: "Ostani ipak ovdje jer me Jahve šalje do Jordana." Ali on odgovori: "Života mi Jahvina i tvoga: ja te neću ostaviti!" I tako pođoše obojica.
    7I pedeset proročkih sinova pođe i zaustavi se podalje, dok su se njih dvojica zadržala na obali Jordana. 8Tada Ilija uze svoj ogrtač, smota ga i udari njime po vodi, a voda se razdijeli na dvije strane. I obojica prijeđoše po suhu. 9A kad prijeđoše, Ilija će Elizeju: "Traži što da ti još učinim prije nego što budem uznesen ispred tebe!" A Elizej odgovori: "Neka mi u dio padne obilje tvoga duha!" 10Ilija odgovori: "Mnogo tražiš: ako me budeš vidio kad budem uznesen ispred tebe, bit će ti tako; ako pak ne budeš vidio, neće ti biti." 11I dok su tako išli i razgovarali, gle: ognjena kola i ognjeni konji stadoše među njih i Ilija u vihoru uziđe na nebo. 12Elizej je gledao i vikao: "Oče moj, oče moj! Kola Izraelova i konjanici njegovi!" I više ga nije vidio. Uze tada svoje haljine i razdera ih nadvoje. 13I podiže Ilijin plašt, koji bijaše pao s njega, te se vrati i zaustavi se na obali Jordana.
    14Uze onda Ilijin plašt i udari po vodi govoreći: "Gdje je Jahve, Bog Ilijin?" I kad udari po vodi, ona se razdijeli na dvije strane i Elizej prijeđe.
    15Proročki su sinovi to sa strane vidjeli pa rekoše: "Duh je Ilijin počinuo na Elizeju!" I krenuše mu u susret, baciše se pred njim na zemlju 16i rekoše mu: "Evo ovdje s tvojim slugama pedeset junaka. Dopusti im da idu tražiti tvoga gospodara; možda ga je Duh Jahvin uzdigao i bacio na koju goru ili u kakvu dolinu." On im odgovori: "Ne šaljite nikoga." 17Ali kako su oni svejednako navaljivali, reče im: "Pošaljite!" I poslaše pedesetoricu; tražili su ga tri dana, ali ga nisu našli. 18Vratiše se Elizeju, koji je ostao u Jerihonu, i on im reče: "Nisam li vam rekao: 'Nemojte ići!'"
Dva čuda Elizejeva
    19Ljudi iz grada rekoše Elizeju: "Lijepo je u gradu, kako to može vidjeti i naš gospodar, ali je voda loša i zemlja neplodna." 20On reče: "Donesite mi novu zdjelu i metnite soli u nju!" I oni mu je donesoše. 21On tada ode na izvor, baci u nj soli i reče: "Ovako govori Jahve: 'Ozdravljam ovu vodu. Neće od nje više biti ni smrti ni neplodnosti.'" 22I voda postade zdrava i takva je do današnjeg dana, po riječi koju je izrekao Elizej.
    23Odatle je uzašao u Betel. Dok je išao putem, dječaci bijahu izišli iz grada i rugahu mu se govoreći: "Hodi, ćelo! Hodi, ćelo!" 24On se obazre, pogleda ih i prokle ih u ime Jahvino. I odmah iziđoše dva medvjeda iz šume i rastrgaše četrdeset i dvoje djece. 25Odatle ode on na goru Karmel, a odande se vrati u Samariju.
2. MOAPSKI RAT
Uvod u Joramovo kraljevanje u Izraelu
2 Kr 3.
Joram, sin Ahabov, zakralji se nad Izraelom u Samariji osamnaeste godine Jošafatova kraljevanja u Judeji. I vladao je dvanaest godina. 2Činio je što je zlo u očima Jahvinim, ali ne kao njegov otac i mati, jer je uklonio Baalov stup što ga bijaše podigao njegov otac. 3Ali je prianjao uz grijeh kojim je Jeroboam, sin Nebatov, zavodio Izraela; i nije odstupao od njega.
Ratni pohod Izraelaca i Judejaca
protiv Moabaca
    4Meša, kralj moapski, bio je stočar i slao je izraelskom kralju u danak stotinu tisuća janjaca i vunu od stotine tisuća ovnova. 5Ali kad je umro Ahab, pobuni se kralj moapski protiv izraelskog kralja.
    6U to je baš vrijeme kralj Joram izišao iz Samarije i izvršio smotru svih Izraelaca. 7Zatim je poručio judejskom kralju Jošafatu: "Moapski se kralj pobunio protiv mene. Hoćeš li sa mnom u rat protiv Moabaca?" Judejski kralj odgovori: "Hoću! Ja kao ti, moj narod kao tvoj narod, moji konji kao i tvoji konji." 8I doda: "Kojim ćemo putem?" A drugi mu odgovori: "Kroz Edomsku pustinju."
    9I tako krenu izraelski kralj s judejskim kraljem i s kraljem edomskim. Sedam su dana lutali, a nije bilo vode četama ni stoci koja je išla za njima. 10Tada povika kralj izraelski: "Jao, Jahve je pozvao ova tri kralja da ih preda u ruke Moapcima!" 11Ali Jošafat reče: "Nema li tu proroka Jahvina da se preko njega posavjetujemo s Jahvom?" Tada odgovori jedan između slugu izraelskoga kralja: "Ovdje je Elizej, sin Šafatov, koji je lijevao vodu na Ilijine ruke." 12Jošafat reče: "U njega je riječ Božja." I kralj izraelski, kralj judejski i kralj edomski odoše Elizeju.
    13A Elizej reče kralju izraelskom: "Što ja imam s tobom? Potraži proroke svoga oca i proroke svoje majke!" Izraelski kralj odgovori mu: "Ne! Jer Jahve je pozvao ova tri kralja da ih preda u ruke Moapcima." 14Elizej uzvrati: "Tako mi živoga Jahve Sebaota, komu služim, kad ne bih gledao na judejskog kralja Jošafata, ne bih ti obraćao pažnje niti bih te pogledao. 15Sada mi dovedite svirača."
    I dok je glazbenik svirao, siđe ruka Jahvina nada nj. 16I on reče: "Ovako veli Jahve: 'Iskopajte u ovoj dolini mnogo jama. 17Jer ovako veli Jahve: nećete osjetiti vjetra niti ćete vidjeti dažda, a ova će se dolina napuniti vodom. I pit ćete vi, vaš marva i vaša stoka.' 18Ali to još nije ništa u očima Jahve: on će predati Moab u vaše ruke. 19Vi ćete zauzeti sve utvrđene gradove, posjeći sve plodno drveće, zatrpati sve izvore i opustošiti najbolja polja: kamenjem ćete ih zasijati."
    20I doista, ujutro, u vrijeme kad se prinosi žrtva, dođe voda od Edoma i preplavi svu okolinu.
    21Kad su Moapci čuli da su kraljevi došli s njima ratovati, pozvaše sve koji bijahu sposobni za oružje i postaviše ih na granicu.
    22Kad su ujutro ustali i kad je sunce granulo nad onom vodom, Moapcima se sa strane voda učini crvenom kao krv. 23I rekoše: "To je krv! Zacijelo su se kraljevi međusobno pobili i jedan drugoga pogubili. A sada: na plijen, Moapci!"
    24Ali kad su stigli do izraelskog tabora, digoše se Izraelci i potukoše Moapce, tako te ovi pobjegoše pred njima. A Izraelci pojuriše da dotuku Moapce. 25Razorili su im gradove, bacali svaki po kamen na najbolje njive da ih zaspu, zatrpali izvore i posjekli sve plodno drveće. Konačno, ostao je samo grad Kir Harešet; praćari su ga opkolili i tukli ga. 26Kada je moapski kralj vidio da neće izdržati bitku, uze sa sobom sedam stotina ljudi naoružanih mačevima, pokuša se probiti i doći do kralja edomskog, ali ne uspje. 27Tada uze svoga sina prvenca, koji ga imaše naslijediti, i prinese ga kao paljenicu na zidu.
    To se tako silno zgadilo Izraelcima te odoše od njih i vratiše se u svoju zemlju.
3. JOŠ NEKA ELIZEJEVA ČUDESA
Udovičino ulje
2 Kr 4.
Žena jednoga od proročkih sinova zamoli Elizeja ovako: "Tvoj sluga, moj muž, umro je; a znaš da se tvoj sluga bojao Jahve. Sada je došao vjerovnik da mi uzme oba sina i učini ih svojim robovima." 2Elizej joj reče: "Što ti mogu učiniti! Reci mi što imaš u kući?" Ona odgovori: "Tvoja sluškinja nema ništa u kući, osim vrča ulja." 3Tada joj reče: "Idi i posudi od svih svojih susjeda praznih sudova, ali neka ih ne bude premalo! 4Zatim se vrati kući, zatvori vrata za sobom i za svojim sinovima i nalijevaj ulje u sve te sudove i pune stavljaj na stranu." 5I ode ona od njega, zatvori vrata za sobom i za svojim sinovima. Oni su joj dodavali sudove, a ona ih punila. 6I kad se sudovi napuniše, reče ona svome sinu: "Dodaj mi još jedan sud!" Ali joj on odgovori: "Nema više sudova." I ulje stade. 7Ona ode i kaza čovjeku Božjem, a on joj reče: "Idi, prodaj ulje i podmiri svoj dug, a od ostatka živjet ćeš ti i tvoji sinovi!"
Elizej i Šunamka
    8Jednoga je dana Elizej prolazio kroza Šunam. A živjela ondje ugledna žena i ona ga pozva k stolu. Odonda, kad god prolazaše onuda, uvratio bi se k njoj na jelo. 9Ona reče svome mužu: "Evo, znam i vidim da je svet onaj čovjek Božji što prolazi ovuda. 10Načinimo mu sobicu na krovu, stavimo mu ondje postelju, stol, stolicu i svjetiljku: kad dođe k nama, povući će se onamo." 11Jednoga dana dođe on onamo, povuče se u gornju sobu i počinu ondje. 12Reče zatim svome momku Gehaziju: "Pozovi tu Šunamku!" On je pozva te ona stade preda nj. 13I još mu reče: "Kaži joj: 'Lijepo se brineš za nas. Što možemo učiniti za te? Treba li reći riječ za te kralju ili vojskovođi?'" Ali ona odgovori: "Ja živim usred svoga naroda." 14On nastavi: "Dakle, što da učinimo za nju?" Gehazi odgovori: "Eto, nema sina, a muž joj je vremešan." 15A on reče: "Pozovi je!" Pozva je, a ona stade kod ulaza. 16"Dogodine u ovo doba", reče joj, "zagrlit ćeš sina u naručju." A ona reče: "Ne, gospodaru moj, ne varaj službenice svoje!" 17Ali je žena doista zatrudnjela i rodila je sina druge godine u ono doba, kako joj je rekao Elizej.
    18Dječak je rastao. Jednoga dana ode ocu kod žetelaca. 19I potuži se ocu: "Jao, glava, glava moja!" A otac zapovjedi jednom momku da ga odnese majci. 20On ga uze i odvede ga njegovoj majci. Na njenim je koljenima ostao do podne i onda umrije. 21Ona tada ode gore i položi ga u postelju Božjega čovjeka. Izišla je zatim i zaključala vrata. 22Potom je pozvala svoga muža i rekla: "Pošalji mi jednoga od momaka i jednu magaricu; otrčat ću do čovjeka Božjeg i vratit ću se." 23On je upita: "Zašto da danas pođeš k njemu? Nije ni mlađak niti je subota." Ali ona odgovori: "Ostaj u miru!"
    24Pošto joj je momak osamario magaricu, ona će mu: "Povedi i pođi! Ne zadržavaj me na putu, osim ako ti naredim."
    25Ode ona i dođe k čovjeku Božjem, na goru Karmel. Kada je čovjek Božji ugleda izdaleka, reče svome momku Gehaziju: "Evo one Šunamke. 26Otrči pred nju i pitaj je: 'Kako si? Je li ti muž dobro? Je li ti dijete zdravo?'" Ona odgovori: "Zdravi smo." 27Kada je stigla do čovjeka Božjega na gori, obujmi mu noge. Gehazi pristupi da je odmakne, ali mu čovjek Božji reče: "Pusti je jer joj je duša ojađena. Jahve mi krije, nije mi ništa objavio." 28A ona reče: "Zar sam ja tražila sina od svoga gospodara? Nisam li ti govorila da me ne zavaravaš?"
    29On tada reče Gehaziju: "Opaši se, uzmi u ruku moj štap pa idi! Ako koga susretneš, ne pozdravljaj ga; ako te tko pozdravi, ne odzdravljaj mu. Moj štap položi na dječaka." 30Ali dječakova majka reče: "Života mi Jahvina i tvoga, neću te ostaviti!" On tada ustade i pođe za njom.
    31Gehazi je otišao prije njih i položio štap na dječaka, ali ne bješe ni glasa ni odziva. Vrati se on pred Elizeja i javi mu: "Dječak se nije probudio."
    32Elizej uđe u kuću i nađe dječaka gdje mrtav leži na njegovoj postelji. 33Ušavši, zatvori vrata za sobom i pomoli se Jahvi. 34Zatim se pope na postelju, leže na dječaka, položi svoja usta na njegova usta, svoje oči na njegove oči, svoje ruke na njegove ruke; disao je nad njim te se ugrijalo tijelo dječakovo. 35Potom ustade i prošeta se po kući tamo-amo, zatim se opet pope i disaše nad njim. A dječak tada kihnu sedam puta i otvori oči. 36I zovnu Elizej Gehazija i reče: "Pozovi tu Šunamku." On je pozva. Kad je stigla preda nj, reče joj: "Uzmi svoga sina." 37Ona, ušavši, pade mu pred noge i pokloni se do zemlje. Zatim uze svoga sina te iziđe.
Gorki plodovi
    38Elizej se vrati u Gilgal, a bijaše glad u zemlji. I kad su proročki sinovi sjedili pred njim, reče svome momku: "Stavi veliki lonac na vatru i skuhaj jelo sinovima proročkim." 39Jedan od njih ode u polje da nabere zelja, ali nađe divlju povijušu i nabra s nje punu haljinu gorkih plodova. Vrati se i nareza ih u lonac, jer nije znao kakvi su. 40Usuše ljudima da jedu. Ali kad su počeli jesti, povikaše: "Čovječe Božji! Smrt je u loncu!" I nisu mogli jesti. 41Tada će Elizej: "Donesite brašna!" I baci ga u lonac i reče: "Uspite ljudima neka jedu!" I ništa više nije bilo štetno u loncu.
Umnažanje kruha
    42Neki čovjek došao iz Baal Šališe i donio čovjeku Božjem kruh od prvina, dvadeset ječmenih hljebova i kaše u torbi. A on zapovjedi: "Daj ljudima neka jedu!" 43Ali njegov momak odgovori: "Kako to mogu postaviti pred stotinu ljudi?" On odgovori: "Podaj ljudima i neka jedu, jer ovako veli Jahve: 'Jest će i preostat će.'" 44I postavi on pred njih. I jedoše i još preosta, prema riječi Jahvinoj.
Ozdravljenje Naamana
2 Kr 5.
Naaman, vojskovođa aramskoga kralja, bijaše ugledan čovjek i poštovan pred svojim gospodarom, jer je po njemu Jahve dao pobjedu Aramejcima. Ali taj vrsni ratnik bješe gubav. 2Jednom su Aramejci otišli u pljačku i na području izraelskom zarobili mladu djevojku, koja je zatim služila ženi Naamanovoj. 3Ona reče svojoj gospodarici: "Ah, kad bi se samo moj gospodar obratio proroku koji je u Samariji! On bi ga zacijelo oslobodio gube!"
    4Naaman ode i obavijesti svoga gospodara: "Tako je i tako rekla djevojka koja je došla iz zemlje izraelske." 5Aramejski kralj odgovori: "Idi onamo! Ja ću poslati pismo kralju izraelskom." Naaman ode; ponio je deset talenata srebra; šest tisuća zlatnih šekela i deset svečanih haljina. 6I predade kralju izraelskom pismo što kazivaše: "Uz pismo koje ti stiže, šaljem ti, evo, svoga slugu Naamana da ga izliječiš od gube."
    7Kad je izraelski kralj pročitao pismo, razdera haljine na sebi i reče: "Zar sam ja Bog da mogu usmrćivati i oživljavati te ga ovaj šalje k meni da ga izliječim od njegove gube? Gledajte samo kako traži povoda da me napadne!"
    8A kad je Elizej saznao da je kralj izraelski razderao na sebi odjeću, poruči kralju: "Zašto si razderao haljine svoje? Neka onaj samo dođe k meni i neka se uvjeri da ima prorok u Izraelu."
    9I tako Naaman stiže sa svojim konjima i kolima i stade pred vratima Elizejeve kuće. 10A Elizej poruči dolazniku: "Idi i okupaj se sedam puta u Jordanu i tijelo će ti opet biti čisto." 11Naaman se naljuti i pođe govoreći: "Gle, ja mišljah, izići će preda me, zazvat će ime Jahve, Boga svoga, stavit će ruku na bolesno mjesto i odnijeti mi gubu. 12Nisu li rijeke u Damasku, Abana i Parpar, bolje od svih voda izraelskih? Ne bih li se mogao u njima okupati da postanem čist?"
    Okrenu se i ode odande ljutit. 13Ali mu pristupiše sluge njegove i rekoše: "Oče moj, da ti je prorok odredio i teže, zar ne bi učinio? A nekmoli kad ti je rekao: 'Okupaj se, i bit ćeš čist.'" 14I tako siđe, opra se sedam puta u Jordanu, prema riječi čovjeka Božjega; i tijelo mu posta opet kao u malog djeteta - očistio se!
    15Vrati se on Elizeju sa svom svojom pratnjom, uđe, stade preda nj i reče mu: "Evo, sad znam da nema Boga na svoj zemlji, osim u Izraelu. Zato te molim, primi dar od svoga sluge." 16Ali on odgovori: "Tako mi živog Jahve, komu služim, ne primam." Naaman navaljivaše da primi, ali on ne htjede. 17Tada Naaman reče: "Dobro, kad nećeš. Ali barem dopusti da meni, tvome sluzi, dadu ove zemlje koliko mogu ponijeti dvije mazge. Jer sluga tvoj neće više prinositi pomirnica ni klanica drugim bogovima nego samo Jahvi. 18A Jahve neka oprosti ovo sluzi tvome: kad moj gospodar pođe u hram Rimonov da se ondje pokloni, pa se nasloni na moju ruku, onda bih se i ja poklonio u hramu Rimonovu. Neka Jahve oprosti taj čin sluzi tvome." 19A on mu reče: "Idi s mirom." I udalji se Naaman i prijeđe dio puta.
    20Gehazi, momak Elizeja, Božjega čovjeka, pomisli: "Moj je gospodar poštedio Naamana, toga Aramejca, i nije primio ništa od onoga što mu je ponudio. Tako mi živog Jahve, potrčat ću ja za njim i uzet ću štogod od njega."
    21I Gehazi pohitje za Naamanom. Kada ga je Naaman vidio da za njim trči, skoči mu sa svojih kola u susret i upita ga: "Je li sve dobro?" 22On odgovori: "Dobro je. Moj gospodar šalje me da ti kažem: upravo su stigla dva mladića iz Efrajimove gore, dvojica od proročkih sinova. Daj za njih, molim te, talenat srebra i dvoje haljine." 23Naaman reče: "Uzmi, molim te, dva telenta!" I navaljivaše da uzme. I zaveza dva talenta srebra u dvije kese, i dvoje haljine, i predade ih dvojici svojih momaka da ih nose pred njim. 24Kad je Gehazi stigao do Ofela, uze ih iz njihovih ruku i pohrani ih u kući. Zatim otpusti ljude i oni odoše.
    25Kad je došao, stao je pred svoga gospodara. Elizej ga upita "Odakle, Gehazi?" On odgovori: "Tvoj sluga nije nikamo odlazio." 26Ali Elizej reče: "Nije li Duh moj bio s tobom kad je netko sišao sa svojih kola te izišao preda te? Sad si primio srebro, pa možeš kupiti maslinike, vinograde, sitno i krupno blago, sluge i sluškinje. 27Ali će se guba Naamanova prilijepiti za te i za tvoje potomstvo zauvijek."
    I Gehazi se udalji od njega, bijel od gube kao od snijega.
Čudo sa sjekirom
2 Kr 6.
Proročki sinovi rekoše Elizeju: "Gle, tijesan nam je prostor u tebe. 2Nego da odemo do Jordana, pa da svaki ondje uzmemo po brvno i načinimo sebi ondje prebivalište." On odgovori: "Idite." 3Jedan od njih reče mu: "Udostoj se poći sa svojim slugama." On odgovori: "Hoću." 4I pođe s njima. Kad su stigli do Jordana, uzeše sjeći drva. 5A dok je jedan od njih tesao gredu, pade mu sjekira u vodu i on povika: "Jao, gospodaru! I još je bila posuđena!" 6A čovjek Božji upita ga: "Gdje je pala?" Onaj mu pokaza mjesto. Tada on odsiječe komad drveta, baci ga na ono mjesto i učini da sjekira ispliva. 7I reče: "Izvadi je!" I čovjek pruži ruku te je uze.
4. ARAMEJSKI RATOVI
Elizej zarobljuje dio aramejske vojske
    8Aramejski kralj bio u ratu s Izraelom. Posavjetovao se sa svojim časnicima i rekao: "Podignite šatore na tom mjestu." 9Ali Elizej poruči izraelskom kralju: "Čuvaj se onoga mjesta jer su se Aramejci ondje utaborili." 10I kralj izraelski upozori ljude na mjesto za koje mu je rekao čovjek Božji. On je upozoravao i kralj se čuvao; a bilo je to više puta.
    11Srce aramejskog kralja uznemiri se zbog toga, pa on pozva svoje časnike te ih upita: "Nećete li mi reći tko od naših drži s kraljem Izraelovim?" 12Jedan od časnika odgovori: "Ne, gospodaru kralju; Elizej, prorok Izraelov, otkriva izraelskom kralju riječi koje kazuješ u svojoj spavaonici." 13On reče: "Idite i pogledajte gdje je, pa ću već poslati da ga uhvate." I javiše mu: "Eno ga u Dotanu." 14Tada kralj posla onamo konje, kola i jake čete. Oni stigoše noću i opkoliše grad.
    15Ujutro, ustavši, čovjek Božji iziđe, a to oko grada stoji vojska s konjima i kolima! Njegov mu momak reče: "Ah, gospodaru moj, što nam je činiti?" 16A on odgovori: "Ne boj se jer ih ima više s nama nego s njima." 17I Elizej se pomoli ovako: "Jahve, otvori mu oči da vidi!" I Jahve otvori oči momku i on vidje: gora oko Elizeja sva prekrivena ognjenim konjima i kolima!
    18Kad su Aramejci sišli prema njemu, Elizej se ovako pomoli Jahvi: "Udari sljepoćom ove ljude!" I na riječ Elizejevu udari ih sljepoćom. 19Elizej im reče: "Nije ovo put i nije ovo grad. Pođite za mnom, ja ću vas odvesti čovjeku koga tražite." Ali ih odvede u Samariju. 20Kad su ulazili u Samariju, Elizej reče: "Jahve, otvori ovima oči da progledaju." Jahve im otvori oči i oni vidješe da su usred Samarije!
    21Kad ih vidje kralj Izraela, reče Elizeju: "Treba li ih poubijati, oče moj?" 22A on odgovori: "Nemoj ih ubiti. Zar ćeš ubiti one koje nisi zarobio svojim lukom i mačem? Ponudi im kruha i vode; neka jedu i piju i neka se vrate svome gospodaru." 23Kralj im priredi veliku gozbu. Pošto su jeli i pili, otpusti ih. I vratiše se svome gospodaru. I tako aramejski pljačkaši nisu više zalazili na izraelsko tlo.
Glad u opkoljenoj Samariji
    24Dogodi se poslije toga te aramejski kralj Ben-Hadad skupi svu svoju vojsku i uzađe i opkoli Samariju. 25I nasta velika glad u Samariji, a opsada potraja toliko da je magareća glava stajala osamdeset šekela srebra, a četvrt kaba golubinje nečisti pet šekela srebra.
    26Kada je kralj prolazio po zidinama, neka mu žena vikne: "Pomozi, gospodaru kralju!" 27On odgovori: "Neka ti pomogne Jahve! Kako ću ti ja pomoći? Nečim s gumna ili iz tijeska?" 28Još joj kralj reče: "Što ti je?" Ona odgovori: "Ova mi je žena rekla: 'Daj svoga sina da ga pojedemo danas, a sutra ćemo pojesti moga!' 29Skuhale smo moga sina i pojele ga. A sutradan rekoh joj: 'Daj svoga sina da ga pojedemo.' Ali je ona sakrila svoga sina." 30Kada je kralj čuo riječi te žene, razdrije na sebi haljine. I kad je išao po zidinama, narod vidje da mu je na tijelu kostrijet. 31I reče tada kralj: "Neka mi Bog učini ovo zlo i doda drugo ako glava Elizeja, sina Šafatova, ostane danas na njegovim ramenima!"
Elizej naviješta kraj gladi
    32Elizej sjedio u svojoj kući i starješine sjedile s njim. Kralj je ispred sebe poslao glasnika, ali Elizej reče starješinama, prije nego što je glasnik stigao do njega: "Vidite li da je onaj krvnički sin naredio da mi skinu glavu? Pazite: kada glasnik stigne, zatvorite vrata i odbijte ga od vrata. Ne čuje li se topot koraka njegova gospodara za njim?" 33Dok im je još govorio, kralj stupi preda nj i reče mu: "Ova je nevolja, gle, od Jahve! Što da još očekujem od Jahve?"
2 Kr 7.
Elizej reče tada: "Čuj riječ Jahvinu! Ovako veli Jahve: 'Sutra će u ovo doba na vratima Samarije biti mjera finoga brašna za šekel, a dvije mjere ječmenog brašna za šekel.'" 2Dvorjanik, o čiju se ruku kralj oslanjao, odgovori čovjeku Božjemu: "I kad bi Jahve načinio okna na nebu, bi li to moglo biti?" A Elizej odgovori: "Vidjet ćeš svojim očima, ali nećeš jesti."
Aramejski tabor napušten
    3A pred gradskim vratima bijahu četiri gubavca; rekoše oni jedan drugome: "Zašto stojimo ovdje i očekujemo smrt? 4Ako odlučimo ući u grad, glad je u gradu te ćemo ondje umrijeti; ako ostanemo ovdje, opet ćemo umrijeti. Hajde! Pobjegnimo i prijeđimo u aramejski tabor: ako nas ostave na životu, živjet ćemo; ako nas ubiju, pa dobro: umrijet ćemo!" 5U sumračje, ustavši, krenuše odande u aramejski tabor. Stigoše do ruba tabora, i gle - ondje nikoga! 6Jer je Jahve učinio te se u taboru aramejskom čula buka kola i konja, buka goleme vojske. I govorili su među sobom: "Eto, kralj Izraela najmio je protiv nas kraljeve hetitske i kraljeve egipatske da krenu protiv nas." 7Digli su se i pobjegli u sumraku: ostavili su svoje šatore, konje i magarce, sav tabor kakav bijaše. Pobjegli su da iznesu živu glavu.
    8Kad su gubavci, dakle, došli do ruba tabora, uvukoše se u jedan šator. Pošto su se najeli i napili, uzeše odande srebro, zlato i haljine pa odoše da ih sakriju. Vratiše se onda pa uđoše u drugi šator: uzeše plijen iz njega te odoše i sakriše ga.
Konac opsade i glada
    9Rekoše tada jedan drugome: "Ne smijemo tako raditi. Današnji je dan pun dobrih vijesti, a mi šutimo. Ako dočekamo jutro, bit ćemo krivi. Zato pođimo! Javimo dvoru novost." 10I vratiše se, pozvaše gradsku stražu i javiše: "Otišli smo u tabor aramejski, a ondje nigdje čovjeka ni ljudskoga glasa; samo konji privezani i magarci, a šatori ostavljeni kakvi jesu." 11Stražari viknuše i dojaviše u unutrašnjost dvora.
    12Kralj ustade noću i reče svojim časnicima: "Ja ću vam objasniti što su nam učinili Aramejci. Kako znaju da smo gladni, izišli su iz tabora i sakrili se u polju, misleći: već će oni izići iz grada, a mi ćemo ih žive pohvatati i ući u grad." 13A jedan između njegovih časnika odgovori: "Neka se uzme ipak pet od preostalih konja. S njima će biti kao sa svim mnoštvom Izraelovim koje je ovdje preostalo. Pošaljimo ih pa ćemo vidjeti." 14I uzeše dva konja kolska i kralj posla ljude za aramejskim taborom govoreći: "Idite, izvidite!" 15Išli su za njima do Jordana; put bijaše sav prekriven haljinama i stvarima koje su Aramejci pobacali u bijegu. Glasnici se vratiše i obavijestiše kralja.
    16I narod iziđe i uze pljačkati aramejski tabor: i bijaše mjera finoga brašna za šekel, a dvije mjere ječmenoga za jedan šekel, prema riječi Jahvinoj.
    17Kralj je postavio na gradska vrata onoga dvorjanika o čiju se ruku oslanjao; a narod ga izgazi na vratima i on umrije, prema riječi što ju je rekao Božji čovjek kad mu kralj bijaše došao. 18Dogodilo se kako je čovjek Božji rekao kralju: "Sutra u ovo doba na vratima Samarije bit će dvije mjere ječmenoga brašna za šekel i mjera finoga brašna za šekel." 19Dvorjanik je odgovorio Elizeju: "Pa da Jahve načini i okna na nebu, bi li moglo biti što kažeš?" Elizej mu je odgovorio: "Vidjet ćeš svojim očima, ali nećeš jesti." 20I doista, tako mu se dogodilo: izgazio ga narod na vratima te on umrije.
Šunamka pred kraljem
2 Kr 8.
Elizej bijaše savjetovao ženi kojoj je oživio sina: "Ustani, pođi sa svojom obitelji i skloni se kao tuđinka bilo kamo, jer je Jahve pustio glad; već je došla u zemlju za sedam godina." 2Žena usta i učini kako joj je rekao čovjek Božji: otišla je, ona i njena obitelj, i ostala sedam godina u zemlji filistejskoj. 3Na kraju sedme godine žena se vrati iz zemlje filistejske i ode kralju da zatraži svoju kuću i njivu.
    4Upravo je kralj razgovarao s Gehazijem, momkom Božjega čovjeka. Govorio mu je: "Pripovijedaj mi o svim velikim djelima koja je Elizej učinio." 5I kad je pripovijedao kralju o uskrisenju djeteta, eto žene kojoj je Elizej oživio sina; ona se obrati kralju radi svoje kuće i njive. A Gezahi reče: "Gospodaru kralju, evo one žene i evo njena sina koga je Elizej oživio." 6Kralj upita ženu i ona mu sve pripovjedi. Tada joj kralj dade jednoga slugu, komu naredi: "Neka joj se vrati sve što je njeno i svi prihodi od njive od dana kada je ostavila zemlju do danas!"
Elizej i Hazael iz Damaska
    7Elizej dođe u Damask. Ben-Hadad, kralj aramejski, bijaše obolio. Odmah mu javiše: "Božji čovjek došao ovamo." 8Tada reče kralj Hazaelu: "Uzmi sa sobom dar pa idi pred Božjeg čovjeka. I preko njega se posavjetuj s Jahvom da bi saznao hoću li se izliječiti od ove bolesti."
    9Hazael ode pred Elizeja i donese mu u dar što bijaše od ponajboljeg u Damasku, sve to natovareno na četrdeset deva. Dođe on i stade preda nj i reče: "Tvoj sin Ben-Hadad, kralj aramejski, šalje me k tebi i pita hoće li ozdraviti od one bolesti." 10Elizej mu odgovori: "Idi i reci mu: 'Ozdravit ćeš, dakako!' Ali mi je Jahve pokazao da će umrijeti." 11I čovjek Božji uprije pogled preda se, smeten, i zaplaka. 12Hazael reče: "Zašto plačeš, moj gospodaru?" Elizej odgovori: "Zato što znam sva zla koja ćeš ti učiniti Izraelcima: spalit ćeš im utvrde, mačem ćeš poubijati njihove ratnike, njihovu ćeš djecu satirati, a trudne žene parati." 13Hazael reče: "Ali što je tvoj sluga? Zar je pas da učini tako strašne stvari?" Elizej odgovori: "U jednoj Jahvinoj objavi vidio sam tebe kao kralja aramejskog."
    14Hazael ode od Elizeja i vrati se svome gospodaru, koji ga upita: "Što ti je rekao Elizej?" On odgovori: "Rekao mi je da ćeš ozdraviti." 15Ali sutradan uze pokrivač, namoči ga u vodi i pokri kralja preko lica te on umrije. A na njegovo mjesto zakralji se Hazael.
Joramovo kraljevanje u Judeji
    16Pete godine kraljevanja Jorama, sina Ahabova, u Izraelu, postade judejskim kraljem Joram, sin Jošafatov. 17Bile su mu trideset i dvije godine kad se zakraljio, a kraljevao je osam godina u Jeruzalemu. 18Živio je poput izraelskih kraljeva, kao i dom Ahabov, jer mu je kći Ahabova bila žena; radio je što je zlo u Jahvinim očima. 19Ipak Jahve ne htjede razoriti Judeje zbog sluge svoga Davida, zato što mu obeća da će dati svjetiljku njemu i njegovim sinovima zauvijek.
    20U njegovo se vrijeme Edomci odmetnuše ispod judejske vlasti i postaviše sebi kralja. 21Joram ode u Seir i s njim sva bojna kola. Diže se noću i pobi Edomce koji su bili opkolili njega i zapovjednike bojnih kola. Narod pobježe u svoje šatore. 22Ipak su se Edomci oslobodili ispod judejske vlasti sve do danas. U isto se doba odmetnu i Libna.
    23Ostala povijest Jorama, sve što je učinio, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? 24Joram počinu kraj svojih otaca i bi pokopan k svojim ocima u Davidovu gradu. Njegov sin Ahazja zakralji se mjesto njega.
Kraljevanje Ahazje u Judeji
    25Dvanaeste godine Jorama, sina Ahabova, kralja Izraela, postade judejskim kraljem Ahazja, sin Joramov. 26Ahazji bijahu dvadeset i dvije godine kad se zakraljio, a kraljevao je godinu dana u Jeruzalemu. Mati mu se zvala Atalija, a bila je kći izraelskog kralja Omrija. 27I on je hodio putem obitelji Ahabove i činio je zlo u očima Jahvinim, kao i obitelj Ahabova, jer je s njom bio u rodu.
    28On je pošao s Joramom, sinom Ahabovim, u Ramot Gilead u boj protiv Hazaela, aramskog kralja. 29Kralj Joram vratio se u Jizreel da se liječi od rana što mu ih zadadoše u Rami kad se borio s aramejskim kraljem Hazaelom. Joramov sin Ahazja, judejski kralj, sišao je u Jizreel da posjeti Ahabova sina Jorama jer se Joram razbolio.
5. POVIJEST JEHUOVA
Elizejev učenik pomazao Jehua za kralja
2 Kr 9.
Prorok Elizej pozva jednoga od proročkih sinova i reče mu: "Opaši se, uzmi sa sobom ovu posudu s uljem pa idi u Ramot Gilead. 2Kad onamo stigneš, potraži Jehua, sina Jošafatova, sina Nimšijeva. Kad ga nađeš, izvedi ga između njegovih drugova i uvedi ga u pokrajnju sobu. 3I uzmi posudu s uljem, izlij mu je na glavu i reci: 'Ovako veli Jahve: Pomazao sam te za kralja izraelskoga.' Zatim otvori vrata i bježi, ne oklijevaj."
    4Tada mladi prorok ode u Ramot Gilead. 5Kad je stigao, zapovjednici vojske upravo su sjedili na okupu. On reče: "Imam ti riječ reći, zapovjedniče!" Jehu upita: "Komu od nas?" On odgovori: "Tebi, zapovjedniče!" 6Jehu tada ustade i uđe u kuću. Mladi mu čovjek izli ulje na glavu i reče mu: "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Pomazao sam te za kralja nad Jahvinim narodom, nad Izraelom. 7Ti ćeš pobiti obitelj Ahaba, gospodara tvoga, a ja ću osvetiti krv svojih slugu proroka i krv sviju službenika Jahvinih na Izebeli 8i na svoj obitelji Ahabovoj. Iskorijenit ću Ahabu sve što mokri uza zid, robove i slobodnjake u Izraelu. 9Učinit ću s domom Ahabovim kao s domom Jeroboama, sina Nebatova, i kao s domom Baše, sina Ahijina. 10A Izebelu će proždrijeti psi na polju jizreelskom i nitko je neće pokopati.'" - Zatim otvori vrata i pobježe.
Jehu proglašen za kralja
    11Jehu iziđe k časnicima svoga gospodara. Oni ga upitaše: "Je li sve u miru? Zašto je ta budala dolazila k tebi?" On im odgovori: "Znate čovjeka i besjedu njegovu." 12Oni rekoše: "Ne znamo! Kazuj nam!" On im reče: "Govorio mi je tako i tako i rekao mi: 'Ovako veli Jahve: Pomazao sam te za kralja nad Izraelom.'" 13Odmah oni uzeše svoje ogrtače i prostriješe ih pred njim po stepenicama, zatrubiše u rogove i povikaše: "Jehu je kralj!"
Jehu priprema otimanje vlasti
    14Tako Jehu, sin Jošafata, sina Nimšijeva, skova urotu protiv Jorama - Joram je tada branio Ramot Gilead sa svim Izraelcima protiv Hazaela, aramejskog kralja. 15Ali se kralj Joram vratio u Jizreel da liječi rane koje su mu zadali Aramejci u boju s Hazaelom, aramejskim kraljem. - I reče Jehu: "Ako vam je po volji, neka nitko ne utekne iz grada da odnese vijest u Jizreel."
    16Jehu se tada pope na kola i ode prema Jizreelu, jer je Joram ondje bolovao, i Ahazja, kralj judejski, došao ga posjetiti.
    17Stražar koji je stajao na kuli u Jizreelu, videći da dolazi Jehuova četa, javi: "Vidim nekakvu četu." Joram naredi: "Uzmi konjanika i pošalji ga pred njih da upita: je li sve s mirom." 18Ode konjanik preda nj i reče: "Ovako veli kralj: je li sve s mirom?" - Jehu odgovori: "Što te briga je li s mirom! Hajde za mnom." Stražar javi: "Glasnik je stigao do njih, ali se ne vraća." 19Kralj posla drugoga konjanika. Taj dođe k njima i upita: "Ovako veli kralj: je li sve s mirom?" - Jehu mu odgovori: "Što te briga je li s mirom! Hajde za mnom." 20Stražar opet javi: "Došao je do njih, ali se ne vraća. A vožnja je kao vožnja Jehua, sina Nimšijeva: vozi kao mahnit!" 21Joram reče: "Preži!" I upregoše u njegova kola. Joram, kralj Izraela, i judejski kralj Ahazja iziđoše, svaki u svojim kolima, u susret Jehuu. Susretoše ga u polju Nabota Jizreelca.
Ubojstvo Jorama
    22Kad Joram ugleda Jehua, upita ga: "Je li sve u miru, Jehu?" Ovaj odgovori: "Kakvu miru dok traju bludništva tvoje majke Izebele i njena mnoga čaranja!" 23Joram okrenu i udari u bijeg govoreći Ahazji: "Izdaja, Ahazja!" 24Jehu se lati luka, ustrijeli Jorama među pleća: strijela mu prođe posred srca te se on sruši u kola. 25Jehu reče svome dvorjaniku Bidkaru: "Digni ga i baci na njivu Nabota Jizreelca. Sjeti se: kad smo ja i ti jahali za njegovim ocem Ahabom, kako Jahve izreče protiv njega: 26'Kunem se: kako sinoć vidjeh krv Nabotovu i krv njegovih sinova,' riječ je Jahvina, 'tako ću ti vratiti isto na ovome polju,' riječ je Jahvina. Digni ga, dakle, i baci ga na to polje, prema riječi Jahvinoj."
Ubojstvo Ahazje
    27Kada je to vidio judejski kralj Ahazja, pobježe prema Bet Haganu, ali ga je Jehu gonio i naredio: "Ubijte i njega!" Ranili su ga u kolima na brdu Guru, koje se nalazi kod Jibleama. Ali je umakao u Megido i ondje umrije. 28Njegove su ga sluge u kolima prenijele u Jeruzalem i sahranile ga u grobnici kraj njegovih otaca, u Davidovu gradu. 29Jedanaeste godine kraljevanja Jorama, sina Ahabova, Ahazja postade kralj nad Judejom.
Ubojstvo Izebele
    30A Jehu bijaše ušao u Jizreel. Kad je to čula Izebela, namaza oči, uresi glavu i pogleda s prozora. 31I kad je Jehu ulazio na vrata, ona reče: "Kako je, Zimri, ubojico svoga gospodara?" 32Jehu okrenu lice prema prozoru i reče: "Tko je sa mnom, tko?" I dva-tri dvoranina pogledaše prema njemu. 33On reče: "Bacite je dolje." I oni je baciše. Njena je krv poprskala zidove i konje, koji je pogaziše. 34Ušao je on, jeo i pio, a zatim naredio: "Pogledajte onu prokletnicu i sahranite je, jer je bila kraljevska kći." 35I odoše da je sahrane, ali ne nađoše ništa od nje, osim lubanje, nogu i ruku. 36Vratiše se i javiše, a Jehu reče: "To je riječ koju je Jahve objavio preko svoga sluge Ilije Tišbijca: 'U polju jizreelskom psi će proždrijeti Izebelino tijelo. 37Izebelino truplo bit će kao gnoj u polju, da se neće moći kazati: Ovo je Izebela.'"
Uništenje izraelske kraljevske obitelji
2 Kr 10.
U Samariji bijaše sedamdeset Ahabovih sinova. Jehu napisa pismo i posla ga u Samariju zapovjednicima grada, starješinama i skrbnicima Ahabove djece. Kazivaše u njemu: 2"Sada, kad vam stigne ovo pismo - vi, u kojih su sinovi vašeg gospodara, koji imate kola i konje, tvrde gradove i oružje - 3pogledajte koji je između sinova vašeg gospodara najbolji i najdostojniji, pa ga postavite na prijestolje njegova oca i borite se za dom svoga gospodara."
    4Ali se oni veoma uplašiše i rekoše: "Eto, dva mu kralja nisu mogla odoljeti, kako ćemo mu mi odoljeti?" 5Upravitelj dvora, zapovjednik grada, starješine i skrbnici poručiše ovo Jehuu: "Mi smo tvoje sluge, činit ćemo sve što nam budeš naredio; kraljem proglašavati nećemo nikoga. Čini što misliš da je dobro."
    6Jehu im napisa drugo pismo i u njemu reče: "Ako ste za mene i želite me slušati, uzmite glave ljudi, sinova svoga gospodara, i potražite me sutra u ovo doba u Jizreelu." Sedamdeset je naime kraljevih sinova bilo kod uglednih građana koji su ih odgajali. 7I kad im je stiglo ovo pismo, uzeli su kraljeve sinove i pobili ih svih sedamdeset. Njihove su glave metnuli u košare i poslali su ih njemu u Jizreel.
    8Glasnik dođe i javi mu: "Donijeli su glave kraljevih sinova." On reče: "Stavite ih do sutra kod ulaznih vrata, u dvije hrpe." 9Ujutro iziđe, stade i reče svomu narodu: "Vi ste pravedni! Ja sam se urotio protiv svoga gospodara i ja sam ga ubio, ali tko pobi sve ove? 10Znajte, dakle, da nije izostala nijedna riječ koju reče Jahve o obitelji Ahabovoj; nego je Jahve izvršio sve što je rekao preko sluge svoga Ilije." 11I Jehu pobi sve koji su u Jizreelu ostali iz kuće Ahabove, sve velikaše njegove, pouzdanike i svećenike njegove. Nije poštedio nikoga.
Pokolj Ahazjine braće
    12Potom usta Jehu i pođe u Samariju. Kad je bio na cesti kod Bet Ekeda pastirskoga, 13nađe braću judejskog kralja Ahazje te ih upita: "Tko ste?" Oni mu odgovoriše: "Mi smo braća Ahazjina, a silazimo da pozdravimo sinove kraljeve i sinove kraljičine." 14Tada zapovjedi: "Pohvatajte ih žive!" I žive ih pohvataše i pobiše ih na studencu kod Bet Ekeda, njih četrdeset i dvojicu. Nije ostavio ni jednoga od njih.
Jehu i Jonadab
    15Otišavši odatle, nađe Jonadaba, sina Rekabova, koji mu je dolazio u susret. On ga pozdravi i reče mu: "Je li tvoje srce iskreno prema mome, kao što je moje prema tvome srcu?" Jonadab odgovori: "Jest." - "Ako je tako, daj mi ruku." Jonadab mu pruži ruku i Jehu ga posadi kraj sebe na kola. 16I reče mu: "Hodi sa mnom, divit ćeš se mojoj revnosti za Jahvu." I odvede ga na svojim kolima. 17Ušao je u Samariju i poubijao sve preživjele iz obitelji Ahabove u Samariji. Sve ih je iskorijenio po riječi koju Jahve bijaše rekao Iliji.
Pokolj Baalovih vjernika
i rušenje njegova hrama
    18Jehu je sakupio sav narod i rekao mu: "Ahab je malo poštivao Baala; Jehu će ga više poštivati. 19Sada mi pozovite sve proroke Baalove, sve njegove sluge i sve njegove svećenike, neka ni jedan ne izostane, jer ću žrtvovati veliku žrtvu Baalu. Tko izostane, izgubit će život." Jehu je radio lukavo, da bi uništio Baalove vjernike. 20Jehu reče: "Sazovite svečani zbor Baalu." I sazvaše ga.
    21Jehu je nato poslao glasnike po svem Izraelu i došli su svi Baalovi vjernici: nije bilo ni jednoga da bi izostao. Skupili su se u Baalov hram, koji se ispunio od jednoga zida do drugoga. 22Jehu reče čuvaru haljina: "Iznesi haljine svim Baalovim vjernicima." I iznese im haljine. 23Jehu uđe u hram Baalov s Jonadabom, sinom Rekabovim, i reče Baalovim vjernicima: "Provjerite dobro da nema ovdje među vama Jahvina sluge nego samih Baalovih vjernika." 24I pođe žrtvovati klanice i paljenice.
    Ali je Jehu postavio vani osamdeset svojih ljudi i rekao im: "Ako koji od vas pusti da utekne i jedan od ovih ljudi što ih predajem u vaše ruke, svojim će životom platiti njegov život." 25Kad je Jehu završio prinos paljenice, naredi tjelesnoj straži i dvoranima: "Uđite, pobijte ih! Nitko neka ne iziđe!" Tjelesna straža i dvorani uđoše, pobiše ih oštricom mača i prodriješe sve do svetišta Baalova hrama. 26Iznesoše Baalov lik iz hrama i spališe ga. 27Raskopaše žrtvenik Baalov, srušiše i hram Baalov i pretvoriše ga u jame za nečist, koje su ostale do danas.
Kraljevanje Jehuovo u Izraelu
    28Tako je Jehu istrijebio Baala iz Izraela. 29Ali se Jehu nije okrenuo od grijeha Jeroboama, sina Nebatova, kojima je zavodio Izraela, od zlatnih telaca u Betelu i Danu. 30Jahve je rekao Jehuu: "Zato što si dobro izvršio ono što mi je po volji i što si učinio sve što sam nosio u srcu protiv kuće Ahabove, tvoji će sinovi sve do četvrtoga koljena sjediti na prijestolju Izraelovu." 31Ali Jehu nije vjerno i svim srcem svojim slijedio zakon Jahve, Boga Izraelova. Nije se odvratio od grijeha kojima je Jeroboam zavodio Izraela.
    32U ono je vrijeme Jahve počeo krnjiti zemlju izraelsku, i Hazael se tukao s Izraelcima na svom području, 33od Jordana prema sunčevu izlasku, u svoj zemlji Gileadu, u zemlji Gadovoj, Rubenovoj i Manašeovoj, sve od Aroera na obali Arnona, do Gileada i Bašana. 34Ostala povijest Jehuova, sve što je učinio, sva njegova djela, zar to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 35Počinuo je kraj svojih otaca i pokopaše ga u Samariji. Joahaz, sin njegov, zakralji se mjesto njega. 36Jehu je vladao u Samariji nad Izraelom dvadeset i osam godina.
6. OD KRALJEVANJA ATALIJE DO ELIZEJEVE SMRTI
Povijest Atalije
2 Kr 11.
Zato Ahazjina mati Atalija, vidjevši gdje joj sin poginu, ustade i posmica sav kraljevski rod. 2Ali Jošeba, kći kralja Jorama i sestra Ahazjina, uze Ahazjina sina Joaša; ukravši ga između kraljevih sinova koje su ubijali, metnu ga s dojiljom u ložnicu. Tako ga je sakrila od Atalije te nije pogubljen. 3Bio je sakriven u Domu Jahvinu šest godina, sve dok je zemljom vladala Atalija.
    4Sedme godine Jojada posla po satnike Karijaca i tjelesnu stražu i pozva ih k sebi u Dom Jahvin. Sklopi s njima savez, zakle ih i pokaza im kraljeva sina. 5I reče im: "Evo što valja da učinite: trećina vas koji subotom ulazite u službu neka čuva stražu kod kraljevskoga dvora. 6Druga trećina, ona kod Surskih vrata, i treća trećina, ona kod stražnjih stražarskih vrata, neka čuvaju stražu kod ulaza u dvor; 7a ostala dva vaša odreda, svi koji subotom izlaze iz službe, neka čuvaju stražu u Domu Jahvinu kod kralja. 8Tako ćete okružiti kralja, svaki s oružjem u ruci. I tko god pokuša proći kroz vaše redove, neka bude pogubljen. Budite uz kralja kamo god pođe ili izađe."
    9Satnici su učinili sve kako im je naredio svećenik Jojada. Svaki je od njih uzeo svoje ljude koji subotom ulaze u službu s onima koji subotom izlaze. I svi su došli svećeniku Jojadi. 10Svećenik dade satnicima koplja i štitove kralja Davida što su bili u Domu Jahvinu. 11Stražari se svrstaše, s oružjem u ruci, od južne do sjeverne strane Doma i prema žrtveniku i Domu oko kralja unaokolo. 12Tada Jojada izvede sina kraljeva, stavi mu krunu i dade mu Svjedočanstvo te ga pomaza za kralja. Pljeskali su i vikali: "Živio kralj!"
    13Kad Atalija ču viku naroda, dođe k narodu u Dom Jahvin. 14Pogleda bolje, kad gle, kralj, po običaju, stoji na svojem mjestu, a pred kraljem zapovjednici i svirači; sav puk klikće od radosti i trubi u trube. Tad Atalija razdrije haljine i povika: "Izdaja! Izdaja!" 15Svećenik Jojada naredi satnicima i vojnim zapovjednicima: "Izvedite je kroz redove i tko krene za njom pogubite ga mačem." Još je svećenik dodao: "Nemojte je smaknuti u Domu Jahvinu." 16Staviše ruke na nju; a kad je kroz Konjska vrata stigla do kraljevskog dvora, ondje je pogubiše.
    17Tada Jojada sklopi savez između Jahve, kralja i naroda da narod bude narod Jahvin. 18Potom sav narod ode u Baalov hram i razoriše ga, porušiše žrtvenike i polomiše likove; a Baalova svećenika Matana ubiše pred žrtvenicima. A svećenik opet postavi straže kod Doma Jahvina. 19Zatim uze satnike Karijaca, stražu i sav narod. Oni izvedoše kralja iz Doma Jahvina i uvedoše ga u dvor kroz Vrata stražarska. I Joaš sjede na kraljevsko prijestolje. 20Sav se puk veselio i grad se smirio kad su Ataliju ubili mačem u kraljevskom dvoru.
Joaševo kraljevanje u Judeji
2 Kr 12.
Joašu je bilo sedam godina kad se zakraljio. 2Sedme godine Jehuova kraljevanja Joaš je postao kraljem i kraljevao je četrdeset godina u Jeruzalemu. Majka mu se zvala Sibja i bila je iz Beer Šebe. 3Joaš je činio što je pravo u očima Jahve svega svog vijeka jer ga je poučavao svećenik Jojada. 4Ali uzvišica nisu srušili i narod je svejednako prinosio žrtve i kad na uzvišicama.
    5Joaš reče svećenicima: "Sav novac od posvećenih darova što se donosi u Dom Jahvin, novac koji je nekomu nametnut procjenom i novac što ga tko od svoje volje donose u Dom Jahvin 6neka svećenici uzimaju svaki od svoga znanca i oni neka tim poprave Dom gdje god se nađe koje oštećenje." 7Ali u dvadeset i trećoj godini kraljevanja Joaševa svećenici nisu još popravili Doma. 8Tada kralj Joaš pozva svećenika Jojadu i druge svećenike i reče im: "Zašto ne popravljate Dom? Odsad ne smijete više sebi uzimati novac od svojih znanaca nego ga morate dati za popravak Doma." 9Svećenici pristadoše da ne uzimaju novac od naroda, ali ni Doma da ne popravljaju.
    10Tada svećenik Jojada uze kovčeg, proreza rupu na zaklopcu i stavi ga uza žrtvenik, zdesna od ulaza u Dom Jahvin. Svećenici, čuvari praga, stavljali su u nj sav novac sabran u Domu Jahvinu. 11Kad bi se vidjelo da u kovčegu ima mnogo novaca, došao bi kraljev tajnik s velikim svećenikom te bi prebrojili i zavezali novac koji se nalazio u Domu Jahvinu. 12Prebrojeni novac uručivao se upraviteljima poslova oko popravka Doma Jahvina, a oni su isplaćivali drvodjeljama i graditeljima koji su radili u Domu Jahvinu 13i zidarima i klesačima kamena, i za nabavu drveta i tesanog kamena određena za popravak Doma Jahvina, ukratko: za troškove oko popravka Doma. 14Ali u Domu Jahvinu nisu se pravile srebrne čaše, ni noževi, ni plitice, ni trube, niti bilo kakav predmet od zlata ili srebra za novac koji je darovan, 15nego su ga davali radnicima koje su najmili za popravak Jahvina Doma. 16Nije se tražio obračun od ljudi kojima su predavali novac da ga daju radnicima, jer su oni radili savjesno. 17Novac naknadnice i okajnice nije se unosio u Dom Jahvin, nego je pripao svećenicima.
    18Tada Hazael, aramejski kralj, pođe u rat protiv Gata i osvoji ga. Zatim odluči poći protiv Jeruzalema. 19Joaš, judejski kralj, uze sve posvećene darove koje su posvetili judejski kraljevi, njegovi oci: Jošafat, Joram i Ahazja, sve što je sam prikazao i sve zlato koje se našlo u riznicima Doma Jahvina i kraljevskog dvora. Sve to posla Hazaelu, aramejskom kralju, i tako se ovaj udalji od Jeruzalema.
    20Ostala povijest Joaševa i sve što je učinio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? 21Njegovi časnici ustadoše i skovaše zavjeru; ubiše Joaša u Bet Milu kad je u nj silazio. 22Njegovi časnici Jozakar, sin Šimatov, i Jozabad, sin Šomerov, zadaše mu smrtni udarac. Pokopali su ga kraj njegovih otaca u Davidovu gradu, a njegov sin Amasja zakralji se mjesto njega.
Joahazovo kraljevanje u Izraelu
2 Kr 13.
Dvadeset i treće godine kraljevanja judejskog kralja Joaša, sina Ahazjina, postade Joahaz, sin Jehuov, izraelskim kraljem u Samariji. Kraljevao je sedamnaest godina. 2On je činio što je zlo u očima Jahvinim i poveo se za grijesima Jeroboama, sina Nebatova, koji je zavodio Izraela. Od njih nije odstupao.
    3Tada Jahve uskipje gnjevom na Izraela i predade ga u ruke aramejskog kralja Hazaela i u ruke Ben-Hadada, sina Hazaelova, za sve ono vrijeme. 4Ali je Joahaz ublažio lice Jahvino i Jahve ga je uslišio, jer je vidio nevolju koju je aramejski kralj nanosio Izraelu. 5Jahve je dao Izraelu izbavitelja koji ga je izbavio od ruke aramejske te su Izraelci živjeli u svojim šatorima kao i prije. 6Ali nisu odstupali od grijeha kojim Jeroboam bijaše zaveo Izraela: ustrajali su u njemu, pa i ašere ostadoše u Samariji. 7Jahve je ostavio Joahazu samo pedeset konjanika kao vojsku, deset bojnih kola i deset tisuća pješaka; kralj aramejski bijaše ih uništio i zgazio ih kao prah u vršidbi.
    8Ostala povijest Joahazova, sve što je učinio i poduzimao, zar sve to nija zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 9Joahaz je počinuo sa svojim ocima i bi pokopan u Samariji, a njegov sin Joaš zakralji se mjesto njega.
Joaševo kraljevanje u Izraelu
    10Trideset i sedme godine kraljevanja judejskoga kralja Joaša postade Joaš, sin Joahazov, izraelskim kraljem u Samariji; kraljevao je šesnaest godina. 11Činio je što je zlo u očima Jahvinim. Nije odstupao od grijeha Jeroboama, sina Nebatova, koji je zaveo Izraela. Za njim se poveo.
    12Ostala povijest Joaševa, sve što je učinio, junaštva njegova, kako je ratovao s Amasjom, judejskim kraljem, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 13Joaš je počinuo sa svojim ocima, a Jeroboam se popeo na njegovo prijestolje. Joaša pokopaše u Samariji uz izraelske kraljeve.
Smrt Elizejeva
    14Kad se Elizej razbolio od bolesti od koje mu valjade umrijeti, dođe mu izraelski kralj Joaš, rasplaka se nad njim i reče mu: "Oče moj, oče moj! Kola Izraelova i konjanici njegovi!" 15Elizej mu reče: "Uzmi luk i strijele." I on dohvati luk i strijele. 16Elizej će tada kralju: "Nategni luk!" I on ga nateže. Elizej stavi ruke na ruke kraljeve, 17zatim reče: "Otvori prozor prema istoku." I on ga otvori, a nato će Elizej: "Odapni!" I on odape, a Elizej reče: "Pobjedonosna strijela Jahvina! Pobjednička strijela nad Aramejcima! Do nogu ćeš potući Aramejce kod Afeka." 18I nastavi: "Uzmi strijele!" On ih uze. Elizej tada reče kralju: "Udri o zemlju!" On udari tri puta i stade. 19Tada se rasrdi na njega Božji čovjek i reče: "Pet ili šest puta trebalo je da udariš! Tada bi potpuno potukao Aramejce; ovako ćeš ih pobijediti samo tri puta."
    20Elizej zatim umrije i pokopaše ga. A pljačkaške čete Moabaca napadale zemlju svake godine. 21Dogodilo se te su neki, sahranjujući čovjeka, opazili razbojnike: baciše mtrvaca u grob Elizejev i odoše. Mrtvac, dotakavši se Elizejevih kostiju, oživje i stade na noge.
Pobjeda nad Aramejcima
    22Aramejski kralj Hazael ugnjetavaše Izraelce svega vijeka Joahazova. 23Ali im se Jahve smilova i ražali se nad njima. Pogleda na njih zbog svoga Saveza koji je sklopio s Abrahamom, Izakom i Jakovom. Nije ih htio uništiti i nije ih odbacio daleko od svoga lica do danas. 24Hazael, aramejski kralj, umrije, a njegov sin Ben-Hadad zavlada namjesto njega. 25Tada Joaš, sin Joahazov, opet uze iz ruke Ben-Hadada, sina Hazaelova, gradove koje Hazael u ratu bijaše oteo njegovu ocu Joahazu. Joaš ga je tri puta potukao i vratio gradove Izraelove.
VII. DVA KRALJEVSTVA DO ZAUZIMANJA SAMARIJE
Amasjino kraljevanje u Judeji
2 Kr 14.
Druge godine kraljevanja Joaša, sina Joahazova, nad Izraelom, postade judejskim kraljem Amasja, sin Joašev. 2Bilo mu je dvadeset i pet godina kad se zakraljio, a kraljevao je dvadeset i devet godina u Jeruzalemu. Mati mu se zvala Joadana i bila je iz Jeruzalema. 3Činio je što je pravo u Jahvinim očima, ali ne sasvim kao praotac njegov David. U svemu je slijedio Joaša, svoga oca. 4Ali uzvišica nije razrušio i narod je svejednako prinosio žrtve i kad na uzvišicama.
    5Kad je učvrstio kraljevstvo, smakao je one časnike koji su mu ubili oca. 6Ali nije pogubio sinova onih ubojica, prema onome što je napisano u knjizi Zakona Mojsijeva, gdje Jahve zapovijeda: "Neka se očevi ne pogubljuju za sinove ni sinovi za očeve, nego svatko neka gine za svoj grijeh." 7On je potukao Edomce u Slanoj dolini, deset tisuća njih, i u bitki je zauzeo Selu; dao joj je ime Jokteel, koje nosi do današnjega dana.
    8Tada Amasja posla glasnike izraelskom kralju Joašu, sinu Jehuova sina Joahaza, i poruči mu: "Dođi da se ogledamo!" 9A izraelski kralj Joaš odvrati judejskom kralju Amasji: "Libanonski je trn jedanput poslao glasnike k libanonskom cedru: 'Daj kćer mome sinu za ženu', ali su divlje zvijeri libanonske prošle i trn izgazile. 10Potukao si Edomce, pa ti se srce uzobijestilo i tražiš slavu! Radije ostani kod kuće. Zašto izazivaš zlo i hoćeš da propadneš ti i svi Judejci s tobom?"
    11Ali Amasja ne posluša. Izađe izraelski kralj Joaš te se ogledaše u boju on i judejski kralj Amasja u Bet Šemešu u Judeji. 12Izraelci poraziše Judejce i oni pobjegoše svaki pod svoj šator.
    13Izraelski kralj Joaš uhvati u Bet Šemešu judejskoga kralja Amasju, sina Joaševa, sina Ahazjina, i odvede ga u Jeruzalem. Tada sruši jeruzalemski zid od Efrajimovih vrata do Ugaonih vrata, u dužini od četiri stotine lakata. 14Uzevši sve zlato, srebro i posuđe što se nalazilo u Domu Jahvinu i u riznici kraljevskog dvora, povrh toga i taoce, vrati se u Samariju.
    15Ostala povijest Joaševa, sve što je činio i poduzimao i kako je ratovao s Amasjom, judejskim kraljem, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa izraelskih kraljeva? 16Joaš je počinuo sa svojim ocima i pokopan je u Samariji uz kraljeve izraelske. Sin njegov Jeroboam zakralji se mjesto njega.
    17Amasja, sin Joašev, judejski kralj, živio je još petnaest godina poslije smrti izraelskog kralja Joaša, sina Joahazova. 18A ostala povijest Amasjina zar nije zapisana u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? 19Protiv njega je skovana urota u Jeruzalemu. Iako je on pobjegao u Lakiš, poslaše za njim u Lakiš ljude koji ga ondje ubiše. 20Odande su ga prenijeli na konjima i sahranili u Jeruzalemu kraj njegovih otaca, u Davidovu gradu. 21Tada sav judejski narod uze Azahju, komu bijaše šesnaest godina, i zakralji ga namjesto njegova oca Amasje.
    22On opet sagradi Elat povrativši ga Judeji, pošto je kralj počinuo kod svojih otaca.
Kraljevanje Jeroboama II. u Izraelu
    23Petnaeste godine kraljevanja judejskog kralja Amasje, sina Joaševa, postade izraelskim kraljem u Samariji Jeroboam, sin Joašev. On je kraljevao četrdeset i jednu godinu. 24Činio je što je zlo u očima Jahvinim, nije se ostavio nijednoga grijeha Jeroboama, sina Nebatova, koji je zaveo Izraela.
    25On je dobio natrag izraelsko područje od Ulaza u Hamat do Mrtvoga mora, prema riječi koju je Jahve, Bog Izraelov, rekao preko sluge svoga Jone, sina Amitajeva, proroka iz Gat Hahefera. 26Jer je Jahve vidio ljutu nevolju Izraelovu da više nema ni slobodnih ni robova i nikoga da pomogne Izraelu. 27Ali Jahve nije odlučio izbrisati ispod neba ime Izraelovo: spasio ga je rukom Jeroboama, sina Joaševa.
    28Ostala povijest Jeroboama, sve što je učinio i sve što je poduzimao, kako je ratovao i kako je vratio Damask Judi i Izraelu, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 29Jeroboam je počinuo sa svojim ocima. Pokopali su ga u Samariji uz kraljeve izraelske, a njegov sin Zaharija zakralji se mjesto njega.
Azarjino kraljevanje u Judeji
2 Kr 15.
Dvadeset i sedme godine kraljevanja Jeroboama, kralja izraelskog, postade judejskim kraljem Azarja, sin Amasjin. 2Bilo mu je šesnaest godina kad se zakraljio, a kraljevao je pedeset i dvije godine u Jeruzalemu. Mati mu se zvala Jekolija, a bila je iz Jeruzalema. 3Činio je što je pravo u Jahvinim očima, sasvim kao i njegov otac Amasja. 4Samo uzvišica nije srušio i narod je svejednako prinosio žrtve i kad na uzvišicama.
    5Ali Jahve udari kralja i ostade on gubav do smrti. Stanovao je u odvojenoj kući. Kraljev sin Jotam bio upravitelj dvora i sudio je puku zemlje.
    6Ostala povijest Azarjina i sve što je učinio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva judejskih? 7Azarja je počinuo i sahraniše ga kraj njegovih otaca u Davidovu gradu. A na njegovo se mjesto zakralji sin mu Jotam.
Zaharijino kraljevanje u Izraelu
    8Trideset i osme godine Azarjina kraljevanja u Judeji postade izraelskim kraljem u Samariji za šest mjeseci Zaharija, sin Jeroboamov. 9On je činio što je zlo u očima Jahvinim, kao što su činili njegovi oci; nije odstupao od grijeha Jeroboama, sina Nebatova, koji je na grijeh naveo Izraela.
    10Šalum, sin Jabešov, uroti se protiv njega; udario ga je i usmrtio u Jibleamu te se zakraljio mjesto njega.
    11Ostala povijest Zaharijina zapisana je u knjizi Ljetopisa izraelskih kraljeva. 12Ispunila se riječ koju je Jahve rekao Jehuu: "Tvoji će sinovi sjediti na prijestolju Izraela sve do četvrtog koljena." I tako je bilo.
Kraljevanje Šaluma u Izraelu
    13Šalum, sin Jabešov, postade kraljem trideset i devete godine kraljevanja Uzije, judejskog kralja, i kraljevao je mjesec dana u Samariji. 14Menahem, sin Gadijev, ode iz Tirse, uđe u Samariju te udari Šaluma, sina Jabešova, usmrti ga i zakralji se mjesto njega.
    15Ostala povijest Šalumova i urota koju je skovao, sve je zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih. 16Tada je Menahem razorio Tifnah i sve što je u njem bilo i njegovo područje od Tirse jer mu nisu otvorili vrata. Razorio ga je i rasporio sve trudnice u njemu.
Kraljevanje Menahema u Izraelu
    17Trideset i devete godine kraljevanja Azarje u Judeji postade Menahem, sin Gadijev, kraljem Izraela. Kraljevao je deset godina u Samariji. 18Činio je što je zlo u očima Jahvinim; nije odstupao od grijeha Jeroboama, sina Nebatova, koji je zaveo Izraela.
    U njegovo vrijeme 19Pul, kralj Asirije, osvoji zemlju. Menahem dade Pulu tisuću talenata srebra da mu pomogne učvrstiti kraljevsku vlast u njegovim rukama. 20Menahem ubra taj novac od Izraela, od svih imućnih ljudi, da bi ga mogao dati asirskom kralju. Po osobi je bilo pedeset šekela srebra. Tako se asirski kralj vratio i nije ondje ostao u zemlji.
    21Ostala povijest Menahema i sve što je učinio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa kraljeva izraelskih? 22Menahem je počinuo sa svojim ocima, a sin njegov Pekahja zakralji se na njegovo mjesto.
Kraljevanje Pekahje u Izraelu
    23Pedesete godine kraljevanja judejskog kralja Azarje postade kraljem izraelskim u Samariji Pekahja, sin Menahemov. Kraljevao je dvije godine. 24On je činio što je zlo u očima Jahvinim; nije odstupao od grijeha Jeroboama, sina Nebatova, koji je zaveo Izraela.
    25Njegov dvoranin Pekah, sin Remalijin, uroti se protiv njega i ubi ga u Samariji, u kuli kraljevskog dvora, s Argobom i Arjeom. Imao je sa sobom pedeset ljudi iz Gileada. Ubio je kralja i zakraljio se mjesto njega.
    26Ostala povijest Pekahje i sve što je učinio, sve je to zapisano u knjizi Ljetopisa izraelskih kraljeva.
Pekahovo kraljevanje u Izraelu
    27Pedeset i druge godine kraljevanja Azarje, judejskoga kralja, postade kraljem u Samariji Pekah, sin Remalijin. Kraljevao je dvadeset godina. 28On je činio što je zlo u očima Jahvinim; nije odstupao od grijeha Jeroboama, sina Nebatova, koji je zaveo Izraela.
    29U vrijeme izraelskog kralja Pekaha došao je asirski kralj Tiglat Pileser i zauzeo Ijon, Abel Bet Maaku, Janoah, Kedeš, Hasor, Gilead, Galileju i svu zemlju Naftalijevu. I odveo je stanovništvo u Asiriju. 30Hošea, sin Elin, uroti se protiv Pekaha, sina Remalijina, ubi ga i zakralji mjesto njega dvadesete godine Jotama, sina Uzijina.
    31Ostala povijest Pekahova, sve što je učinio, sve je to zapisano u knjizi Ljetopisa izraelskih kraljeva.
Jotamovo kraljevanje u Judeji
    32Druge godine kraljevanja Pekaha, sina Remalijina, nad Izraelom, postade judejskim kraljem Jotam, sin Uzijin. 33Bilo mu je dvadeset i pet godina kad se zakraljio, a kraljevao je šesnaest godina u Jeruzalemu. Materi mu bješe ime Jeruša, Sadokova kći. 34Činio je što je pravo u Jahvinim očima, sasvim kao i otac mu Uzija. 35Ali ni on nije srušio uzvišica; narod je svejednako prinosio žrtve i kad na uzvišicama. On je sagradio Gornja vrata na Domu Jahvinu.
    36Ostala povijest Jotama i sve što je učinio, zar to nije sve zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 37U njegove je dane Jahve počeo slati protiv Judeje aramejskog kralja Resina i Pekaha, sina Remalijina. 38Tada Jotam počinu kod otaca i sahraniše ga u gradu njegova praoca Davida. A na njegovo se mjesto zakralji sin mu Ahaz.
Ahazovo kraljevanje u Judeji
2 Kr 16.
Sedamnaeste godine vladanja Pekaha, sina Remalijina, postade judejskim kraljem Ahaz, sin Jotamov. 2Ahazu je bilo dvadeset godina kad se zakraljio, a kraljevao je šesnaest godina u Jeruzalemu, ali nije činio što je pravo u očima Jahve, Boga njegova, kao što je činio predak mu David. 3Živio je poput izraelskih kraljeva i sam je proveo svoga sina kroz oganj po gnusnom običaju naroda što ih je Jahve protjerao pred Izraelovim sinovima. 4Prinosio je žrtve i kad po uzvišicama i brežuljcima i pod svakim zelenim drvetom.
    5Tada aramejski kralj Resin i Pekah, sin Remalijin, kralj Izraela, pođoše u rat protiv Jeruzalema. Opsjedoše ga, ali ga ne mogoše osvojiti. 6U to vrijeme aramejski kralj Resin vrati Elat Edomcima; protjerao je Judejce iz Elata; ušli su Edomci u njega i ondje su ostali do danas. - 7Tada Ahaz uputi poslanike asirskom kralju Tiglat-Pileseru da mu kažu: "Ja sam tvoj sluga i sin tvoj! Dođi i izbavi me iz ruku aramejskog kralja i kralja Izraela, koji su se digli protiv mene." 8Ahaz je uzeo srebro i zlato što se nalazilo u Domu Jahvinu i u riznicama kraljevskog dvora i sve je poslao na dar asirskom kralju. 9I posluša ga asirski kralj: otišao je na Damask i osvojio ga. Stanovništvo je odveo u sužanjstvo u Kir, a Resina je pogubio.
    10Kralj Ahaz otišao je u Damask u susret asirskom kralju Tiglat-Pileseru. I vidio je žrtvenik koji bijaše u Damasku. Tada kralj Ahaz posla svećeniku Uriji mjere žrtvenika, njegov nacrt i sve pojedinosti njegove građe. 11Svećenik Urija sagradi žrtvenik; sve je upute što ih je kralj Ahaz uputio iz Damaska izvršio svećenik Urija prije nego što se kralj Ahaz vratio iz Damaska. 12Pošto je kralj Ahaz stigao iz Damaska, vidio je žrtvenik, prišao mu i popeo se na nj. 13Spalio je na žrtveniku svoju paljenicu i svoju prinosnicu, izlio svoju ljevanicu i krvlju pričesnica poškropio žrtvenik. 14A mjedeni žrtvenik, koji bijaše pred Jahvom, maknuo je ispred Hrama, gdje je bio između novoga žrtvenika i Doma Jahvina. I postavio ga je pokraj novoga žrtvenika sa sjevera. 15Kralj Ahaz zapovjedio je svećeniku Uriji: "Na velikom ćeš žrtveniku spaljivati jutarnju paljenicu i večernju prinosnicu, kraljevu paljenicu i njegovu prinosnicu, i paljenice, prinosnice i ljevanice svega naroda. Po njemu ćeš izlijevati svu krv paljenica i klanica. A o žrtveniku od mjedi još ću razmisliti." 16Svećenik Urija učini sve što mu je naredio kralj Ahaz.
    17Kralj Ahaz skinuo je okvire s podnožja; s njih je skinuo i umivaonike. A mjedeno more skinuo je s volova koji su stajali pod njim i stavio ga na kameni pod. 18Pred asirskim je kraljem uklonio iz Jahvina Doma Subotnji hodnik koji bijahu sagradili i vanjski kraljevski prilaz.
    19Ostala povijest Ahazova i sve što je učinio, zar to nije sve zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 20Ahaz je počinuo sa svojim ocima i sahranjen je u Davidovu gradu. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Ezekija.
Kraljevanje Hošee u Izraelu
2 Kr 17.
Dvanaeste godine kraljevanja Ahaza u Judeji, postao je Hošea, sin Elin, izraelskim kraljem u Samariji. Kraljevao je devet godina. 2On je činio što je zlo u očima Jahvinim, ali ne kao izraelski kraljevi, njegovi prethodnici. 3Asirski kralj Salmanasar pošao je protiv Hošee, koji mu se pokorio i plaćao mu danak. 4Ali je asirski kralj otkrio da mu Hošea sprema zavjeru: još je Hošea poslao poslanike egipatskom kralju Sou i nije platio danaka asirskom kralju kao svake godine. Tada ga asirski kralj baci u tamnicu.
Osvajanje Samarije
    5Asirski kralj osvoji svu zemlju i krenu opsjedati Samariju. Opsjedao ju je tri godine. 6Devete godine Hošeine vladavine zauze asirski kralj Samariju i odvede Izraelce u sužanjstvo u Asiriju. Naselio ih je u Helahu, i na Haboru, rijeci u Gozanu, i u gradovima medijskim.
Razmišljanja nad ruševinama izraelskog kraljevstva
    7I tako se dogodilo zato što su Izraelci sagriješili protiv Jahve, Boga svoga, koji ih je izveo iz zemlje egipatske, ispod vlasti faraona, kralja egipatskog. Štovali su druge bogove, 8slijedili običaje naroda što ih je Jahve protjerao pred sinovima Izraelovim, živjeli po običajima što su ih uveli kraljevi Izraelovi. 9Izraelci i njihovi kraljevi potajno su činili neprikladna djela protiv Jahve, Boga svoga. Podigli su uzvišice u svim svojim naseljima: od stražarskih kula pa do utvrđenih gradova. 10Podizali su stupove i ašere na svakom humku i pod svakim zelenim drvetom. 11Ondje su, na svim uzvišicama, palili kad po običaju naroda što ih je Jahve protjerao ispred njih i činili su zla djela te izazivali gnjev Jahvin. 12Služili su idolima, premda im Jahve bijaše rekao: "Ne činite toga!"
    13A Jahve opominjaše Izraelce i Judejce preko svih svojih proroka i sviju vidjelaca: "Obratite se od zlog puta svoga", govorio je, "i pokoravajte se naredbama i zapovijedima mojim prema Zakonu koji sam naložio ocima vašim i prema svemu što sam vam objavio preko slugu svojih - proroka." 14Ali oni nisu poslušali nego su ostali tvrdovrati kao i njihovi oci, koji nisu vjerovali u Jahvu, Boga svoga. 15Prezreli su njegove zakone i Savez koji je sklopio s njihovim ocima i opomene njegove koje im je upućivao. Težili su za ispraznošću, pa su i sami postali isprazni slijedeći narode oko sebe, premda im je Jahve zapovjedio da ne čine kao oni. 16Odbacili su sve zapovijedi Jahve, Boga svoga, i načinili su sebi salivene idole, dva teleta. Podigli su ašere, klanjali se svoj vojsci nebeskoj i služili Baalu. 17Provodili su svoje sinove i kćeri kroz oganj, odavali se vračanju i gatanju, čineći tako zlo u očima Jahvinim i razjarujući ga. 18Tada se Jahve razgnjevi na Izraela i odbaci ga ispred svoga lica. Ostalo je samo pleme Judino.
    19Ali ni pleme Judino nije držalo zapovijedi Jahve, Boga svoga, i slijedilo je običaje kojih su se držali Izraelci. 20I Jahve odbaci sav rod Izraela, ponizi ga i predade ga pljačkašima, dok ih konačno ne odbaci daleko od svoga lica. 21On je, konačno, otrgnuo Izraelce od kuće Davidove, a Izrael je proglasio kraljem Jeroboama, sina Nebatova. Jeroboam je odvratio Izraela od Jahve i naveo ih na veliku grehotu. 22Izraelci su slijedili svaki grijeh koji je Jeroboam počinio i od njega se nisu odvraćali, 23dok konačno Jahve nije odbacio Izraela ispred svoga lica, kako to bijaše objavio po svojim slugama, prorocima. Odveo je Izraelce iz njihove zemlje u sužanjstvo u Asiriju, gdje su do današnjega dana.
Podrijetlo Samarijanaca
    24Asirski je kralj doveo ljude iz Babilona, iz Kute, iz Ave, Hamata i iz Sefarvajima, i naselio ih u gradovima Samarije mjesto Izraelaca. Oni su zaposjeli Samariju i nastanili se u gradovima njezinim.
    25U vrijeme naseljavanja u zemlju nisu štovali Jahve i on je poslao protiv njih lavove da ih rastrgaju. 26Zato su rekli asirskom kralju: "Narodi koje si preselio da ih nastaniš u gradovima Samarije ne znaju kako valja štovati Boga ove zemlje i on je na njih poslao lavove, koji ih usmrćuju, jer ti narodi ne poznaju bogoštovlja ove zemlje." 27Tada je asirski kralj izdao ovu zapovijed: "Neka ide onamo jedan od svećenika koje sam odande doveo u sužanjstvo; neka ide, neka se ondje nastani i pouči ih u štovanju Boga one zemlje." 28Tako ode jedan od svećenika koji su bili odvedeni iz Samarije i nastani se u Betelu. On ih je poučio kako treba štovati Jahvu.
    29Svaki je narod imao likove svojih bogova i postavili su ih u hramove na uzvišicama koje su podigli Samarijanci, svaki narod u svojim gradovima u kojima življaše. 30Babilonci načiniše Sukot Benota, Kušani Nergala, Hamaćani Ašimu; 31Avijci načiniše Nibhaza i Tartaka, a Sefarvajimci spaljivahu svoju djecu na ognju u čast Adrameleka i Anameleka, sefarvajimskih bogova. 32Oni su štovali i Jahvu i postavili su neke između sebe za svećenike uzvišica koji su im prinosili žrtve u hramovima uzvišica. 33Štovali su Jahvu i služili su svojim bogovima po običaju onih naroda između kojih su ih preselili.
    34Oni se još i danas drže starih običaja. Ne štuju Jahve i ne usklađuju svojih pravila i običaja sa Zakonom i zapovijedima što ih je Jahve naredio djeci Jakova komu je nadjenuo ime Izrael. 35Jahve bijaše s njima sklopio Savez i zapovjedio im: "Ne štujte tuđih bogova niti im se klanjajte. Nemojte ih štovati niti im žrtava prinositi. 36Samo je Jahve onaj koji vas je velikom snagom svoje ispružene ruke izveo iz zemlje egipatske; njega štujte, njemu se klanjajte i njemu žrtve prinosite. 37Držite se pravila i običaja, zakona i naredaba koje vam je propisao da ih vjerno ispunjavate uvijek i ne štujte tuđih bogova. 38Nemojte zaboraviti Saveza koji sam sklopio s vama i nemojte štovati drugih bogova, 39samo Jahvu, Boga svoga, poštujte i on će vas izbaviti iz ruke svih vaših neprijatelja." 40Ali oni nisu poslušali, nego su se i dalje držali svoga starog običaja.
    41Tako su ti narodi štovali Jahvu, a služili su i svojim idolima. Njihovi sinovi i sinovi njihovih sinova čine do dana današnjega onako kako su činili njihovi oci.
VIII. POSLJEDNJI DANI JUDEJSKOG KRALJEVSTVA
1. EZEKIJA, PROROK IZAIJA I ASIRIJA
Uvod u kraljevanje Ezekijino
2 Kr 18.
Treće godine kraljevanja Hošee, sina Elina, u Izraelu, postao je judejskim kraljem Ezekija, sin Ahazov. 2Bilo mu je dvadeset i pet godina kad se zakraljio. Kraljevao je dvadeset i devet godina u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Abija, Zaharijina kći. 3Činio je što je pravo u očima Jahvinim, sasvim kao njegov otac David. 4On je uklonio uzvišice, srušio je stupove, sasjekao je ašere i razbio zmiju od mjedi koju bijaše načinio Mojsije. Izraelci su joj sve do tada prinosili žrtve. Zvali su je Nehuštan.
    5Pouzdavao se u Jahvu, Boga Izraelova. Ni prije njega ni poslije njega ne bijaše mu ravna među kraljevima judejskim. 6Prionuo je uz Jahvu i nikada se nije okrenuo od njega. Držao je sve zapovijedi što ih je Jahve dao preko Mojsija. 7I Jahve bijaše s njim, pomagaše ga u svim njegovim pothvatima. Pobunio se protiv asirskog kralja i nije mu više bio podložan. 8On je potukao Filistejce do Gaze, opustošio njihovo područje od stražarskih kula sve do utvrđenih gradova.
Odjek osvajanja Samarije
    9Četvrte godine vladavine Ezekijine, a to je bila sedma godina kraljevanja izraelskog kralja Hošee, sina Elina, napade asirski kralj Salmanasar Samariju i opsjede je. 10Osvojio ju je nakon tri godine. Šeste godine Ezekijine vladavine, a devete godine izraelskog kralja Hošee, pala je Samarija. 11Asirski je kralj odveo Izraelce u sužanjstvo u Asiriju i naselio ih u Halahu, na Haboru, rijeci gozanskoj, i u medijskim gradovima. 12Bijaše to stoga što nisu poslušali glas Jahve, Boga svoga, i što su prekršili njegov Savez i sve što im je naredio Mojsije, sluga Jahvin. Nisu ništa slušali niti vršili.
Sanheribova vojna
    13Četrnaeste godine Ezekijina kraljevanja asirski kralj Sanherib napade utvrđene judejske gradove i osvoji ih. 14Tada judejski kralj Ezekija poruči asirskom kralju u Lakiš: "Pogriješio sam! Obustavi svoje napade na me. Snosit ću sve što mi nametneš." Asirski kralj zatraži od Ezekije, judejskog kralja, tri stotine talenata srebra i trideset talenata zlata. 15I dade Ezekija sve srebro što se našlo u Domu Jahvinu i u riznicama kraljevskog dvora. 16U to je vrijeme Ezekija obio vrata i vratnice na Svetištu Jahvinu što ih bijaše pozlatio on sam, judejski kralj Ezekija, i posla to asirskom kralju.
Poslanstvo kraljevskog peharnika
    17Asirski je kralj poslao iz Lakiša u Jeruzalem kralju Ezekiji vrhovnog zapovjednika vojske, velikog dvoranina i peharnika s jakom vojskom. Krenuše oni, a kad su stigli u Jeruzalem, stadoše kod vodovoda Gornjeg ribnjaka, na putu u Valjarevo polje. 18Oni pozvaše kralja. Pred njim je izašao upravitelj dvora Elijakim, sin Hilkijin, pisar Šebna i savjetnik Joah, sin Asafov.
    19Veliki peharnik reče im: "Kažite Ezekiji: 'Ovako veli veliki kralj, kralj asirski: kakvo je to pouzdanje u koje se uzdaš? 20Misliš li da su prazne riječi već savjet i snaga za rat? U koga se uzdaš da si se pobunio protiv mene? 21Eto, oslanjaš se na Egipat, na slomljenu trsku koja probada i prodire dlan onomu tko se na nju nasloni. Takav je faraon, kralj egipatski, svima koji se uzdaju u njega.' 22Možda ćete mi odgovoriti: 'Uzdamo se u Jahvu, Boga svojega.' Ali nije li njemu Ezekija uklonio uzvišice i žrtvenike i zapovjedio Judejcima i Jeruzalemu: 'Samo se pred ovim žrtvenikom u Jeruzalemu klanjajte.' 23Hajde, okladi se s mojim gospodarom, asirskim kraljem: dat ću ti dvije tisuće konja ako mogneš naći jahače za njih! 24Kako ćeš onda odoljeti jednome jedinom od najmanjih slugu moga gospodara? Ali se ti uzdaš u Egipat da će ti dati kola i konjanika. 25Naposljetku, zar sam ja mimo volju Jahvinu krenuo protiv ovoga mjesta da ga razorim? Sam mi je Jahve rekao: 'Idi na tu zemlju i razori je!'"
    26Elijakim, Šebna i Joah rekoše velikom peharniku: "Molimo te, govori svojim slugama aramejski, jer mi razumijemo; ne govori s nama judejski da čuje narod koji je na zidinama!" 27Ali im veliki peharnik odgovori: "Zar me moj gospodar poslao da ovo kažem tvome gospodaru i tebi, a ne upravo onim ljudima koji sjede na zidinama, osuđeni da s vama jedu svoju nečist i piju svoju mokraću?"
    28Tada se veliki peharnik uspravi i u sav glas povika na judejskom ove riječi: "Čujte riječ velikoga kralja, kralja asirskog! 29Ovako veli kralj: 'Neka vas Ezekija ne zavarava, jer vas ne može izbaviti iz moje ruke. 30Neka vas Ezekija ne hrabri pouzdanjem u Jahvu govoreći: Jahve će nas sigurno izbaviti, ovaj grad neće pasti u ruke kralju asirskom.' 31Ne slušajte Ezekije, jer ovako veli asirski kralj: 'Sklopite mir sa mnom, predajte mi se, pa neka svaki od vas jede plodove iz svoga vinograda i sa svoje smokve i neka pije vode iz svojega studenca 32dok ne dođem i ne odvedem vas u zemlju kao što je vaša, u zemlju pšenice i mošta, u zemlju kruha i vinograda, u zemlju ulja i meda da biste živjeli i da ne pomrete. Ne dajte da vas Ezekija zaludi govoreći vam: Jahve će vas izbaviti.' 33Jesu li bogovi drugih naroda izbavili svoje zemlje iz ruku asirskoga kralja? 34Gdje su bogovi hamatski i arpadski, gdje su bogovi sefarvajimski, henski i ivski, gdje su bogovi samarijski da izbave Samariju iz ruke moje? 35Koji su među svim bogovima tih zemalja izbavili svoju zemlju iz moje ruke da bi Jahve izbavio Jeruzalem iz ruke moje?"
    36Šutjeli su i ni riječi mu nisu odgovorili, jer kralj bijaše zapovjedio: "Ne odgovarajte mu!" 37Upravitelj dvora Elijakim, sin Hilkijin, pisar Šebna i savjetnik Joah, sin Asafov, dođoše k Ezekiji, razdrijevši haljine, i saopćiše mu riječi velikoga peharnika
Pitanja proroku Izaiji
2 Kr 19.
Čuvši to, kralj Ezekija razdrije svoje haljine, obuče kostrijet i ode u Dom Jahvin. 2Zatim posla Elijakima, upravitelja dvora, pisara Šebnu i svećeničke starješine, odjevene u kostrijet, k proroku Izaiji, sinu Amosovu. 3Oni mu rekoše: "Ovako veli Ezekija: 'Ovo je dan nevolje, kazne i rugla. Prispješe djeca do rođenja, a nema snage da se rode. 4Možda je Jahve, Bog tvoj, čuo što je rekao veliki peharnik koga je asirski kralj, gospodar njegov, poslao da se izruguje Bogu živome i možda će Jahve, Bog tvoj, kazniti riječi koje je čuo! Pomoli se pobožno za Ostatak koji je još preostao.'"
    5Kad su sluge kralja Ezekije stigle k Izaiji, 6on im reče: "Kažite svome gospodaru: 'Ovako veli Jahve: Ne boj se riječi koje si čuo kada su na me hulile sluge kralja asirskoga. 7Udahnut ću u njega duh i kad čuje jednu vijest, vratit će se u svoju zemlju. I učinit ću da u svojoj zemlji pogine od mača.'"
Povlačenje velikog peharnika
    8Veliki peharnik vrati se i nađe asirskoga kralja gdje opsjeda Libnu, jer bijaše čuo da je kralj otišao iz Lakiša. 9Dočuo je, naime, vijest o Tirhaku, kralju etiopskome: "Evo, izašao je da se bori protiv tebe."
Sanheribovo pismo Ezekiji
    Tada Sanherib ponovo uputi poslanike da kažu Ezekiji: 10"Ovako recite judejskom kralju Ezekiji: 'Neka te ne vara tvoj Bog, u koga se uzdaš, govoreći ti: Jeruzalem neće pasti u ruke asirskog kralja! 11Ti znaš što su asirski kraljevi učinili svim zemljama izručivši ih prokletstvu! A ti, ti li ćeš se spasiti? 12Jesu li bogovi spasili narode što su ih uništili moji oci: Gozance, Harane, Resefce i Edence, u Tel Basaru? 13Gdje je kralj hamatski, kralj arpadski, kralj Sefarvajima, Hene i Ive?'"
    14Ezekija primi pismo iz ruke poslanikove i pročita ga. Zatim uđe u Dom Jahvin i razvi ga ondje pred Jahvom. 15I pomoli se Ezekija Jahvi ovako: "Jahve, Bože Izraelov, koji stoluješ nad kerubima, ti si Bog jedini nad svim zemaljskim kraljevstvima, ti si stvorio nebo i zemlju.16Prikloni uho, Jahve, i počuj,
        otvori oči, Jahve, i vidi!
    Sanheribove čujder riječi
        koje poruči da izruga Boga živoga.
    17Istina je, o Jahve, asirski su kraljevi zatrli narode i zemlje njihove; 18pobacali im u oganj bogove; jer ne bijahu bogovi to, već djela ruku ljudskih, od drveta i kamena; zato ih i uništiše. 19Ali sada, Jahve, Bože naš, izbavi nas iz ruke njegove da spoznaju sva kraljevstva zemlje da si ti, Jahve, Bog jedini."
Posredništvo Izaijino
    20Tada Izaija, sin Amosov, poruči Ezekiji: "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Uslišah molitvu koju mi uputi zbog Sanheriba, kralja asirskog.' 21Evo riječi što je Jahve objavi protiv njega:
    Prezire te, ruga ti se
        djevica, kći sionska;
    za tobom maše glavom
        kći jeruzalemska.22Koga si grdio, hulio?
        Na koga si glasno vikao,
    ohol pogled dizao?
        Na Sveca Izraelova!23Po slugama si svojim vrijeđao
            Gospoda.
        Govorio si: s mnoštvom kola
    ja popeh se na vrh gora,
        na najviše vrhunce Libanona.
    Posjekoh mu cedre najviše
        i čemprese ponajljepše.
    Dosegoh mu vrh najviši
        i vrt njegov šumoviti
.24Kopao sam i pio sam
        vode tuđe;
    stopalima tad isuših
        sve rijeke egipatske.
25Čuješ li dobro? Odavna
        to sam snovao,
    od iskona smišljao,
        sada to ostvarujem:
    na tebi je da prometneš
        gradove tvrde u razvaline.26Stanovnici njini, nemoćni,
        prepadnuti i smeteni,
    bjehu kao trava u polju,
        kao mlado zelenilo,
    kao trava vrh krovova
        opaljena vjetrom istočnim.27Znam kad se dižeš i kad sjedaš,
        kad izlaziš i kad se vraćaš.28Jer bjesnio si na me
        i jer obijest tvoja do ušiju mi dođe,
    prsten ću ti provuć' kroz nozdrve,
        uzde stavit' u žvale,
    vratit ću te putem
        kojim si i došao!29A znak nek' ti bude ovo:
        Ove će se godine jesti što se samo
            okruni,
        dogodine što samo uzraste,
    a treće godine sijte i žanjite,
        sadite vinograde, jedite im rod.30Preživjeli iz kuće Judine
        žilje će pustit' u dubinu,
        plodom rodit' u visinu.31Jer će iz Jeruzalema izići Ostatak,
        Sačuvani s gore Siona.
        Sve će to učinit' ljubomora Jahvina!32Zato ovo govori Jahve o kralju
            asirskom:
        'U ovaj grad on ući neće,
        ovamo strijele svoje neće izmetati,
    k njemu neće ni štit okrenuti,
        niti oko njega nasipe kopati.33Vratit će se putem kojim je i došao,
        u grad ovaj neće ući' - Jahvina je
            riječ.34Grad ću ovaj štitit, spasiti ga,
        sebe radi i rad sluge svoga Davida."
Smrt Sanheribova
    35Te iste noći iziđe Anđeo Jahvin i pobi u asirskom taboru stotinu osamdeset i pet tisuća ljudi. Ujutro kad je valjalo ustati, gle, bijahu ondje sve sami mrtvaci.
    36Sanherib podiže tabor i ode. Vratio se u Ninivu. 37Jednoga dana, dok se klanjao u hramu svoga boga Nisroka, njegovi ga sinovi Adramelek i Sareser ubiše mačem i pobjegoše u zemlju araratsku. Na njegovo se mjesto zakralji sin mu Asar-Hadon.
Ezekijina bolest i ozdravljenje
2 Kr 20.
U ono se vrijeme Ezekija razbolje nasmrt. Prorok Izaija, sin Amosov, dođe mu i reče: "Ovako veli Jahve: 'Uredi kuću svoju jer ćeš umrijeti; nećeš ozdraviti.'" 2Ezekija se okrenu zidu i ovako se pomoli Jahvi: 3"Ah, Jahve! Sjeti se milostivo da sam pred tobom hodio vjerno i poštena srca i da sam činio što je dobro u tvojim očima." I Ezekija briznu u gorak plač.
    4Izaija još ne bijaše izišao iz središnjeg predvorja kad mu je stigla riječ Jahvina: 5"Vrati se i reci Ezekiji, glavaru moga naroda. Ovako veli Jahve, Bog tvoga oca Davida: 'Uslišao sam tvoju molitvu, vidio sam tvoje suze. Izliječit ću te; za tri dana uzići ćeš u Dom Jahvin. 6Dodat ću tvome vijeku još petnaest godina. Izbavit ću tebe i ovaj grad iz ruku asirskoga kralja; zakrilit ću ovaj grad radi sebe i sluge svoga Davida.'"
    7Izaija naloži: "Uzmite oblog od smokava, privijte mu ga na čir i on će ozdraviti."
    8Ezekija upita Izaiju: "Po kojem ću znaku prepoznati da će me Jahve izliječiti i da ću za tri dana uzići u Dom Jahvin?" 9Izaija odgovori: "Evo ti znaka od Jahve da će učiniti što je rekao: hoćeš li da se sjena pomakne za deset stupnjeva naprijed ili da se vrati za deset stupnjeva?" 10Ezekija odgovori: "Lako je sjeni pomaknuti se deset stupnjeva naprijed! Ne! Neka se sjena vrati natrag za deset stupnjeva!" 11Prorok Izaija zazva Jahvu i on učini da se sjena vrati za deset stupnjeva. Sišla je za deset posljednjih stupnjeva na Ahazovu sunčaniku.
Poslanici Merodak-Baladana
    12U to vrijeme posla babilonski kralj Merodak-Baladan, sin Baladanov, pisma s darom Ezekiji, jer bijaše čuo da se razbolio i ozdravio. 13Ezekija se obradova tome i pokaza poslanicima svoju riznicu - srebro, zlato, miomirise, mirisavo ulje - svoju oružanu i sve što je bilo u skladištima. Nije bilo ničega u njegovu dvoru i svemu njegovu gospodarstvu što im Ezekija nije pokazao.
    14Tada prorok Izaija dođe kralju Ezekiji i upita ga: "Što su rekli ti ljudi i odakle su došli k tebi?" Ezekija odgovori: "Došli su iz daleke zemlje, iz Babilona." 15Izaija upita dalje: "Što su vidjeli u tvojem dvoru?" Ezekija odgovori: "Vidjeli su sve što je u mojem dvoru; nema u mojim skladištima ničega što im nisam pokazao."
    16Tada Izaija reče Ezekiji: "Čuj riječ Jahvinu: 17'Evo dolaze dani kada će sve što je u tvojem dvoru, sve što su tvoji oci nakupili do danas, biti odneseno u Babilon. Ništa neće ostati,' kaže Jahve. 18A od sinova što poteku od tebe, što ti se rode, neke će uzeti da budu uškopljeni dvorani u palači babilonskoga kralja." 19Ezekija odgovori Izaiji: "Povoljna je riječ koju ti je Jahve objavio." A mislio je: "Zašto ne? Ako bude mira i sigurnosti za moga života!"
Svršetak Ezekijina kraljevanja
    20Ostala povijest Ezekijina, svi njegovi pothvati i kako je sagradio ribnjak i prorov da dovede vodu u grad, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 21Ezekija je počinuo sa svojim ocima, a njegov sin Manaše zakralji se mjesto njega.
2. DVA BEZBOŽNA KRALJA
Manašeovo kraljevanje u Judeji
2 Kr 21.
Manašeu je bilo dvanaest godina kad se zakraljio. Pedeset i pet godina kraljevao je u Jeruzalemu. Njegova se majka zvala Hefsi-Bah. 2Činio je što je zlo u Jahvinim očima, povodeći se za gnusobama naroda što ih je Jahve protjerao pred Izraelovim sinovima. 3Obnovio je uzvišice što ih bijaše oborio otac mu Ezekija, podigao je žrtvenik Baalu, načinio ašere kako bijaše učinio izraelski kralj Ahab; i stao se klanjati svoj vojsci nebeskoj i služiti joj. 4Podigao je žrtvenike i u Domu Jahvinu, za koji bijaše rekao Jahve: "U Jeruzalemu će prebivati moje Ime zauvijek."
    5Sagradio je žrtvenike svoj nebeskoj vojsci u oba predvorja Doma Jahvina. 6I sinove je svoje proveo kroz oganj. Vračao je, gatao, stvorio bajače i opsjenare, učinio je premnogo zla u očima Jahve i razjarivao ga. 7Dao je načiniti lik Ašere i posadio ga u Domu, za koji Jahve bijaše rekao Davidu i njegovu sinu Salomonu: "U ovom Domu i u Jeruzalemu, koji sam izabrao među svim izraelskim plemenima, postavit ću svoje Ime zauvijek. 8Neću više dati da noga Izraelaca uzmakne iz zemlje koju sam dao u baštinu njihovim očevima, samo ako budu držali i provodili u djelo sve što sam im zapovjedio: Zakon što im ga je objavio moj sluga Mojsije." 9Ali oni nisu poslušali, Manaše ih je zaveo te su radili još gore nego narodi što ih je Jahve iskorijenio pred Izraelovim sinovima.
    10Tada je Jahve ovako govorio preko slugu svojih proroka: 11"Zato što je judejski kralj Manaše činio te gnusobe, zato što je učinio više zla nego što su prije njega radili Amorejci i što je zaveo Judejce svojim idolima, 12ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Evo, učinit ću da dođe nevolja na Jeruzalem i Judeju, takva da će zazujati oba uha onima koji o njoj čuju. 13Nategnut ću nad Jeruzalemom isto uže kao nad Samarijom, isto mjerilo kao nad kućom Ahabovom; zbrisat ću Jeruzalem kao što se briše zdjela pa se tad izvrne. 14Odbacit ću ostatke svoje baštine, predat ću ih u ruke njihovih neprijatelja; služit će za plijen i grabež svim svojim neprijateljima 15jer su činili što je zlo u mojim očima jer su izazivali moj gnjev od dana kada su njihovi oci izišli iz Egipta pa sve do danas.'"
    16I mnogo je nedužne krvi prolio Manaše, tako da se njome napunio Jeruzalem od jednoga kraja do drugoga, da se i ne spominje njegov grijeh kojim je zaveo Judu da čini što je zlo u očima Jahvinim.
    17Ostala povijest Manašeova, njegova djela i grijesi koje je počinio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 18Manaše je počinuo kraj svojih otaca i sahranjen je u vrtu svojeg dvora, u vrtu Uzinu. Sin mu Amon zakralji se mjesto njega.
Amonovo kraljevanje u Judeji
    19Amonu bijahu dvadeset i dvije godine kad je zavladao, a kraljevao je dvije godine u Jeruzalemu. Njegova se majka zvala Mešulemet, kći Harusova, i bila je iz Jotbe. 20On je činio što je zlo u očima Jahvinim, kao što je činio njegov otac Manaše. 21U svemu je slijedio put svoga oca, služio je idolima kojima je služio i njegov otac i klanjao im se. 22On je ostavio Jahvu, Boga svojih praotaca, i nije hodio putem Jahvinim.
    23Amonovi se časnici urotiše protiv njega i ubiše kralja u dvoru. 24Ali je prosti puk pobio sve one koji se bijahu urotili protiv kralja Amona i na njegovo mjesto zakraljio sina mu Jošiju.
    25Ostala povijest Amonova i sve što je činio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 26Pokopali su ga u grobnicu njegova oca, u vrtu Uzinu, a njegov sin Jošija zakralji se mjesto njega.
3. JOŠIJA I VJERSKA OBNOVA
Uvod u Jošijino kraljevanje
2 Kr 22.
Jošiji je bilo osam godina kad se zakraljio. Kraljevao je trideset i jednu godinu u Jeruzalemu. Mati mu se zvala Jedida, kći Adajina, i bila je iz Boskata. 2Činio je što je pravo u Jahvinim očima. U svemu je hodio putem svoga oca Davida, ne skrećući ni desno ni lijevo.
Popravak Doma Jahvina
Otkriće Knjige Zakona
    3Osamnaeste godine svoga kraljevanja Jošija posla svoga tajnika Šafana, sina Asalijahina, sina Mešulamova, u Dom Jahvin i reče mu: 4"Idi velikom svećeniku Hilkiji da ti pripremi novac koji je odnesen u Dom Jahvin i koji su čuvari praga sakupili od naroda. 5Neka ga uruči poslovođama postavljenim u Domu Jahvinu, a oni neka isplate radnike koji popravljaju Dom Jahvin, 6drvodjelje, graditelje i zidare, i da se kupuje drvo i kamenje klesano što je potrebno za popravak Doma. 7Ali neka se ne traži od njih račun za uručeni novac jer oni rade pošteno."
    8Veliki svećenik Hilkija reče tajniku Šafanu: "Našao sam Knjigu Zakona u Domu Jahvinu." I Hilkija dade knjigu Šafanu, koji ju je pročitao. 9Tajnik Šafan dođe kralju te ga izvijesti: "Tvoje sluge", reče on, "pokupile su novac koji se našao u Domu i predale su ga poslovođama postavljenim u Domu Jahvinu." 10Tada tajnik Šafan obavijesti kralja: "Svećenik Hilkija dade mi jednu knjigu." I Šafan je poče čitati pred kraljem.
Savjetovanje s proročicom Huldom
    11Čuvši riječi Knjige Zakona, kralj razdrije haljine svoje. 12I naredi svećeniku Hilkiji, Šafanovu sinu Ahikamu, Mikinu sinu Akboru, tajniku Šafanu i kraljevu sluzi Asaji: 13"Idite i upitajte Jahvu o meni, i o narodu, i o svoj Judeji zbog ove knjige što je nađena, jer je velika Jahvina jarost što se izlila na nas zato što naši očevi nisu slušali riječi ove knjige, nisu vršili što nam je u njoj napisano."
    14Svećenik Hilkija, Ahikam, Akbor, Šafan i Asaja odoše proročici Huldi, ženi Šaluma, sina Tikvina, sina Harkasova, čuvara odjeće; ona je živjela u Jeruzalemu, u novom gradu. Kad joj to kazaše, 15ona im reče: "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Kažite čovjeku koji vas je poslao k meni: 16Ovako veli Jahve: Evo, dovest ću nesreću na ovaj grad i na njegove stanovnike, izvršit ću sve što kaže knjiga koju je pročitao judejski kralj. 17Jer su me ostavili i prinose žrtve tuđim bogovima da bi me ljutili svim djelima ruku svojih, planut će jarost moja na to mjesto i neće se ugasiti.' 18A judejskom kralju, koji vas je poslao po Jahvin savjet, recite ovo: 'Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: Riječi si čuo. 19Ali kako ti je omekšalo srce i jer si se ponizio pred Jahvom čuvši što sam objavio tome gradu i njegovim stanovnicima, koje će pogoditi pustošenje i prokletstvo, i jer si razdro haljine svoje i plakao preda mnom, zato sam te uslišio' - riječ je Jahvina. 20'Evo, sjedinit ću te s ocima tvojim i s mirom ćeš leći u grob da ne vidiš svojim očima svu nesreću koju ću svaliti na ovo mjesto.'" Oni odnesoše taj odgovor kralju.
Svečano čitanje Zakona
2 Kr 23.
Tada kralj posla da se saberu kod njega sve judejske i jeruzalemske starješine. 2Kralj potom uzađe u Dom Jahvin s Judejcima, Jeruzalemcima, svećenicima i prorocima i sa svim narodom, od najmanjega do najvećega. I pročita im sve riječi Knjige Saveza koja je nađena u Domu Jahvinu. 3Kralj, stojeći na svome mjestu, obnovi pred Jahvom Savez da će slijediti Jahvu i držati se njegovih zapovijedi, pouka i uredaba svim srcem i svom dušom da bi ispunio sve stavke toga Saveza zapisane u ovoj knjizi. Sav je narod stupio u Savez.
Vjerska obnova u Judeji
    4Kralj je zapovjedio velikom svećeniku Hilkiji, svećenicima drugog reda i čuvarima hramskog praga da iz Svetišta Jahvina iznesu sve bogoslužne predmete što bijahu načinjeni za Baala, za Ašeru i za svu nebesku vojsku. Odredio je da sve to spale izvan Jeruzalema u poljima kidronskim, a pepeo je odnio u Betel. 5Uklonio je lažne svećenike koje su judejski kraljevi postavili da pale kad na uzvišicama, u gradovima judejskim i u okolici Jeruzalema; i one koji su palili kad Baalu, suncu, mjesecu, zvijezdama i svoj vojsci nebeskoj. 6Izvan Jeruzalema iznio je iz Doma Jahvina, u dolinu kidronsku, Ašeru i spalio ju je u dolini kidronskoj, satro u prah, a prah bacio na groblje sinova pučkih. 7Razorio je stanove posvećenih bludnica koji su bili u Domu Jahvinu i u kojima su žene tkale haljine Ašeri.
    8Iz svih judejskih gradova doveo je svećenike i oskvrnuo je uzvišice gdje su ti svećenici prinosili kad, od Gebe do Beer Šebe. Zatim je srušio uzvišice pred vratima, one koje su bile na ulazu vrata Jošue, upravitelja grada, nalijevo kad se prilazi gradskim vratima. 9Isto tako svećenici uzvišica nisu mogli uzlaziti žrtveniku Jahvinu u Jeruzalemu, ali su jeli kruhove bez kvasa među svojom braćom. 10Oskvrnio je Tofet u dolini Ben Hinom, kako nitko ne bi svoga sina ili kćerku provodio kroz oganj u čast Moleku. 11Razagnao je konje koje su judejski kraljevi prinijeli suncu na ulazu u Dom Jahvin, kraj sobe dvoranina Netan Meleka, koja se nalazila u blizini, i spalio je u ognju sunčana kola. 12Žrtvenike na krovu koje bijahu sagradili judejski kraljevi i one koje je sagradio Manaše u oba predvorja Hrama Jahvina, kralj je srušio, uklonio ih odatle i bacio njihov prah u dolinu kidronsku. 13Uzvišice koje su bile sučelice Jeruzalemu, na južnom dijelu Maslinske gore, i koje je izraelski kralj Salomon bio sagradio Aštarti, sramoti sidonskoj, Kemošu, sramoti moapskoj, i Milkomu, nakazi amonskoj - sve ih je kralj oskvrnio. 14Razbio je stupove, iskorijenio ašere i njihova je mjesta ispunio ljudskim kostima.
Proširenje obnove na staro sjeverno kraljevstvo
    15Isto tako i žrtvenik u Betelu, uzvišicu koju je sagradio Jeroboam, sin Nebatov, koji je naveo Izraela na grijeh, kralj je srušio, oborio žrtvenik i tu uzvišicu, satro kamenje u prah, spalio ašere. 16A kad se Jošija okrenuo i vidio grobove koji bijahu ondje na gori, posla da se sakupe kosti iz onih grobova i spali ih na žrtveniku. Tako ga je oskvrnuo, izvršavajući riječ Jahvinu, koju je objavio čovjek Božji (dok je Jeroboam bio na žrtveniku za vrijeme svečanosti). Okrenuvši se, Jošija baci oči na grob čovjeka Božjeg koji je objavio sve to 17i upita: "Kakav je ono spomenik što ga vidim?" Ljudi iz grada odgovoriše mu: "To je grob čovjeka Božjeg koji je došao iz Judeje i koji je prorekao sve ovo što si ti učinio s betelskim žrtvenikom." 18"Pustite ga na miru", reče kralj, "i neka nitko ne dira njegove kosti." Tako su ostale njegove kosti netaknute s kostima proroka koji je došao iz Samarije.
    19Jošija je jednako razorio sve hramove uzvišica koje su izraelski kraljevi sagradili po gradovima Samarije da bi srdili Jahvu i učinio je s njima kao što je učinio u Betelu. 20Sve svećenike uzvišica poklao je na žrtvenicima; na njima je spalio i ljudske kosti. Potom se vratio u Jeruzalem.
Svetkovanje Pashe
    21Kralj naredi svemu narodu: "Svetkujte Pashu u čast Jahve, Boga svoga, po običaju koji je zapisan u ovoj Knjizi Saveza." 22Takva se Pasha nije svetkovala od vremena sudaca koji su sudili Izraelu i za sve vrijeme kraljeva izraelskih i judejskih. 23Samo je osamnaeste godine kraljevanja Jošijina svetkovana takva Pasha u čast Jahve, u Jeruzalemu.
Zaključak o vjerskoj obnovi
    24Osim toga, sve bajače i sve vračare, sve kućne bogove i idole i sve sramote koje se mogu vidjeti u zemlji judejskoj i Jeruzalemu - sve je to Jošija uklonio da izvrši riječi Zakona, zapisane u knjizi koju je našao Hilkija, svećenik Doma Jahvina. 25Nije bilo prije njega takva kralja koji se obratio Jahvi svim srcem svojim, svom dušom svojom i svom snagom svojom, u svemu vjeran Zakonu Mojsijevu, a ni poslije njega nije mu bilo ravna. 26Ipak Jahve nije odustao od plamena svoga velikoga gnjeva kojim je uskipio protiv Judejaca zbog svih izazova kojima ga je Manaše ljutio. 27Jahve je odlučio: "Maknut ću Judejce ispred sebe kao što sam maknuo Izraela; odbacit ću ovaj grad koji sam izabrao, Jeruzalem, i Dom o kojem rekoh: 'Tu će biti Ime moje.'"
Svršetak Jošijina kraljevanja
    28Ostala povijest Jošijina i sve što je učinio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 29U njegvo je vrijeme faraon Neko, egipatski kralj, krenuo protiv asirskoga kralja na rijeci Eufratu. Kralj Jošija pošao je preda nj, ali ga on ubi u Megidu, pri prvom susretu. 30Sluge njegove prenesoše mu tijelo kolima iz Megida, odvezoše ga u Jeruzalem i sahraniše u njegovoj grobnici. Sav narod zemlje primi Joahaza, sina Jošijina; pomazaše ga i proglasiše kraljem namjesto njegova oca.
4. RUŠEVINE JERUZALEMA
Joahazovo kraljevanje u Judeji
    31Joahazu bijahu dvadeset i tri godine kad se zakraljio. Kraljevao je tri mjeseca u Jeruzalemu. Njegova se majka zvala Hamitah, kći Jeremije, i bila je iz Libne. 32On je činio što je zlo u očima Jahvinim, sve kao što su činili oci njegovi. 33Faraon Neko bacio ga je u okove u Ribli, na području Hamata, da ne vlada u Jeruzalemu i udario je na zemlju danak od stotinu talenata srebra i deset talenata zlata. 34Faraon Neko postavio je za kralja Elijakima, sina Jošijina, na mjesto njegova oca Jošije. I ime mu je promijenio u Jojakim. A Joahaza je uzeo i odveo u Egipat te on umrije ondje. 35Jojakim je dao faraonu srebro i zlato, ali je nametnuo zemlji porez da bi smogao svotu koju je faraon zahtijevao. Svakome je nametnuo prema njegovu stanju, uzimao srebro i zlato koje je morao davati faraonu Neku.
Jojakimovo kraljevanje u Judeji
    36Jojakimu je bilo dvadeset i pet godina kad je postao kraljem i kraljevao je jedanaest godina u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Zebida, kći Pedajina, i bila je iz Rume. 37On je činio što je zlo u očima Jahvinim, sve kao što su činili i oci njegovi.
2 Kr 24.
U njegovo je vrijeme došao Nabukodonozor, kralj babilonski, i Jojakim mu je bio podložan tri godine, zatim se ponovno pobunio protiv njega. 2Ovaj pak posla protiv njega kaldejske pljačkaške čete, aramejske, moapske i amonske, sve ih posla protiv Judeje da je opustoše, potvrđujući riječ koju je Jahve bio objavio po slugama svojim prorocima. 3To se dogodilo Judeji prema prijetnji Jahvinoj da će je istrijebiti ispred svoga lica zbog grijeha Manašeovih: zbog svega što je Manaše učinio 4i zbog nedužne krvi koju je prolio, natopio Jeruzalem krvlju nedužnom. Jahve nije htio oprostiti.
    5Ostala povijest Jojakimova i sve što je učinio, zar sve to nije zapisano u knjizi Ljetopisa judejskih kraljeva? 6Jojakim je počinuo kraj svojih otaca, a njegov sin Jojakin zavlada mjesto njega.
    7Egipatski kralj nije više izlazio iz zemlje, jer je babilonski kralj osvojio od Egipatskog potoka do rijeke Eufrata sve što je pripadalo egipatskom kralju.
Uvod u Jojakinovo kraljevanje
    8Jojakinu je bilo osamnaest godina kad se zakraljio i kraljevao je tri mjeseca u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Nehušta, kći Elnatana, i bila je iz Jeruzalema. 9On je činio što je zlo u očima Jahvinim, sve kao što je činio i njegov otac.
Prvo sužanjstvo
    10U ono vrijeme krenu ljudstvo babilonskog kralja Nabukodonozora protiv Jeruzalema i grad je bio opkoljen. 11Dođe i babilonski kralj Nabukodonozor da napadne grad, dok ga je njegovo ljudstvo opsjedalo. 12Tada je judejski kralj Jojakin izišao pred babilonskoga kralja: on, njegova majka, njegove sluge, njegove vojskovođe i dvorani, a babilonski kralj zarobi ga - osme godine svoga kraljevanja. 13On je odnio sve iz riznice Doma Jahvina i iz riznica kraljevskog dvora i razbio je sve zlatne predmete koje je Salomon, kralj Izraela, načinio za Svetište Jahvino. Tako se ispunila riječ Jahvina. 14Odveo je u progonstvo sav Jeruzalem, sve vojskovođe i sve vrsne ratnike, oko deset tisuća prognanika, sa svim kovačima i bravarima. Jedino je preostao najsiromašniji narod zemlje. 15Odveo je Jojakina u Babilon; tako isto i kraljevu majku i sve žene kraljeve, njegove dvorane, plemenitaše zemlje, sve ih je odveo iz Jeruzalema u progonstvo u Babilon. 16Sve sposobne ljude, njih sedam tisuća na broju; kovače i bravare, tisuću na broju; sve ljude sposobne za boj, sve ih je kralj babilonski odveo u Babilon, u sužanjstvo. 17Babilonski je kralj postavio za kralja mjesto Jojakina njegova strica Mataniju, ali mu je promijenio ime u Sidkija.
Uvod u Sidkijino kraljevanje u Judeji
    18Sidkiji je bila dvadeset i jedna godina kad se zakraljio, a kraljevao je jedanaest godina u Jeruzalemu. Materi mu bijaše ime Hamitala, kći Jeremije, i bila je iz Libne. 19Činio je što je zlo u očima Jahvinim, sve kao što je činio Jojakin. 20To je zadesilo Jeruzalem i Judu zbog gnjeva Jahvina; Jahve ih napokon i odbaci ispred lica svoga.
    Sidkija se pobuni protiv babilonskog kralja.
Opsada Jeruzalema
2 Kr 25.
Devete godine njegova kraljevanja, desetoga dana desetoga mjeseca, krenu sam babilonski kralj Nabukodonozor sa svom svojom vojskom na Jeruzalem. Utabori se pred gradom i opasa ga opkopom. 2Grad osta opkoljen do jedanaeste godine Sidkijina kraljevanja. 3Devetoga dana četvrtoga mjeseca, kad je u gradu zavladala takva glad da priprosti puk nije imao ni kruha, 4neprijatelj provali u grad. Tada kralj i svi ratnici pobjegoše noću kroz vrata između dva zida nad Kraljevim vrtom - Kaldejci bijahu opkolili grad - i krenuše putem prema Arabi. 5Kaldejske čete nagnuše u potjeru za kraljem i sustigoše ga na Jerihonskim poljanama, a sva se njegova vojska razbježala. 6Kaldejci uhvatiše kralja i odvedoše ga u Riblu pred kralja babilonskog, koji mu izreče presudu. 7Sidkijine sinove pokla pred njegovim očima, Sidkiji iskopa oči, okova ga verigama i odvede u Babilon.
Razorenje Jeruzalema 
i drugi odlazak u sužanjstvo
    8Sedmoga dana petoga mjeseca - devetnaeste godine kraljevanja Nabukodonozora, kralja babilonskog - uđe u Jeruzalem Nebuzaradan, zapovjednik kraljeve tjelesne straže i časnik babilonskog kralja. 9On zapali Dom Jahvin, kraljevski dvor i sve kuće u Jeruzalemu. 10Kaldejske čete, pod zapovjednikom kraljevske tjelesne straže, razoriše zidine koje su okruživale Jeruzalem.
    11Nebuzaradan, zapovjednik kraljeve tjelesne straže, odvede u sužanjstvo ostatak naroda koji bijaše ostao u gradu, a tako i prebjege babilonskom kralju i ostalu svjetinu. 12Neke od malih ljudi ostavi zapovjednik u zemlji kao vinogradare i ratare.
    13Kaldejci razbiše tučane stupove u Domu Jahvinu, podnožja i mjedeno more koji su bili u Domu Jahvinu i tuč odniješe u Babilon. 14Uzeše i lonce, lopate, noževe, posudice i uopće sav tučani pribor koji se upotrebljavao za bogoslužja. 15Zapovjednik uze i kadionice i škropionice, uopće sve što bijaše od zlata i srebra, 16dva stupa, jedno more i podnožja, što je Salomon dao izraditi za Dom Jahvin. Nije moguće procijeniti koliko je tuča bilo u svim tim predmetima. 17Prvi stup bijaše visok osamnaest lakata, imao je glavicu od tuča, visoku pet lakata; obvijaše je oplet i mogranji, sve od tuča. Takav je bio i drugi stup.
    18Zapovjednik straže odveo je svećeničkog poglavara Seraju, drugog svećenika, Sefaniju, i tri čuvara praga. 19Iz grada je odveo jednog dvoranina, vojničkog zapovjednika, pet ljudi iz kraljeve pratnje koji se zatekoše u gradu, pisara zapovjednika vojske koji je novačio puk i šezdeset pučana koji se također zatekoše u gradu. 20Zapovjednik kraljevske tjelesne straže Nebuzaradan odvede ih pred kralja babilonskoga u Riblu. 21I kralj babilonski zapovjedi da ih pogube u Ribli, u zemlji hamatskoj. Tako su judejski narod odveli s njegove rodne grude.
Gedalija, upravitelj Judeje
    22Narodu što je ostao u zemlji judejskoj i što ga je ostavio babilonski kralj Nabukodonozor - postavio je ovaj za upravitelja Gedaliju, sina Ahikamova, unuka Šafanova. 23Svi vojni zapovjednici i njihovi ljudi saznaše da je babilonski kralj postavio zemlji za namjesnika Gedaliju i dođoše pred njega u Mispu: Netanijin sin Jišmael; Kareahov sin Johanan; sin Tanhumeta iz Netofe, Seraja; Maakatijev sin Jaazanija - oni i svi njihovi ljudi. 24Gedalija se zakle njima i njihovim ljudima i reče: "Ne bojte se služiti Kaldejcima; ostanite u zemlji, budite podložni babilonskom kralju i bit će vam dobro."
    25Ali sedmoga mjeseca Jišmael, sin Netanijin, unuk Elišamin, koji bijaše kraljevskog roda, i još deset ljudi s njim ubiše Gedaliju te on umrije kao i svi Judejci i Kaldejci koji bijahu s njim u Mispi.
    26Tada sav narod, od maloga do velikog, i svi zapovjednici četa ustadoše i odoše u Egipat jer se bojahu Kaldejaca.
Pomilovanje kralja Jojakina
    27Trideset i sedme godine otkako je zasužnjen judejski kralj Jojakin, dvadeset i sedmog dana dvanaestoga mjeseca, babilonski kralj Evil Merodak u prvoj godini svoje vladavine pomilova judejskog kralja Jojakina i pusti ga iz tamnice. 28Ljubezno je s njime razgovarao i stolicu mu postavio više nego ostalim kraljevima koji bijahu s njim u Babilonu. 29Jojakin je odložio svoje tamničke haljine i jeo s kraljem za istim stolom svega svoga vijeka. 30Do kraja njegova života babilonski mu je kralj trajno, iz dana u dan, davao uzdržavanje.
Prva knjiga Ljetopisa (1 Ljet.)
I. DAVID I NJEGOVA RODOSLOVLJA
1. OD ADAMA DO IZRAELA
Tri velike skupine
1 Ljet 1.
Adam, Šet, Enoš, 2Kenan, Mahalalel, Jared, 3Henok, Metušalah, Lamek, 4Noa, Šem, Ham i Jafet.
Jafetovci
    5Sinovi Jafetovi: Gomer, Magog, Madaj, Javan, Tubal, Mešek i Tiras. 6Gomerovi sinovi: Aškenaz, Rifat i Togarma. 7Javanovi sinovi: Eliša, Taršiš, Kitijci i Dodanci.
Hamovci
    8Hamovi sinovi: Kuš, Misrajim, Put i Kanaan.
    9Kuševi sinovi: Seba, Havila, Sabta, Rama i Sabteka; Ramini sinovi: Šeba i Dedan. 10Kušu se rodi Nimrod, koji bijaše prvi vlastodržac na zemlji.
    11Od Misrajima potekli su Ludijci, Anamijci, Lehabijci, Neftuhijci, 12Patrušani i Kasluhijci, od kojih su potekli Filistejci i Kaftorci. 13Kanaan rodi Sidona, svog prvenca, i Heta, 14i Jebusejce, Amorejce, Girgašane, 15Hivijce, Arkijce, Sinijce, 16Arvadijce, Semarijce i Hamatijce.
Šemovci
    17Šemovi sinovi: Elam, Ašur, Arpakšad, Lud i Aram. Aramovi sinovi: Us, Hul, Geter i Mešek. 18Arpakšadu se rodi Šelah, Šelahu se rodi Eber. 19Eberu se rodiše dva sina: jednom bješe ime Peleg, jer se za njegova doba razdijelila zemlja. Njegovu je bratu bilo ime Joktan.
    20Od Joktana se rodiše Almodad, Šelef, Hasarmavet, Jerah, 21Hadoram, Uzal, Dikla, 22Obal, Abimael, Šeba, 23Ofir, Havila i Jobab. Svi su to sinovi Joktanovi.
Od Šema do Abrahama
    24Šem, Arpakšad, Šalah, 25Eber, Peleg, Rau, 26Serug, Nahor, Tarah, 27Abram, to jest Abraham. 28Abrahamovi sinovi: Izak i Jišmael. 29Ovo je njihovo rodoslovlje:
Jišmaelci
    Jišmaelov prvenac Nebajot, zatim Kedar, Adbeel, Mibsam, 30Mišma, Duma, Masa, Hadad, Tema, 31Jetur, Nafiš i Kedma. To su Jišmaelovi sinovi.
    32Sinovi Keture, Abrahamove inoče: ona rodi Zimrana, Jokšana, Medana, Midjana, Jišbaka i Šuaha. Sinovi Jokšanovi jesu: Šeba i Dedan. 33Midjanovi su sinovi bili: Efa, Efer, Henok, Abida i Eldaa. Svi su oni bili Keturini sinovi.
Izak i Ezav
    34Abrahamu se rodi Izak; Izakovi su sinovi bili: Ezav i Izrael. 35Ezavovi su sinovi bili: Elifaz, Reuel, Jeuš, Jalam i Korah. 36Elifazovi su sinovi bili: Teman, Omar, Sefi, Gatan, Kenaz, Timna i Amalek. 37Reuelovi su sinovi bili: Nahat, Zerah, Šama i Miza.
Seir
    38Seirovi su sinovi bili: Lotan, Šobal, Sibeon, Ana, Dišon, Eser i Dišan. 39Lotanovi su sinovi bili: Hori i Homam; Lotanova je sestra bila Timna. 40Šobalovi su sinovi bili: Alvan, Manahat, Ebal, Šefi i Onam. Sibeonovi su sinovi bili: Aja i Ana. 41Anin je sin bio Dišon, a Dišonovi su sinovi bili: Hamram, Ešban, Jitran i Keran. 42Eserovi su sinovi bili: Bilhan, Zaavan i Jaakan. Dišonovi su sinovi bili Us i Aran.
Edomski kraljevi
    43Evo kraljeva koji su kraljevali u zemlji edomskoj prije nego je zavladao kralj sinova Izraelovih: Bela, sin Beorov; gradu mu je bilo ime Dinhaba. 44Kad je umro Bela, na njegovo se mjesto zakraljio Jobab, sin Zareha iz Bosre. 45Kad je umro Jobab, zakraljio se na njegovo mjesto Hušam iz temanske zemlje. 46Kad je umro Hušam, zakraljio se na njegovo mjesto Bedadov sin Hadad, koji je potukao Midjance na Moapskom polju; gradu mu je bilo ime Avit. 47Kad je umro Hadad, zakraljio se na njegovo mjesto Samla iz Masreke. 48Kad je umro Samla, zakraljio se na njegovo mjesto Šaul iz Rehobota na Rijeci. 49Kad umrije Šaul, zavlada Baal Hanan, Akborov sin. 50Kad je umro Baal Hanan, zavladao je Hadad; gradu mu je bilo ime Pai. Žena mu se zvala Mehetabela. Bila je kći Matredova iz Me Zahaba.
Edomski knezovi
    51Kad je umro Hadad, nastali su knezovi u Edomu: knez Timna, knez Alva, knez Jetet, 52knez Oholibama, knez Ela, knez Pinon, 53knez Kenaz, knez Teman, knez Mibsar, 54knez Magdiel i knez Iram. To su bili knezovi edomski.
2. JUDA
Izraelovi sinovi
1 Ljet 2.
Evo Izraelovih sinova: Ruben, Šimun, Levi, Juda, Jisakar i Zebulun, 2Dan, Josip i Benjamin, Naftali, Gad i Ašer.
Judini potomci
    3Judini sinovi: Er, Onan i Šela. Ta mu je tri rodila Kanaanka, Šuina kći. Ali Er, Judin prvenac, bijaše nevaljao u Jahvinim očima i Jahve ga pogubi. 4Njegova nevjesta Tamara rodi mu Peresa i Zeraha. U svemu je bilo pet Judinih sinova.
    5Peresovi su sinovi bili: Hesron i Hamul.
    6Zerahovi su sinovi bili: Zimri, Etan, Heman, Kalkol i Dara; u svemu pet.
    7Karmijevi su sinovi bili: Akar, koji je nanio zlo Izraelu prekršivši kletvu.
    8A sinovi Etanovi: Azarja.
Davidovo podrijetlo
    9Hesronovi sinovi koji mu se rodiše bijahu: Jerahmeel, Ram i Kelubaj.
    10Ram rodi Aminadaba, a Aminadab rodi Nahšona, kneza Judinih sinova. 11Nahšon rodi Salmu, Salma rodi Boaza. 12Boaz rodi Obeda, Obed rodi Jišaja. 13Jišaj rodi prvenca Eliaba, drugog Abinadaba, trećeg Šimu, 14četvrtog Netanela, petog Radaja, 15šestog Osema, sedmoga Davida. 16Sestre im: Sarviju i Abigajilu. Sarvijini su sinovi bili: Abišaj, Joab, Asahel, trojica. 17Abigajila je rodila Amasu, Amasin je otac bio Jišmaelac Jeter.
Kaleb
    18Hesronov sin Kaleb imao je sa ženom Azubom i s Jeriotom sinove, a sinovi su mu bili: Ješer, Šobab i Ardon. 19Kad je umrla Azuba, uze Kaleb za ženu Efratu i ona mu rodi Hura. 20Hur rodi Urija, a Uri rodi Besalelu.
    21Potom Hesron uze kćer Makira, oca Gileadova; uzeo ju je za ženu kad mu je bilo šezdeset godina i ona mu rodi Seguba. 22Segub rodi Jaira, koji je imao dvadeset i tri grada u gileadskoj zemlji. 23Ali su Gešurci i Aramejci osvojili od njih Jairova Sela, Kenat sa selima, šezdeset gradova. To su sve osvojili sinovi Makira, oca Gileadova.
    24Kad je umro Hesron u Kaleb Efrati, Hesronova žena Abija rodi mu Ašhura, oca Tekoina.
Jerahmeel
    25Sinovi Jerahmeela, Hesronova prvenca, bili su: prvenac Ram, pa Buna, Oren, Osem i Ahija. 26Jerahmeel je imao i drugu ženu, zvala se Atara, koja je bila Onamova majka.
    27Sinovi Rama, Jerahmeelova prvenca, bili su Maas, Jamin i Eker.
    28Onamovi su sinovi bili: Šamaj i Jada; Šamajevi sinovi: Nadab i Abišur. 29Abišurova se žena zvala Abihajla, koja mu rodi Ahbana i Molida. 30Nadabovi su sinovi bili: Seled i Afajim, ali je Seled umro bez djece. 31Sinovi su Afajimovi bili: Jiši; Jišijevi sinovi: Šešan; Šešanov sin Ahlaj. 32Sinovi Jade, brata Šamajeva, bili su: Jeter i Jonatan; ali je Jeter umro bez djece. 33Jonatanovi su sinovi bili: Pelet i Zaza.
    To su bili Jerahmeelovi sinovi.
    34Šešan nije imao sinova, nego kćeri; ali je Šešan imao slugu Egipćanina po imenu Jarhu. 35Zato je Šešan dao kćer sluzi Jarhi za ženu i ona mu rodi Ataja. 36Ataj rodi Natana, Natan rodi Zabada. 37Zabad rodi Eflala, Eflal rodi Obeda; 38Obed rodi Jehua, Jehu rodi Azarju, 39Azarja rodi Helesa, Heles rodi Elasu; 40Elasa rodi Sismaja, Sismaj rodi Šaluma, 41Šalum rodi Jekamju, Jekamja rodi Elišamu.
Kaleb
    42Sinovi Kaleba, Jerahmeelova brata, bili su: njegov prvenac Meša, otac Zifov; sinovi oca Mareše bili su: Hebron. 43Hebronovi sinovi Korah, Tapuah, Rekem i Šema. 44Šema rodi Rahama, oca Jorkoamova, a Rekem rodi Šamaja. 45Šamajev je sin bio Maon, a Maon je bio otac Bet-Sarov.
    46Efa, Kalebova inoča, rodila je Harana, Mosu i Gazeza; Haran je rodio Gazeza.
    47Johdajevi su sinovi bili: Regem, Jotam, Gešan, Felet, Efa i Šaaf.
    48Maaka, Kalebova inoča, rodila je Šebera i Tirhanu. 49Rodila je Šaafa, oca Madmanina, Ševu, oca Makbenina, i oca Gibina; a Kalebova je kći bila Aksa.
    50To su bili sinovi Kalebovi.
Hur
    A sinovi Hura, Efratina prvenca: Šobal, otac Kirjat Jearimov, 51Salma, otac Betlehemov, i Haref, otac Bet-Gaderov. 52A sinovi Šobala, oca Kirjat Jearimova: Reaja, polovica Manahaćana. 53Kirjatjearimske su porodice bile: Jitrani, Pućani, Šumaćani i Mišrani; od njih su potekli Soraćani i Eštaoljani.
    54Salmini su sinovi: Betlehem, Netofaćani, Atrot, Bet Joab i polovina Manahaćana, Saraćani. 55Književničke obitelji koje su živjele u Jabesu bile su: Tiraćani, Simeaćani, Sukaćani. To su Kinejci koji su potekli od Hamata, oca Rekabova doma.
3. KUĆA DAVIDOVA
Davidovi sinovi
1 Ljet 3.
Ovo su Davidovi sinovi koji mu se rodiše u Hebronu: prvenac Amnon od Jizreelke Ahinoame, drugi Daniel od Karmelke Abigajle, 2treći Abšalom, sin Maake, kćeri Talmaja, gešurskoga kralja, četvrti Adonija, sin Hagitin, 3peti Šefatja od Abitale, šesti Jitream od njegove žene Egle. 4Šest mu se sinova rodilo u Hebronu, gdje je kraljevao sedam godina i šest mjeseci; a trideset je i tri godine kraljevao u Jeruzalemu. 5Ovi mu se sinovi rodiše u Jeruzalemu: Šimeja, Šobab, Natan i Salomon; četiri od Bat-Šebe, kćeri Amielove. 6Jibhar, Elišama, Elifalet, 7Nogah, Nefeg, Jafija, 8Elišama, Elijada, Elifelet: devet.
    9Sve Davidovi sinovi osim inočkih sinova i njihove sestre Tamare.
Judini kraljevi
    10Salomonov je sin bio Roboam, njegov sin Abija, njegov sin Asa, njegov sin Jošafat, 11njegov sin Joram, njegov sin Ahazja, njegov sin Joaš, 12njegov sin Amasja, njegov sin Azarja, njegov sin Jotam, 13njegov sin Ahaz, njegov sin Ezekija, njegov sin Manaše, 14njegov sin Amon, njegov sin Jošija. 15Jošijini su sinovi bili: prvenac Johanan, drugi Jojakim, treći Sidkija, četvrti Šalum. 16Jojakimovi su sinovi bili: Jekonija, njegov sin, i Sidkija, njegov sin.
Nakon sužanjstva
    17Sinovi sužnja Jekonje bili su Šealtiel, njegov sin, 18Malkiram, Pedaja, Šenasar, Jekamja, Jošama i Nebadja. 19Pedajini su sinovi bili: Zerubabel i Šimej; Zerubabelovi sinovi: Mešulam i Hananija, i sestra im Šelomita. 20Hašuba, Ohel, Berekja, Hasadja i Jušab-Hesed, njih petorica. 21Hananijini su sinovi bili: Pelatja i Jišaja, Refajini sinovi, Arnanov sin, Obadjin sin, Šekanijin sin. 22Šekanijini su sinovi bili: Šemaja, a Šemajini su sinovi bili: Hatuš, Jigal, Barijah, Nearja i Šafat, šestorica. 23Nearjini su sinovi bili Elijoenaj, Ezekija i Azrikam, trojica. 24Elijoenajevi su sinovi bili Hodavja, Elijašib, Felaja, Akub, Johanan, Delaja i Anani, sedmorica.
4. JUŽNA PLEMENA
Juda - Šobal
1 Ljet 4.
Judini su sinovi bili: Peres, Hesron, Karmi, Hur i Šobal.
    2Šobalov sin Reaja rodi Jahata, a Jahat rodi Ahumaja i Lahada. To su soratski rodovi.
Hur
    3Ovo su sinovi od oca Etama: Jizreel, Jišma i Jidbaš, a njihovoj je sestri bilo ime Haslelponija.
    4Fenuel je bio otac Gedoru, a Ezer je bio Hušin otac.
Ašhur
    To su bili sinovi Hura, prvenca Efrate, oca Betlehema. 5A otac Tekoe Ašhur imao je dvije žene, Helu i Naaru.
    6Naara mu je rodila Ahuzama, Hefera, Temnance i Ahaštarce. To su Naarini sinovi.
    7Helini su sinovi bili: Seret, Sohar i Etnan.
    8Kos rodi Anuba i Hasobebu i porodice Harumova sina Aharhela. 9Jabes je bio izvrsniji među braćom i mati mu je nadjela ime Jabes govoreći: "Rodila sam ga s bolom." 10Jabes je prizvao Izraelova Boga govoreći: "Ako me odista blagoslivljaš, raširi moje područje, neka bude tvoja ruka uza me i sačuvaj me oda zla, tako da se ne mučim!" Ispuni mu Bog za što ga je molio.
Kaleb
    11Šuhin brat Kelub rodi Mehira; on je bio Eštonov otac. 12Od Eštona poteče Bet Rafa, Paseah i Tehina, otac Ir Nahaša. To su Rekini ljudi.
    13A Kenazovi su sinovi bili: Otniel i Seraja. Otnielovi sinovi: Hatat i Meonotaj. 14Meonotaj rodi Ofru; Šeraja rodi Joaba, oca onih što žive u Dolini rukotvoraca, jer bijahu rukotvorci.
    15Sinovi Jefuneova sina Kaleba bili su: Ir, Ela i Naam; Elin je sin bio Kenaz.
    16Jehalelelovi su sinovi bili Zif, Zifa, Tirja i Asrael.
    17Ezrini sinovi: Jeter, Mered, Efer i Jalon; Jeter rodi Mirjamu, Šamaja i Jišboha, Eštemoina oca. 18Njegova žena Judejka rodila je Jereda, Gedorova oca, Hebera, Sokova oca, i Jekutiela, Zanoahova oca. To su bili sinovi Bitje, faraonove kćeri koju je za ženu uzeo Mered.
    19Sinovi Hodijine žene, sestre Nahama, Keilina oca, bili su: Šimun, otac Jomama Garmijca, i Eštemoa Maakaćanin.
    20Šimunovi su sinovi bili: Amnon, Rina, Ben-Hanan i Tilon. Išijevi sinovi: Zohet i Ben-Zohet.
Šela
    21Sinovi Judina sina Šele bili su: Er, Lekin otac, Lada, Marešin otac, i obitelji platnarske kuće u Bet Ašbeji; 22Jokim i ljudi iz Kozebe Joaš i Saraf, koji su vladali nad Moabom i vratili se u Betlehem. Ali su to stari događaji. 23To su bili lončari koji su živjeli u Netajimu i u Gederi kod kralja i bili su ondje zaposleni u njega.
Šimun
    24Šimunovi su sinovi bili Nemuel, Jamin, Jarib, Zerah i Šaul. 25Njegov je sin bio Šalum, a njegov je sin Mibsam, njegov sin Mišma. 26Mišmini su sinovi bili: Hamuel, sin mu, i njegov sin Zakur i njegov sin Šimej. 27Šimej je imao šesnaest sinova i šest kćeri; njegova braća nisu imala mnogo sinova, i sve njihove porodice nije bilo tako mnogo kao Judinih sinova. 28Živjeli su u Beer Šebi, Moladi i Hasar Šualu, 29u Bilhi, u Esemu, u Toladu, 30u Betuelu, u Hormi, u Siklagu, 31u Bet Markabotu, u Hasar Susimu, u Bet Biriju i u Šaarajimu. To su bili njihovi gradovi do Davidova kraljevanja. 32A njihova su naselja bila: Etam i Ajin, Rimon, Token i Ašan, pet gradova. 33I sva njihova naselja što su bila oko tih gradova do Baala. To su bili njihovi stanovi i njihovi plemenski popisi.
    34Mešobad, Jamlek i Amasjin sin Joša, 35Joel i Jehu, sin Jošibje, sina Serajina, sina Asielova, 36Elijoenaj, Jaakoba, Ješohaja, Asaja, Adiel, Jesimiel i Benaja, 37Ziza, sin Šifija, sina Alonova, sina Jedajeva, sina Šimrijeva, sina Šemajina. 38Ti su imenovani bili starješine svojim rodovima i njihove su se porodice veoma umnožile. 39Zato su otišli do mjesta kako se ide u Gedor do istočne strane doline da traže pašu stoci. 40Našli su obilatu i dobru pašu i prostranu, sigurnu i mirnu zemlju. Budući da su ondje prije živjeli Hamovi potomci, 41Šimunovci, poimence popisani, navališe za vremena judejskoga kralja Ezekije te razbiše njihove šatore i njihove zaklone koji se nađoše ondje. Baciše na njih kletvu, koja traje do današnjega dana, i nastaniše se na njihovo mjesto jer su ondje bili pašnjaci za njihovu stoku.
    42Onda su neki među onima što su pripadali Šimunovim sinovima, njih pet stotina, izbili na planinu Seir, na čelu s Felatjom, Nearjom, Refajom i Uzielom, Išijevim sinovima. 43Oni pobiše ostatak koji se spasio između Amalečana i naseliše se ondje do današnjega dana.
5. PREKOJORDANSKA PLEMENA
Ruben
1 Ljet 5.
Sinovi Izraelova prvenca Rubena. On je doista bio prvenac; ali kad je oskvrnuo očevu postelju, njegovo je pravo prvorodstva bilo dano sinovima Izraelova sina Josipa, ali im nije bilo upisano u rodovnik, 2jer je Juda nadvladao među braćom, a od njega se rodio knez. Ipak je pravo prvorodstva pripalo Josipu. 3Sinovi Izraelova prvenca Rubena bili su Henok, Falu, Hesron i Karmi.
Joel
    4Joelovi sinovi: njegov sin Šemaja, njegov sin Gog, njegov sin Šimej, 5njegov sin Mika, njegov sin Reaja, njegov sin Baal, 6njegov sin Beera, koga je odveo u sužanjstvo asirski kralj Tiglat Pileser; on je bio poglavar Rubenova plemena.
    7Njegovoj braći, po obiteljima, kad su se zapisali u plemenski rodovnik po naraštajima, bio je poglavar Jeiel, Zaharija, 8Bela, sin Azazov, sin Šemin, sin Joelov.
Rubenova naseobina
    On je živio u Aroeru i do Neba i Baal Meona. 9Prema istoku njegova se zemlja prostirala do ulaza u pustinju, od rijeke Eufrata, jer mu se stoka umnožila u gileadskoj zemlji.
    10Za Šaulovih vremena vojevali su s Hagrijcima koji su izginuli od njihove ruke; tako su se naselili u njihove šatore po svemu istočnom području od Gileada.
Gad
    11Gadovi su sinovi živjeli blizu njih u bašanskoj zemlji do Salke. 12Poglavar je bio Joel, a drugi Šafan, pa Janaj i Šafat u Bašanu.
    13Njihova su braća po svojim rodovima bila: Mihael, Mešulam, Šeba, Joraj, Jakan, Zija, Eber, sedmorica.
    14To su bili sinovi Abihajila, sina Hurija, sina Jaroaha, sina Gileada, sina Mihaela, sina Ješišaja, sina Jahdona, sina Buza. 15Ahi, sin Abdiela, Gunijeva sina, bio je poglavar njihova roda.
    16Živjeli su u Gileadu i u njihovim zaseocima te po svim šaronskim pašnjacima do njihovih krajeva. 17Svi su bili zapisani u plemenski rodovnik za vremena judejskoga kralja Jotama i za vremena izraelskoga kralja Jeroboama.
    18Rubenovih i Gadovih sinova, i polovine Manašeova plemena, hrabrih junaka koji su nosili štit i mač te zapinjali luk i bili vješti boju, bijaše četrdeset tisuća sedam stotina i šezdeset vojnika. 19Ratovali su protiv Hagrijaca, Iturejaca, Nafišejaca i Nodabejaca. 20U boju su zavapili k Bogu i on ih je uslišao jer su se pouzdali u nj: potpomognuti su protiv neprijatelja te su im predani u ruke Hagrijci sa svim njihovim saveznicima. 21Zaplijenili su njihovu stoku - pedeset tisuća deva, dvije stotine i pedeset tisuća ovaca i koza i dvije tisuće magaraca - i odveli u ropstvo sto tisuća ljudi. 22Pobijenih je mnogo palo, jer je taj boj bio od Boga; onda se naseliše na njihovo mjesto do sužanjstva.
Pola Manašeova plemena
    23Sinovi polovine Manašeova plemena nastanili su se u toj zemlji od Bašana do Baal Hermona i Šenira i do Hermonske gore. I bijahu se umnožili.
    24Ovo su bili poglavari njihovih rodova: Efer, Jiši, Eliel, Azriel, Jeremija, Hodavja i Jahdiel, hrabri junaci i ugledni muževi: poglavari u svojim rodovima.
    25Ali kad su se iznevjerili Bogu svojih otaca i odali se preljubu s bogovima naroda one zemlje koje je Bog iskorijenio pred njima, 26probudio je Izraelov Bog neprijateljstvo asirskoga kralja Pula i neprijateljstvo asirskoga kralja Tiglat Pilesera. Oni su odveli u sužanjstvo Rubenovo i Gadovo pleme i polovinu Manašeova plemena. Doveli su ih u Helah, Habor i Haru i na Gozansku rijeku do današnjega dana.
6. LEVI
Rodoslovlje velikih svećenika
    27Levijevi su sinovi bili Geršom, Kehat i Merari. 28Kehatovi sinovi: Amram, Jishar, Hebron i Uziel. 29Amramovi sinovi: Aron, Mojsije i Mirjama. Aronovi sinovi: Nabad i Abihu, Eleazar i Itamar. 30Eleazar rodi Pinhasa, Pinhas rodi Abišuu; 31Abišua rodi Bukija, Buki rodi Uziju; 32Uzija rodi Zerahju; Zerahja rodi Merajota. 33Merajot rodi Amarju; Amarja rodi Ahituba; 34Ahitub rodi Sadoka; Sadok rodi Ahimaasa; 35Ahimaas rodi Azarju, Azarja rodi Johanana; 36Johanan rodi Azarju, koji je bio svećenik u Hramu što ga je sagradio Salomon u Jeruzalemu. 37Azarja rodi Amarju; Amarja rodi Ahituba; 38Ahitub rodi Sadoka, Sadok rodi Šaluma; 39Šalum rodi Hilkiju, Hilkija rodi Azarju; 40Azarja rodi Seraju; Seraja rodi Josadaka. 41Josadak je otišao kad je Jahve odveo u sužanjstvo Judu i Jeruzalem Nabukodonozorovom rukom.
Levijevci
1 Ljet 6.
Levijevi su sinovi bili Geršom, Kehat i Merari. 2Evo imena Geršomovih sinova: Libni i Šimej. 3Kehatovi su sinovi bili: Amram, Jishar, Hebron i Uziel. 4Merarijevi sinovi: Mahli i Muši. Ovo su rodovi Levijevaca po svojim ocima.
    5Od Geršoma: sin mu Libni, njegov sin Jahat, njegov sin Zima, 6njegov sin Joah, njegov sin Ido, njegov sin Zerah, njegov sin Jeatraj.
    7Kehatovi sinovi: sin mu Aminadab, njegov sin Korah, njegov sin Asir, 8njegov sin Elkana, njegov sin Ebjasaf, njegov sin Asir; 9njegov sin Tahat, njegov sin Uriel, njegov sin Uzija, njegov sin Šaul. 10Elkanini sinovi: Amasaj i Ahimot; 11njegov sin Elkana, njegov sin Sufaj, njegov sin Nahat; 12njegov sin Eliab, njegov sin Jeroham, njegov sin Elkana. Elkanini sinovi: 13Samuel, njegov prvenac, drugi Abija.
    14Merarijevi sinovi: Mahli, njegov sin Libni, njegov sin Šimej, njegov sin Uza, 15njegov sin Šima, njegov sin Hagija, njegov sin Asaja.
Pjevači
    16Ovo su oni koje je postavio David da se brinu za pjevanje u Domu Jahvinu kad je Kovčeg ondje našao svoje počivalište; 17oni koji su služili pred Prebivalištem, Šatorom sastanka, pjevajući, dok nije Salomon sagradio Dom Jahvin u Jeruzalemu i koji su obavljali službu po propisanom redoslijedu. 18Evo onih što su obavljali službu i njihovih sinova: od Kehatovih sinova: pjevač Heman, sin Joela, sina Samuela, 19sina Elkane, sina Jerohama, sina Eliela, sina Toaha, 20sina Sifa, sina Elkane, sina Mahata, sina Amasaja, 21sina Elkane, sina Joela, sina Azarje, sina Sefanije, 22sina Tahata, sina Asira, sina Abjasafa, sina Koraha, 23sina Jishara, sina Kehata, sina Levija, sina Izraelova.
    24Brat mu Asaf stajao je s desne strane; Asaf je bio sin Berekje, sina Šime, 25sina Mihaela, sina Baaseja, sina Malkije, 26sina Etnija, sina Zeraha, sina Adaje, 27sina Etana, sina Zime, sina Šimeja, 28sina Jahata, sina Geršoma, sina Levijeva.
    29Merarijevi sinovi, njihova braća, stajala su mu s lijeve strane: Etan, sin Kušija, sina Abdija, sina Maluka, 30sina Hašabje, sina Amasje, sina Hilkije, 31sina Amsija, sina Banija, sina Šomera, 32sina Mahlija, sina Mušija, sina Merarija, sina Levijeva.
Ostali leviti
    33Njihova braća leviti bili su postavljeni za svu službu u svetom Prebivalištu, u Domu Božjem. 34Aron i njegovi sinovi prinosili su kad na žrtveniku za paljenice i na kadionom žrtveniku, obavljajući sav posao u Svetinji nad svetinjama i izvršujući obred pomirenja nad Izraelom, prema svemu što je zapovjedio Božji sluga Mojsije.
    35Ovo su Aronovi sinovi: sin mu Eleazar, njegov sin Pinhas, njegov sin Abišua, 36njegov sin Buki, njegov sin Uzi, njegov sin Zerahja, 37njegov sin Merajot, njegov sin Amarja, njegov sin Ahitub, 38njegov sin Sadok, njegov sin Ahimaas.
Naseobine Aronovaca
    39Ovo su im boravišta po naseljima u njihovu području:
    Aronovim sinovima od Kehatove obitelji - jer na njih je pao ždrijeb - 40dali su Hebron u judejskoj zemlji s pašnjacima oko njega. 41Gradsko polje i njegova sela dali su Jefuneovu sinu Kalebu. 42Dali su, dakle, Aronovim sinovima gradove-utočišta Hebron i Libnu s pašnjacima, Jatir i Eštemou s pašnjacima, 43Hilez s pašnjacima, Debir s pašnjacima, 44Ašan s pašnjacima i Bet Šemeš s pašnjacima. 45Od Benjaminova plemena: Gebu s pašnjacima, Alemet s pašnjacima i Anatot s pašnjacima; dakle trinaest gradova po njihovim rodovima.
Naseobine ostalih levita
    46Ostalim Kehatovim sinovima prema plemenskim rodovima pripalo je ždrijebom deset gradova od polovine Manašeova plemena. 47Geršomovim sinovima po njihovim rodovima pripalo je od Jisakarova plemena, od Ašerova plemena, od Naftalijeva plemena i od Manašeova plemena u Bašanu trinaest gradova. 48Merarijevim sinovima po njihovim rodovima pripalo je ždrijebom od Rubenova plemena, od Gadova plemena i od Zebulunova plemena dvanaest gradova. 49Tako su Izraelovi sinovi dali levitima te gradove s pašnjacima.
    50Dali su ždrijebom od plemena Judinih sinova, od plemena Šimunovih sinova i od plemena Benjaminovih sinova te gradove koje su spomenuli poimence.
    51Onima koji su bili od rodova Kehatovih sinova te dobili ždrijebom gradove od Efrajimova plemena 52dali su kao gradove-utočišta Šekem s pašnjacima u Efrajimovoj gori i Gezer s pašnjacima, 53Jokmeam s pašnjacima, Bet Horon s pašnjacima, 54Ajalon s pašnjacima i Gat-Rimon s pašnjacima. 55Od polovine Manašeova plemena dali su rodovima ostalih Kehatovih sinova: Aner s pašnjacima i Bileam s pašnjacima.
    56Geršomovim sinovima dali su od rodova polovine Manašeova plemena Golan u Bašanu s pašnjacima i Aštarot s pašnjacima. 57Od Jisakarova plemena Kedeš s pašnjacima, Dobrat s pašnjacima, 58Ramot s pašnjacima i Anem s pašnjacima. 59Od Ašerova plemena Mašal s pašnjacima, Abdon s pašnjacima, 60Hukok s pašnjacima i Rehob s pašnjacima. 61Od Naftalijeva plemena Kedeš u Galileji s pašnjacima, Hamon s pašnjacima i Kirjatajim s pašnjacima.
    62Ostalim Merarijevim sinovima dali su od Zebulunova plemena Rimon s pašnjacima i Tabor s pašnjacima. 63S onu stranu Jordana, prema Jerihonu, na istočnoj strani Jordana, dali su im od Rubenova plemena Beser u pustinji s pašnjacima, Jahsu s pašnjacima, 64Kedemot s pašnjacima i Mefaat s pašnjacima. 65Od Gadova plemena Ramot u Gileadu s pašnjacima, Mahanajim s pašnjacima, 66Hešbon s pašnjacima i Jazer s pašnjacima.
7. SJEVERNA PLEMENA
Jisakar
1 Ljet 7.
Jisakarovi su sinovi bili Tola i Fua, Jašub i Šimron, njih četvorica.
    2Tolini sinovi: Uzi, Refaja, Jeriel, Jahmaj, Jibsam i Samuel, glavari obitelji od Tole, hrabri junaci svrstani po srodstvu; bilo ih je na broju za Davidova vremena dvadeset i dvije tisuće i šest stotina.
    3Uzijevi sinovi: Jizrahja; Jizrahjini sinovi: Mihael, Obadja, Joel i Jišija, u svemu pet glavara. 4S njima je po obiteljima srodnih bilo u vojnim četama za rat trideset i šest tisuća ljudi, jer su imali mnogo žena i sinova. 5Njihove braće po svim Jisakarovim rodovima, hrabrih junaka, bilo je svega osamdeset i sedam tisuća i svi su bili popisani u plemenskim rodovnicima.
Benjamin
    6Benjaminovi sinovi: Bela, Beker i Jediael, njih trojica.
    7Belini sinovi: Esbon, Uzi, Uziel, Jerimot i Iri, pet obiteljskih glavara, hrabrih junaka; u plemenskom popisu bilo je zapisanih dvadeset dvije tisuće i trideset četiri.
    8Bekerovi sinovi: Zimra, Joaš, Eliezer, Elijoenaj, Omri, Jerimot, Abija, Anatot i Alamet, svi Bekerovi sinovi. 9U plemenskom popisu po koljenima, po obiteljskim glavarima, hrabrih junaka, bilo je zapisano dvadeset tisuća i dvije stotine.
    10Jediaelovi sinovi: Bilhan, Bilhanovi sinovi: Jeuš, Benjamin, Ahud, Kenaana, Zetan, Taršiš i Ahišahar.
    11Svih Jediaelovih sinova po obiteljskim glavarima, hrabrih junaka, bilo je sedamnaest tisuća i dvije stotine, sve za rat sposobnih.
    12Šupim i Hupim. Sinovi Irovi: Hušim; njegov sin Aher.
Naftali
    13Naftalijevi sinovi: Jahasiel, Guni, Jeser i Šalum. Bilhini sinovi.
Manaše
    14Manašeovi sinovi: Asriel, koga je rodila Manašeova inoča Aramejka; ona je rodila i Makira, Gileadova oca. 15Makir je oženio Hupima i Šupima; sestra mu se zvala Maaka; ime drugome bilo je Selofhad, a Selofhad je imao kćeri.
    16Makirova žena Maaka rodila je sina, komu je nadjela ime Pereš. Bratu mu je dala ime Šareš, a njegovi su sinovi bili Ulam i Rakem.
    17Ulamovi sinovi: Bedan. To su sinovi Gileada, sina Makira, Manašeova sina.
    18Njegova sestra Hamoleketa rodila je Išhoda, Abiezera i Mahlu.
    19Šemidini su sinovi bili: Ahjan, Šekem, Likhi i Aniam.
Efrajim
    20Efrajimovi sinovi: Šutelah, njegov sin Bered, njegov sin Tahat, njegov sin Elada, njegov sin Tahat, 21njegov sin Zabad, njegov sin Šutelah, Ezer i Elad.
    Njih su ubili gatski građani, rođeni u zemlji, jer su sišli da im otmu stoku. 22Zato je njihov otac Efrajim tugovao dugo vremena, a braća su mu odlazila da ga tješe. 23Onda je ušao k svojoj ženi i ona je zatrudnjela i rodila sina, a on mu nadjenu ime Berija, jer se nesreća dogodila u njegovoj kući. 24Kći mu je bila Šeera, koja je sagradila Donji i Gornji Bet Horon i Uzen Šeeru.
    25Sin mu je bio Refah i Rešef, njegov sin Telah, njegov sin Tahan, 26njegov sin Ladan, njegov sin Amihud, njegov sin Elišama, 27njegov sin Nun, njegov sin Jošua.
    28Njihov posjed i njihova naselja bili su Betel i njegova sela, s istoka Naaran, sa zapada Gazer i njegova sela, Šekem i njegova sela do Gaze s njezinim selima. 29U rukama Manašeovih sinova bio je Bet Šean sa svojim selima, Tanak sa svojim selima, Megido sa svojim selima, Dor sa svojim selima. U njima su živjeli sinovi Izraelova sina Josipa.
Ašer
    30Ašerovi su sinovi bili: Jimna, Jišva, Jišvi i Berija, i njihova sestra Seraha.
    31Berijini sinovi: Heber i Malkiel; on je bio Birzajitov otac. 32Heber postade otac Jafletu, Šomeru, Hotamu i njihovoj sestri Šui.
    33Jafletovi su sinovi bili: Pasak, Bimhal i Ašvat; to su bili Jafletovi sinovi.
    34A sinovi njegova brata Šomera: Rohga, Huba i Aram.
    35Sinovi njegova brata Helema: Sofah, Jimna, Šeleš i Amal. 36Sofahovi sinovi: Suah, Harnefer, Šual, Beri, Jimra, 37Beser, Hod, Šama, Šilša, Jitran i Bera. 38Jeterovi sinovi: Jefune, Fispa i Ara. 39Ulini sinovi: Arah, Haniel i Risja.
    40Svi su oni bili Ašerovi sinovi, obiteljski glavari, probrani hrabri junaci, glavari među knezovima; kad su bili popisani, bilo ih je dvadeset i šest tisuća ljudi u bojnim četama.
8. BENJAMIN I JERUZALEM
Benjaminovi potomci
1 Ljet 8.
Benjamin rodi prvenca Belu, drugog Ašbela, trećeg Ahraba, 2četvrtog Nohu i petog Rafu. 3Belini su sinovi bili: Adar, Gera, Ehudov otac, 4Abišua, Naaman, Ahoah, 5Gera, Šefufan i Huram.
U Gebi
    6Oni su bili Ehudovi sinovi i bili su obiteljski glavari onima koji su živjeli u Gebi, odakle su ih odveli u sužanjstvo u Manahat; 7Naaman, Ahija i Gera; on ih je vodio u sužanjstvo i rodio Uzu i Ahihuda.
U Moabu
    8Šaharajim, pošto je otpustio žene Hušimu i Baru, dobio je sinove u Moapskom polju: 9sa svojom ženom Hodešom imao je sinove Jobaba, Sibju, Mešu, Malkama, 10Jeusa, Sakju i Mirmu; to su bili njegovi sinovi, obiteljski glavari.
U Onu i Ludu
    11S Hušimom je rodio Abituba i Elpaala. 12Elpaalovi su sinovi bili: Eber, Mišam i Šamed; on je sagradio Ono i Lod s njihovim selima.
U Ajalonu
    13Zatim Berija i Šema. Oni su bili obiteljski glavari onima koji su živjeli u Ajalonu i istjerali su gatske stanovnike.
    14Njegov brat: Šešak.
U Jeruzalemu
    Jeremot, 15Zabadja, Arad i Eder, 16Mihael, Jišpa i Joha bili su Berijini sinovi.
    17Zebadja, Mešulam, Hizki, Haber, 18Jišmeraj, Jizlia i Jobab bili su Elpaalovi sinovi.
    19Jakim, Zikri, Zabdi, 20Elijoenaj, Siltaj, Eliel, 21Adaja, Beraja i Šimrat bili su Šimijevi sinovi.
    22Jišpan, Eber, Eliel, 23Abdon, Zikri, Hanan, 24Hananija, Elam, Antotija, 25Jifdeja, Fenuel bili su Šešakovi sinovi.
    26Šamšeraj, Šeharja, Atalija, 27Jaarešja, Elija i Zikri bili su Jerohamovi sinovi.
    28To su bili glavari obitelji svrstanih po koljenima. Živjeli su u Jeruzalemu.
U Gibeonu
    29U Gibeonu su živjeli: praotac Gibeon, čija se žena zvala Maaka. 30Njegov je sin prvenac bio Abdon, pa Sur, Kiš, Baal, Nadab, 31Gedor, Ahjo, Zaker, 32i Miklot, koji je rodio Šimu; pa su i oni živjeli kod svoje braće u Jeruzalemu, sa svojom braćom.
Šaul i njegova obitelj
    33Ner rodi Kiša, a Kiš rodi Šaula, Šaul rodi Jonatana, Malki-Šua, Abinadaba, Ešbaala, 34Jonatanov je sin bio Merib Baal; Merib Baal rodi Miku. 35Mikini su sinovi bili: Piton, Melek, Tarea i Ahaz. 36Ahaz rodi Joadu; Joada rodi Alemeta, Azmaveta i Zimrija; Zimri rodi Mosu. 37Mosa rodi Biniju, čiji je sin bio Rafa, a njegov sin Elasa, njegov sin Asel. 38Asel je imao šest sinova, kojima su imena: Azrikam, njegov prvenac, Bokru, Jišmael, Šearja, Obadja i Hanan; svi su oni bili Aselovi sinovi.
    39Sinovi njegova brata Ešeka bili su: Ulam, prvenac mu, drugi Jehuš, treći Elifelet. 40Ulamovi su sinovi bili hrabri junaci koji su zapinjali luk i imali mnogo sinova i unuka, sto pedeset.
    Svi su oni bili od Benjaminovih sinova.
Sveti grad Jeruzalem
1 Ljet 9.
Svi su Izraelci bili upisani u plemenskim rodovnicima, a zapisani su i u Knjizi izraelskih kraljeva. A Judejci su zbog nevjere bili odvedeni u sužanjstvo u Babilon. 2Prvi su stanovnici na svojem posjedu i u svojim gradovima bili Izraelci, svećenici, leviti i netinci. 3U Jeruzalemu su živjeli ljudi od Judinih sinova, od Benjaminovih sinova, od Efrajimovih i Manašeovih sinova, i to:
    4Utaj, sin Amihuda, sina Omrija, sina Imrija, sina Banija, od sinova Judina sina Peresa. 5Od Šilonaca: Asaja, prvenac, sa svojim sinovima. 6Od Zarehovih sinova: Jeuel i njegova braća, šest stotina i devedeset.
    7Od Benjaminovih sinova Salu, sin Mešulama, sina Hodavje, Hasenuina sina; 8Ibneja, Jerohamov sin, i Ela, sin Uzije, Mokrijeva sina, i Mešulam, sin Šefatje, sina Reuela, Ibnijina sina. 9Imali su po svojim rodovima devet stotina pedeset i šestero braće. Svi su oni bili glavari, svaki svoga roda.
    10Od svećenika: Jedaja, Jojarib i Jakin, 11Azarja, sin Hilkije, sina Mešulama, sina Sadoka, sina Merajota, Ahitubova sina, predstojnik Doma Božjeg. 12Adaja, sin Jerohama, sina Pašhura, Malkijina sina, Masaj, sin Adiela, sina Jahzere, sina Mešulama, sina Mešilemita, Imerova sina. 13Njihove braće, glava obitelji, boraca što su obavljali službu u Domu Božjem, bilo je tisuću sedam stotina i šezdeset.
    14Od levita Šemaja, sin Hašuba, sin Azrikama, Hašabjina sina, između Merarijevih sinova; 15Bakbakar, Hereš, Galal i Matanija, sin Mike, sina Zikrija, Asafova sina; 16Obadja, sin Šemaje, sina Galala, Jedutunova sina, i Berekja, sin Ase, Elkanina sina, koji je živio u Netofatskim selima.
    17Vratari: Šalum, Akub, Talmon i Ahiman, i njihova braća; Šalum je bio poglavar, 18i dosad je bio na kraljevskim vratima prema istoku. Oni su bili vratari po četama levita. 19Šalum, sin Korea, sina Abjasafa, Korahova sina, sa svojom braćom Korahovcima iz njihove obitelji, bili su odgovorni za bogoslužje; oni su čuvali pragove Šatora, dok su njihovi oci čuvali ulaz u Jahvin tabor. 20Eleazarov sin Pinhas bio je predstojnik nad njima nekada (Jahve bio s njim!). 21Mešelemjin sin Zaharija bio je vratar na vratima Šatora sastanka. 22Svih izabranih vratara pragova bilo je dvjesta i dvanaest. Bili su upisani u rodovnike u svojim selima. Postavili su ih u službu David i vidjelac Samuel zbog njihove vjernosti. 23Oni i njihovi sinovi čuvali su stražu na vratima Doma Jahvina, Doma Šatora. 24Vratari su stajali na četiri strane: na istoku, na zapadu, na sjeveru i na jugu. 25Njihova braća po selima dolazila su od vremena do vremena da im se pridruže po sedam dana. 26Samo su četiri vratarska predstojnika bila neprestano u službi. Bili su leviti, postavljeni nad sobama i nad riznicama Božjega Doma. 27Noćivali su oko Božjega Doma jer im je bila dužnost da stražare i da otključavaju svako jutro.
    28Neki su od njih bili odgovorni za bogoslužno posuđe. Prebrojavali su ga kad bi ga unosili i kad bi ga iznosili. 29Neki su se od njih brinuli za pokućstvo, sve posvećene stvari, fino brašno, vino, ulje, tamjan i miomirise; 30a neki od svećeničkih sinova miješali su pomast od miomirisa.
    31Matitja, jedan od levita, prvenac Šaluma Korahovca, brinuo se za stvari koje se peku na tavi. 32Neki od Kehatovaca, njihove braće, bili su odgovorni za kruhove što se postavljaju svake subote.
    33Oni su bili i pjevači, glavari levitskih obitelji. Kad su bili slobodni, živjeli su u hramskih sobama, jer su dan i noć bili na dužnosti.
    34To su bili glavari levitskih obitelji prema svom srodstvu. Ti su poglavari živjeli u Jeruzalemu.
9. DAVIDOV PRETHODNIK ŠAUL
Šaulovo rodoslovlje
    35U Gibeonu su živjeli: Gibeonov otac Jeiel, čijoj je ženi bilo ime Maaka. 36Sin mu je prvenac bio Abdon, pa Sur, Kiš, Baal, Ner, Nadab, 37Gedor, Ahjo, Zaharija i Miklot. 38Miklot rodi Šimeama. I oni su živjeli u Jeruzalemu, naprama svojoj braći.
    39Ner rodi Kiša; a Kiš rodi Šaula; Šaul rodi Jonatana, Malki-Šuu, Abinadaba i Ešbaala. 40Jonatanov je sin bio Merib Baal. Merib Baal rodi Miku. 41Mikini su sinovi bili: Piton, Melek, Tahrea i Ahaz. 42Ahaz rodi Jaru; Jara rodi Alemeta, Azmaveta i Zimrija; Zimri rodi Mosu. 43Mosa rodi Binu; njegov je sin bio Rafaja, njegov sin Elasa, njegov sin Asel. 44Asel je imao šest sinova, kojima su imena: Azrikam, Bokru, Jišmael, Šearja, Obadja i Hanan; to su Aselovi sinovi.
Šaulova smrt
1 Ljet 10.
Filistejci su zavojštili na Izraelce. Izraelci su pobjegli pred njima i padali pobijeni po gori Gilboi. 2Filistejci stisnuše Šaula i njegove sinove i pogubiše Šaulove sinove Jonatana, Abinadaba i Malki-Šuu. 3Boj je postao žešći oko Šaula. Iznenadiše ga strijelci s lukovima i on pade ranjen od strijelaca. 4Tada Šaul reče svome štitonoši: "Izvuci svoj mač i probodi me da ne dođu ti neobrezanci i ne narugaju mi se." Ali se njegov štitonoša prestravi i ne htjede toga učiniti. Zato Šaul uze mač i baci se na nj. 5Kad je štitonoša vidio da je Šaul umro, baci se i on na svoj mač i umrije s njim. 6Tako onog dana pogiboše zajedno Šaul, njegova tri sina i sav njegov dom. 7Kad su svi Izraelci koji su bili u dolini vidjeli da su sinovi Izraelovi pobjegli i da je poginuo Šaul sa sinovima, ostavili su svoje gradove i razbježali se. Filistejci dođoše i nastaniše se u njima.
    8Kad su sutradan došli Filistejci da oplijene pobijene, našli su Šaula s njegovim sinovima gdje leže mrtvi na gori Gilboi. 9Svukavši ga, uzeše mu glavu i oružje te poslaše po filistejskoj zemlji unaokolo javljajući veselu vijest svojim idolima i narodu. 10Potom su oružje metnuli u hram svoga boga, a lubanju mu izložili u Dagonovu hramu.
    11Kad su čuli svi Jabeš-Gileađani što su Filistejci učinili od Šaula, 12ustali su svi hrabri ljudi i uzeli Šaulovo mrtvo tijelo i tjelesa njegovih sinova i, donijevši ih u Jabeš, pokopali su njihove kosti pod tamarisom u Jabešu; i postiše sedam dana.
    13Tako je poginuo Šaul za svoju nevjeru kojom se iznevjerio Jahvi: nije držao Jahvine zapovijedi i povrh toga je pitao za savjet bajačicu, 14a nije pitao Jahvu; zato ga je ubio i prenio kraljevstvo na Jišajeva sina Davida.
II. DAVID - USTANOVITELJ BOGOSLUŽJA
1. DAVIDOVO KRALJEVANJE
David pomazan za kralja
1 Ljet 11.
Tada se sabraše svi Izraelci k Davidu u Hebron i rekoše: "Evo, mi smo od tvoje kosti i tvojeg mesa. 2Još prije, dok je Šaul bio kralj, ti si upravljao svim pokretima Izraela; Jahve, tvoj Bog, rekao ti je: 'Ti ćeš pasti moj izraelski narod i ti ćeš biti knez nad mojim narodom Izraelom.'" 3Tako dođoše sve izraelske starješine kralju u Hebron, a kralj David s njima sklopi savez u Hebronu pred Jahvom i pomazaše Davida za kralja nad Izraelom, kako bijaše Jahve rekao Samuelu.
Osvojenje Jeruzalema
    4Onda je otišao David sa svim Izraelom na Jeruzalem, a to je Jebus, jer su ondje bili Jebusejci i živjeli su u onoj zemlji. 5Ali su Jebusejci poručili Davidu: "Nećeš ući ovamo!" Ipak David osvoji Sionsku tvrđavu, to jest Davidov grad. 6Jer je David rekao: "Tko prvi porazi Jebusejce, bit će vrhovni vojvoda i knez." Prvi se popeo Sarvijin sin Joab i postao vojvoda. 7Tada se David nastanio u toj tvrđavi; zato su je prozvali Davidovim gradom. 8Sazidao je tada grad unaokolo, od Milona do ograde, a Joab je obnovio ostali dio grada. 9David je postajao sve silniji, jer je Jahve nad vojskama bio s njim.
Davidovi junaci
    10Evo vojvoda Davidovim junacima koji su junački radili uza nj za njegovo kraljevstvo sa svim Izraelom da ga po Jahvinoj riječi zakralje nad Izraelom. 11Evo popisa Davidovih junaka: Hakmonijev sin Jašobam, glavar nad tridesetoricom; on je mahnuo svojim kopljem na tri stotine i pobio ih odjednom. 12Za njim Dodonov sin Eleazar, Ahošanin, jedan između tri junaka. 13On je bio s Davidom u Pas Damimu, kad su se Filistejci skupili na boj, a ondje je bilo polje puno ječma; kad je narod počeo bježati ispred Filistejaca, 14oni su stali usred toga polja i obranili ga pobivši Filistejce. Tako im Jahve dade veliku pobjedu.
    15Trojica su između tridesetorice jednom sišla do hridi k Davidu u Adulamsku pećinu kad su filistejske čete stajale u taboru u Refaimskoj dolini. 16David je tada bio u svojoj kuli, a filistejska je posada tada bila u Betlehemu. 17David uzdahnu: "O kad bi me tko napojio vodom iz betlehemskoga studenca što je kod vrata!" 18Tada ta trojica prodriješe kroz filistejski tabor i, zahvativši vode iz betlehemskoga studenca što je kod vrata, donesoše je i dadoše Davidu. Ali je David ne htjede piti nego je proli kao ljevanicu Jahvi 19govoreći: "Ne dao mi moj Bog da to učinim! Zar da pijem krv ovih ljudi? Ta izlažući život pogibli donijeli su vode." I nije htio piti. To su, eto, učinila ta tri junaka.
    20Abišaj, Joabov brat, bio je vojvoda nad tridesetoricom; on je vitlao kopljem na tri stotine, pobio ih i proslavio se među tridesetoricom. 21Bio je među trojicom ugledniji od druge dvojice i bio im vojvoda, ali prve trojice nije dostigao.
    22Jojadin sin Benaja, junak iz Kabseela, bogat junačkim djelima, ubio je dva sina Ariela iz Moaba; on je jednoga snježnog dana sišao i ubio lava usred jame. 23Ubio je i nekog Egipćanina, čovjeka od pet lakata. Egipćanin je imao u ruci koplje kao tkalačko vratilo, a on je izišao preda nj sa štapom i, istrgavši Egipćaninu koplje iz ruke, ubio ga njegovim kopljem. 24To je učinio Jojadin sin Benaja i proslavio se imenom među ona tri junaka. 25Bio je najznamenitiji među tridesetoricom, ali one prve trojice nije dostigao. David ga postavi za zapovjednika svoje tjelesne straže.
    26Hrabri su junaci bili: Joabov brat Asahel, Dodonov sin Elhanan iz Betlehema, 27Haroranin Šamot, Pelonjanin Heles; 28Akešov sin Ira, Tekoanin, Abiezer Anatoćanin; 29Sibkaj Hušaćanin, Ilaj Ahošanin; 30Mahraj Netofaćanin, Baanin sin Heled, Netofaćanin; 31Ribajev sin Itaj iz Gibeata sinova Benjaminovih, Benaja Piratonjanin; 32Huraj iz Gaaških potoka, Abiel Arbaćanin; 33Azmavet Bahurimljanin, Eljahba Šaalbonjanin. 34Sinovi Hašema Gizonjanina: Sagejin sin Jonatan, Hararanin; 35Sakarov sin Ahiam, Hararanin, Urov sin Elipal; 36Hefer Mekeranin, Ahija Pelonjanin; 37Hesro Karmelac, Ezbajev sin Naaraj; 38Natanov brat Joel, Hagrijev sin Mibhar; 39Amonac Selek, Beroćanin Nahraj, štitonoša Sarvijina sina Joaba; 40Ira Jitranin, Gareb Jitranin; 41Urija Hetit, Ahlajev sin Zabad; 42Šizin sin Adina, Rubenovac, vojvoda Rubenova plemena, i s njime tridesetorica. 43Maakin sin Hanan i Jošafat Mitnjanin. 44Uzija Aštaroćanin, Šama i Jeiel, sinovi Aroerca Hotama; 45Šimrijev sin Jediael i njegov brat Joha Tišanin. 46Mahavac Eliel i Elnaamovi sinovi Jeribaj i Jošavja i Moabac Jitma; 47Eliel i Obed i Mesobajanin Jaasiel.
Prve Davidove pristaše
1 Ljet 12.
Evo onih što dođoše k Davidu u Siklag dok se još uklanjao od Kiševa sina Šaula i bili su mu među junacima pomagači u boju; 2umjeli su rukovati lukom i desnicom i ljevicom i znali se služiti kamenjem i strijelama.
    Između Šaulove braće, Benjaminovaca: 3vojvoda Ahiezer i Joaš, sinovi Gibeanca Šemaje, pa Jeziel i Pelet, Azmavetovi sinovi, i Beraka i Jehu Anatoćanin; 4Gibeonac Išmaja, junak među tridesetoricom i nad tridesetoricom, 5Jeremija, Jahaziel, Johanan i Jozabad Gederoćanin; 6Eluzaj, Jerimot, Bealja, Šemarja i Šefatja Harufejac; 7Elkana, Jišija, Azarel, Joezer i Jašobam Korhinjani, 8Joel i Zebadja, sinovi Jerohama Gedorca.
    9Neki su Gadovci prešli k Davidu u tvrđavu u pustinju, hrabri junaci, ratnici vješti boju, naoružani štitom i kopljem; lica im bijahu kao lavovska, a brzi bijahu kao gazele po gorama: 10vojvoda Ezer, drugi Obadja, treći Eliab; 11četvrti Mišmana, peti Jeremija, 12šesti Ataj, sedmi Eliel; 13osmi Johanan, deveti Elzabad, 14deseti Jeremija, jedanaesti Makbanaj. 15To su bile od Gadovih sinova vojne starješine, najmanji nad stotinom, a najveći nad tisućom. 16To su oni koji su prvoga mjeseca prešli preko Jordana kad se razlio preko svih svojih obala i koji su rastjerali sve stanovnike iz dubokih dolina na istok i na zapad.
    17Došli su i od Benjaminovih i Judinih sinova k Davidu u tvrđavu. 18David je izašao pred njih i, progovorivši, rekao im: "Ako dolazite s mirom k meni da mi pomognete, moje će se srce ujediniti s vama; ako li ste došli da me izdate mojim neprijateljima, neka Bog naših otaca vidi i neka osudi, jer nema nepravde na mojim rukama!"
    19Tada duh obuze Amasaja, vojvodu nad tridesetoricom, i on reče:
    "Tebi, Davide!
        S tobom, sine Jišajev, mir!
    Mir s tobom, mir s onim tko ti
            pomaže,
        jer tvoj pomoćnik jest tvoj Bog!"
    Tako ih je David primio i postavio ih među vojvode nad četama.
    20Od Manašeovih su sinova neki prešli k Davidu kad je išao s Filistejcima na Šaula u boj, ali im nije pomogao, jer su ga filistejski knezovi, dobro promislivši, otpustili govoreći: "Mogao bi prijeći k svome gospodaru Šaulu, a to bi nas stajalo glava." 21Kad se, dakle, vraćao u Siklag, prešli su k njemu od Manašeova plemena: Adna, Jozabad, Jedael, Mihael, Jozabad, Elihu i Siltaj, glavari tisućnici u Manašeovu plemenu. 22Oni su pomagali Davidu protiv razbojničkih četa jer su svi bili hrabri junaci te su postali zapovjednici u njegovoj vojsci. 23Iz dana u dan odista su dolazili k Davidu da mu pomažu, sve dok njegov tabor ne postade divovski, kao Božji tabor.
Ratnici koji Davida uzdižu za kralja
    24Evo broja ljudi naoružanih za rat koji su došli k Davidu u Hebron da Šaulovo kraljevstvo prenesu na nj po Jahvinoj zapovijedi:
    25Judinih sinova, koji su nosili štit i koplje, šest tisuća i osam stotina naoružanih za rat.
    26Od Šimunovih sinova, hrabrih junaka za rat, sedam tisuća i sto. 27Od Levijevih sinova četiri tisuće i šest stotina.
    28Tako i Jojada, poglavar Aronovim potomcima, i s njim tri tisuće i sedam stotina; 29i mladi Sadok, hrabar junak, i od njegova roda dvadeset i dva kneza. 30A od Benjaminovih sinova, Šaulove braće, tri tisuće, jer ih je dotad najveći dio još ostao vjeran Šaulovoj kući.
    31Efrajimovih sinova dvadeset tisuća i osam stotina, sve hrabrih junaka, ljudi na glasu u svojim porodicama.
    32Od polovine Manašeova plemena osamnaest tisuća, poimence spomenutih, da dođu da zakralje Davida.
    33Od Jisakarovih sinova, koji su umjeli proniknuti svoje vrijeme i spoznati što treba da učini Izrael; njihovih poglavara dvije stotine. Sva su im njihova braća bila podložna.
    34Od Zebulunovih sinova, sposobnih za rat i naoružanih za boj svakojakim bojnim oružjem, pedeset tisuća, koji su se odvažna srca vrstali u bojne redove.
    35Od Naftalijeva plemena tisuću knezova i s njima trideset i sedam tisuća ljudi sa štitovima i kopljima; 36od Danova plemena dvadeset i osam tisuća i šest stotina naoružanih za boj, 37a od Ašerova plemena četrdeset tisuća sposobnih za vojsku i za boj opremljenih. 38Od onih s onu stranu Jordana, od Rubenova, od Gadova i od polovine Manašeova plemena, sto i dvadeset tisuća ljudi sa svakojakim ratnim oružjem.
    39Svi ti vojnici, svrstani u bojne redove, dođoše poštena srca u Hebron da zakralje Davida nad svim Izraelom; i svi su ostali Izraelci bili jednodušni da Davida postave za kralja. 40Proveli su s Davidom tri dana, jedući i pijući. Braća sve spremiše za njih. 41Njihovi su najbliži susjedi, sve do Jisakara, Zebuluna i Naftalija, donosili hranu na magarcima, devama i mazgama, a na volovima jela: brašna, smokvenih kolača, suha grožđa, vina, ulja, krupne i sitne stoke izobila, jer je bilo veselje u Izraelu.
Kovčeg saveza prenose iz Kirjat Jearima
1 Ljet 13.
David je vijećao s tisućnicima, stotnicima i sa svim vođama. 2I reče on svemu zboru Izraelovu: "Ako vam je pravo te ako je naš Bog Jahve odlučio tako, poslat ćemo glasnike k svojoj ostaloj braći u svim izraelskim zemljama, a tako i svećenicima s njima i levitima po gradovima pašnjaka njihovih, da se ujedine s nama. 3Prenijet ćemo k sebi Kovčeg svoga Boga, jer ga nismo doista tražili za Šaulovih dana." 4Sav zbor odluči da se tako učini, jer je to bilo pravo u očima svega naroda. 5Tako je David sabrao sav narod Izraelov od Egipatskoga Šihora pa do Ulaza u Hamat da donesu Kovčeg Božji iz Kirjat Jearima. 6Pošao je David sa svim Izraelom u Baalu, u Kirjat Jearim, koji je u Judi, da odande ponesu Kovčeg Božji nazvan imenom Jahve, koji stoluje nad kerubinima. 7Povezli su Kovčeg Božji na novim kolima iz Abinadabove kuće; a Uza i Ahjo upravljali su kolima. 8David i sav Izrael igrali su pred Bogom iz sve snage pjevajući uza zvuke citara, harfa, bubnjeva, cimbala i truba. 9Kad su došli do Kidonova gumna, posegnu Uza rukom da pridrži Kovčeg jer ga volovi umalo ne prevrnuše. 10Ali se Jahve razgnjevio na Uzu i udario ga zato što je pružio ruku prema Kovčegu. Umro je ondje pred Bogom. 11Davidu bijaše žao što je Jahve onako udario Uzu i on prozva ono mjesto Peres Uza, kako se zove i dan-danas. 12Toga se dana David uplaši Boga i reče: "Kako ću donijeti k sebi Kovčeg Božji?" 13Nije dao svratiti Kovčega k sebi u Davidov grad nego ga skloni u kuću Obed-Edoma Gitejca. 14I ostade Kovčeg Božji kod Obed-Edomove obitelji, u njegovoj kući, tri mjeseca. Jahve stoga blagoslovi Obed-Edomovu kuću i sve što je imao.
Davidov dvor
1 Ljet 14.
Tirski kralj Hiram posla k Davidu izaslanstvo i cedrovih drva, zidara i tesara da mu grade dvor. 2Tada David spozna da ga je Jahve potvrdio za kralja nad Izraelom i da je uzvisio njegovo kraljevstvo radi svojega izraelskog naroda.
    3David je uzeo još žena u Jeruzalemu i imao još sinova i kćeri. 4Evo imena djece koja mu se rodiše u Jeruzalemu: Šamua, Šobab, Natan, Salomon, 5Jibhar, Elišua, Elpalet, 6Nogah, Nefeg, Jafija, 7Elišama, Beeljada i Elifelet.
Pobjeda nad Filistejcima
    8Kad su Filistejci čuli da su Davida pomazali za kralja nad svim Izraelom, iziđoše svi da se dočepaju Davida. David, čuvši to, iziđe pred njih. 9Filistejci dođoše i raširiše se po Refaimskoj dolini. 10Tada David upita Boga: "Mogu li napasti Filistejce? Hoćeš li ih predati meni u ruke?" Jahve mu odgovori: "Napadni, jer ću ih predati tebi u ruke!" 11Tada krenuše u Baal Perasim i David ih ondje pobi. David reče: "Bog je prodro među moje neprijatelje mojom rukom, kao što voda prodire." Stoga se ono mjesto prozvalo Baal Perasim. 12Ostavili su ondje svoje bogove; a David zapovjedi da ih spale.
    13Opet se Filistejci raširiše po onoj dolini. 14David opet upita Boga, a Bog mu odgovori: "Ne idi za njima nego ih opkoli i navali na njih s protivne strane Bekaima. 15Pa kad začuješ topot koraka po bekaimskim vrhovima, onda izađi u boj, jer će tada ići Bog pred tobom da pobije filistejsku vojsku." 16David učini kako mu je zapovjedio Bog; i pobili su filistejsku vojsku od Gibeona do Gezera.
    17Davidovo se ime pročulo po svim zemljama, a Jahve uli strah od njega svim narodima.
2. PRIJENOS KOVČEGA U JERUZALEM
Priprave za prijenos
1 Ljet 15.
Onda je David sazidao dvore u Davidovu gradu, pripravio mjesto za Kovčeg Božji i razapeo mu Šator. 2Potom je rekao David: "Ne smije nositi Kovčeg Božji nitko osim levita, jer je njih izabrao Jahve da nose Kovčeg Jahvin i da mu služe dovijeka."
    3David je sakupio sav Izrael u Jeruzalem da prenesu Kovčeg Jahvin gore na njegovo mjesto koje mu bijaše pripravio. 4Skupio je David i Aronove sinove i levite. 5Od Kehatovih sinova: kneza Uriela i sto dvadeset njegove braće; 6od Merarijevih sinova: kneza Asaju i dvjesta dvadeset njegove braće; 7od Geršomovih sinova: kneza Joela i sto trideset njegove braće. 8Od Elisafanovih sinova: kneza Šemaju i dvjesta njegove braće. 9Od Hebronovih sinova: kneza Eliela i osamdeset njegove braće; 10od Uzielovih sinova: kneza Aminadaba i sto dvanaest njegove braće.
    11Tada David pozva svećenike Sadoka i Ebjatara i levite Uriela, Asaju, Joela, Šemaju, Eliela i Aminadaba, 12pa im reče: "Vi ste glavari levitskih porodica; posvetite sebe i svoju braću da prenesete gore Kovčeg Jahve, Izraelova Boga, na mjesto koje sam mu pripravio. 13Jer nas je pobio Jahve, Bog naš, zato što prvi put vi niste bili nazočni i što ga nismo tražili onako kako je trebalo." 14Posvetiše se tada svećenici i leviti da prenesu gore Kovčeg Jahve, Izraelova Boga. 15Levitski su sinovi ponijeli Božji Kovčeg, na svojim ramenima, o motkama, kako je zapovjedio Mojsije po Jahvinoj riječi.
    16Tada David reče levitskim knezovima da između svoje braće postave pjevače s glazbalima, s harfama, citrama i cimbalima da se čuje i da gromko odjekuje radosno pjevanje.
    17Leviti su postavili Joelova sina Hemana, a od njegove braće Berekjina sina Asafa, i od njihove braće, Merarijevih sinova, Kušajina sina Etana. 18S njima njihovu braću drugoga reda: Zahariju, sina Jaazielova, Šemiramota, Jehiela, Unija, Eliaba, Benaju, Maaseju, Matitju, Eliflehua, Mikneju, Obed Edoma i Jeiela, vratare. 19A pjevači, Heman, Asaf i Etan gromko su udarali u mjedene cimbale. 20A Zaharija, Uziel, Šemiramot, Jehiel, Uni, Eliab, Maaseja i Benaja u harfe s visokim zvucima; 21a Matitja, Eliflehu, Mikneja, Obed Edom, Jeiel i Azazja u citre, u osminskoj pratnji. 22Kenanja, knez onih levita koji su nosili Kovčeg, upravljao je prenošenjem jer je bio vješt u tome. 23Berekja i Elkana bili su vratari kod Kovčega. 24Šebanija, Jošafat, Netanel, Amasaj, Zaharija, Benaja i Eliezer, svećenici, trubili su u trube pred Božjim Kovčegom; Obed Edom i Jehija bili su vratari kod Kovčega.
Svečanost prijenosa
    25Tako je David s izraelskim starješinama i tisućnicima radosno išao prenoseći gore Kovčeg saveza Jahvina iz Obed-Edomove kuće. 26Kad je Bog pomogao levitima koji su nosili Kovčeg saveza Jahvina, žrtvovali su sedam junaca i sedam ovnova. 27David bijaše ogrnut plaštem od tanka platna, a tako i svi leviti što su nosili Kovčeg, kao i pjevači i Kenanija koji je upravljao pjevačima. David je imao na sebi lanen oplećak. 28Tako je sav Izrael prenosio gore Kovčeg saveza Jahvina, radosno kličući uz jeku rogova, truba i cimbala, igrajući uza zvuke harfe i citre. 29Kad je Kovčeg saveza Jahvina ulazio u Davidov grad, Šaulova kći Mikala, gledajući s prozora, vidje kralja Davida kako skače i igra i prezre ga ona u svom srcu.
1 Ljet 16.
Tada unesoše Kovčeg Božji i postaviše ga usred šatora koji mu bijaše razapeo David. Onda su prinijeli paljenice i pričesnice pred Bogom. 2Pošto je prinio paljenice i pričesnice, David blagoslovi narod Jahvinim imenom. 3Onda razdijeli svim Izraelcima, ljudima i ženama, svakome po jedan okrugao kruh, komad mesa i kolač od suhoga grožđa.
Levitska služba pred Kovčegom
    4Onda je postavio pred Jahvinim Kovčegom službenike među levitima da uznose, slave i hvale Jahvu, Boga Izraelova, i to: 5poglavara Asafa, a drugoga za njim Zahariju, zatim Jeiela, Šemiramota, Jehiela, Matitju, Eliaba, Benaju, Obed Edoma i Jeiela s harfama i citrama; Asaf je udarao u cimbale. 6Svećenici Benaja i Jahaziel bili su bez prijekida s trubama pred Kovčegom saveza Jahvina. 7Toga dana povjeri David prvi put Asafu i njegovoj braći da slave Jahvu ovom pohvalnicom:8"Hvalite Jahvu, prizivajte mu ime;
        navješćujte među narodima djela
            njegova!9Pjevajte mu, svirajte mu,
        propovijedajte sva njegova čudesa!10Dičite se svetim imenom njegovim,
        neka se raduje srce onih što traže
            Jahvu!11Tražite Jahvu i njegovu snagu,
        tražite svagda njegovo lice!12Sjetite se čudesa koja učini,
        njegovih čuda i sudova usta
            njegovih.13Izraelov rod njegov je sluga,
        sinovi Jakovljevi njegovi izabranici.14On je Jahve, Bog naš;
        po svoj su zemlji njegovi sudovi!15Sjećajte se uvijek njegova Saveza,
        Riječi koju objavi tisući naraštaja;16Saveza koji sklopi s Abrahamom
        i njegove zakletve Izaku.17Ustanovi je kao zakon Jakovu,
        Izraelu vječni Savez.18Govoreći 'Tebi ću dati kanaansku
            zemlju
        kao dio u baštinu vašu,19kad vas još bješe malo na broju,
        vrlo malo, i kad bjeste pridošlice
            u njoj.'20Išli su od naroda do naroda,
        iz jednoga kraljevstva k drugom
            narodu.21Ne dopusti nikom da ih tlači,
        kažnjavaše zbog njih kraljeve:22'Ne dirajte u moje pomazanike,
        ne činite zla mojim prorocima!'23Pjevaj Jahvi, sva zemljo,
        Navješćujte iz dana u dan
            spasenje njegovo!24Kazujte poganima njegovu slavu,
        svim narodima čudesa njegova.25Velik je Jahve, hvale predostojan,
        strašniji od svih bogova.26Ništavni su svi bozi naroda.
        Jahve stvori nebesa.27Slava je i veličanstvo pred njim,
        sila i radost u Svetištu njegovu.28Dajte Jahvi, narodna plemena,
        dajte Jahvi slavu i silu!29Dajte Jahvi slavu imena njegova,
        nosite prinose i dolazite pred
            njegovo lice!
        Poklonite se Jahvi u sjaju svetosti
            njegove!30Strepi pred njim, zemljo sva!
        Učvrstio je svemir da se ne
            poljulja.31Neka se vesele nebesa i neka klikće
            zemlja;
        neka se govori među poganima:
            'Jahve kraljuje!'32Neka huči more i što je u njemu;
        nek' se raduje polje i što je
            na njemu!33Neka klikće šumsko drveće pred
            Jahvom,
        jer dolazi da sudi zemlji.34Slavite Jahvu jer je dobar,
        jer je vječna ljubav njegova.35I recite: 'Spasi nas, o Bože,
            Spasitelju naš,
        i saberi nas i izbavi nas od
            bezbožnih naroda,
    da slavimo tvoje sveto ime,
        da se ponosimo tvojom slavom.36Blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov,
            od vijeka do vijeka!'
        Sav narod neka kaže: 'Amen!
            Aleluja!'"
    37I ondje pred Kovčegom saveza Jahvina ostaviše Asafa i njegovu braću da služe pred Kovčegom bez prestanka, koliko treba iz dana u dan; 38i Obed-Edoma s njegovom braćom, njih šezdeset i osam, i Obed-Edoma, Jedutunova sina, i Hosu, da budu vratari; 39a svećenika Sadoka s njegovom braćom svećenicima pred Jahvinim Prebivalištem na uzvišici u Gibeonu 40da prinose paljenice Jahvi na žrtveniku za paljenice bez prestanka, jutrom i večerom, i da vrše sve što je napisano u Zakonu koji je Jahve odredio Izraelu; 41s njima Hemana i Jedutuna i ostale izabrane, koji su bili poimence spomenuti, da slave Jahvu, "jer je vječna njegova ljubav"; 42i to Hemana i Jedutuna da trube u trube i udaraju u cimbale i druga glazbala Bogu na čast; a Jedutunove sinove da budu vratari.
    43Tada se razišao sav narod, svatko svojoj kući; a David se vratio da blagoslovi svoj dvor.
Natanovo proročanstvo
1 Ljet 17.
Kad se David nastanio u dvoru, rekao je proroku Natanu: "Pogledaj! Ja, evo, stojim u dvoru od cedrovine, a Kovčeg saveza Jahvina pod zavjesama!" 2Natan odgovori Davidu: "Što ti je god na srcu, čini, jer je Bog s tobom."
    3Ali još iste noći dođe Natanu ova Božja riječ:
    4"Idi i reci mome sluzi Davidu: 'Ovako govori Jahve: Ti mi nećeš sagraditi kuće da prebivam u njoj. 5Nisam nikad prebivao u kući otkako sam izveo Izraela iz Egipta pa do današnjega dana, nego sam išao od šatora do šatora i od prebivališta do prebivališta. 6Dok sam hodio sa svim Izraelom, jesam li ijednu riječ rekao nekom od Izraelovih sudaca, kojima sam zapovjedio da budu pastiri mojem narodu, i kazao: Zašto mi ne sagradite kuću od cedrovine?' 7Zato sad ovo reci mome sluzi Davidu: 'Ovako govori Jahve nad vojskama: Ja sam te doveo s pašnjaka, od ovaca i koza, da budeš knez nad mojim izraelskim narodom. 8Bio sam s tobom kuda si god išao, iskorijenio sam sve tvoje neprijatelje pred tobom. Ja ću ti pribaviti veliko ime, kao što je velikaško ime na zemlji. 9Odredit ću prebivalište svome izraelskom narodu i posadit ću ga da živi na svojem mjestu i da ne luta više naokolo niti da ga zlikovci muče kao prije, 10onda kad sam odredio suce nad svojim izraelskim narodom. Pokorit ću sve tvoje neprijatelje i učinit ću te velikim. Jahve će ti podići dom. 11Jer kad se ispune tvoji životni dani i dođe vrijeme da počineš kod otaca, podići ću tvoga potomka nakon tebe, koji će biti između tvojih sinova, i utvrdit ću njegovo kraljevstvo. 12On će mi sagraditi dom, a ja ću utvrditi njegovo prijestolje zauvijek. 13Ja ću njemu biti otac, a on će meni biti sin: svoje naklonosti neću odvratiti od njega, kao što sam je odvratio od tvoga prethodnika. 14Utvrdit ću ga u svojem domu i u svom kraljevstvu zauvijek, i prijestolje će mu čvrsto stajati zasvagda.'"
    15Natan prenese Davidu sve te riječi i cijelo viđenje.
Davidova molitva
    16Tada kralj David dođe i stade pred Jahvu i reče:
    "Tko sam ja, o Bože Jahve, i što je moj dom te si me doveo dovde? 17Pa i to je bilo premalo u tvojim očima, o Bože, nego si dao obećanja domu svoga sluge i za daleku budućnost i pogledao si na me kako se gleda na ugledna čovjeka, o Bože Jahve! 18Pa što da ti još David govori o slavi tvoga sluge; ta ti poznaješ svoga slugu! 19Jahve, radi svoga sluge i po svome srcu učinio si sve ovo veliko djelo, obznanivši ove veličajnosti. 20Jahve, nema takvoga kakav si ti, niti ima Boga osim tebe, po svemu što smo ušima svojim čuli. 21Postoji li ijedan narod na zemlji kao tvoj izraelski narod, radi kojega je Bog išao da ga izbavi sebi za narod, da tako stečeš sebi ime velikim i strašnim čudesima, izgoneći krivobožačka plemena pred svojim narodom koji si otkupio iz Egipta? 22Tako si učinio svoj izraelski narod svojim narodom zauvijek, a ti si mu, Jahve, postao Bogom. 23Zato sada, Jahve, neka bude čvrsta dovijeka riječ koju si dao svome sluzi i njegovu domu i učini kako si obrekao. 24Neka bude čvrsta, da se veliča tvoje ime zauvijek i da se govori: Jahve nad vojskama, Izraelov Bog, jest Bog nad Izraelom, a dom tvoga sluge Davida neka stoji čvrsto pred tobom. 25Jer si ti, moj Bože, javio uhu svoga sluge da ćeš mu podići dom, zato je tvoj sluga smogao hrabrosti da se pomoli pred tobom. 26Uistinu, Jahve, ti si Bog i ti si ovo lijepo obećanje dao svome sluzi. 27Zato se sada udostoj blagosloviti dom svoga sluge da ostane dovijeka pred tobom, jer kad ti, Jahve, blagosloviš, bit će blagoslovljen zasvagda."
Davidove pobjede
1 Ljet 18.
Poslije toga David porazi Filistejce i pokori ih te ote Gat s njegovim selima iz filistejskih ruku. 2Porazio je i Moapce i oni postadoše Davidovi podanici koji su mu donosili danak.
    3David je porazio i Hadadezera, sopskoga kralja u Hamatu, kad je izišao da utvrdi svoju vlast do rijeke Eufrata. 4David zarobi od njega tisuću bojnih kola, sedam tisuća konjanika i dvadeset tisuća pješaka; ispresijecao je petne žile svim konjima od bojnih kola, ostavio ih je samo stotinu. 5Damaščanski su Aramejci bili došli u pomoć Hadadezeru, sopskome kralju, ali je David pobio među Aramejcima dvadeset i dvije tisuće ljudi. 6Postavio je namjesnike u Damaščanskom Aramu. Tako Aramejci postadoše Davidovi podanici i moradoše mu plaćati danak. Jahve je davao pobjedu Davidu kuda je god išao. 7David zaplijeni zlatne štitove što ih imahu Hadadezerove sluge i donese ih u Jeruzalem. 8I iz Hadadezerovih gradova Tibhata i Kuna odnio je silni tuč od kojega je Salomon načinio mjedeno more, stupove i tučano posuđe.
    9Kad je čuo hamatski kralj Tou da je David porazio svu vojsku Hadadezera, sopskoga kralja, 10posla svoga sina Hadorama kralju Davidu da ga pozdravi i da mu čestita što je vojevao protiv Hadadezera i porazio ga, jer je Tou bio u ratu s Hadadezerom; i da mu odnese svakojakih zlatnih, srebrnih i tučanih predmeta. 11I njih je kralj David posvetio Jahvi sa srebrom i zlatom što ga bijaše uzeo od svih naroda, od Edomaca, Moabaca, Amonaca, Filistejaca i Amalečana. 12Sarvijin sin Abišaj pobio je osamnaest tisuća Edomaca u Slanoj dolini. 13David je postavio namjesnike po Edomu. Tako su svi Edomci postali Davidove sluge. I kuda je god David išao, Jahve mu davaše pobjedu.
Davidovi dvorani i časnici
    14David kraljevaše nad svim Izraelom čineći pravo i pravicu svemu svome narodu. 15Sarvijin je sin Joab bio zapovjednik vojske; Ahiludov sin Jošafat bijaše tajni savjetnik.
    16Ahitubov sin Sadok i Ahimelekov sin Ebjatar bili su svećenici, Šavša pisar. 17Jojadin sin Benaja bio je nad Kerećanima i Pelećanima, a Davidovi su sinovi bili prvi do kralja.
1 Ljet 19.
Poslije toga umrije Nahaš, kralj Amonaca, i zakralji mu se sin na njegovo mjesto. 2David reče u sebi: "Iskazat ću ljubav Nahaševu sinu Hanunu jer je i njegov otac iskazao milost meni." David uputi poslanike da mu izraze sućut zbog smrti njegova oca. Kad su Davidove sluge došle u zemlju Amonaca k Hanunu da mu izraze sućut, 3rekoše knezovi Amonaca Hanunu: "Zar misliš da je David poslao ljude da ti izraze sućut zato što bi htio iskazati čast tvome ocu? Nisu li zato došle njegove sluge k tebi da razvide, istraže i uhode zemlju?" 4Tada Hanun pograbi Davidove sluge i obrija ih, podreza im haljine dopola, do zadnjice, i posla ih natrag! 5Kad su to javili Davidu, posla on čovjeka pred njih, jer su bili vrlo osramoćeni, i poruči im: "Ostanite u Jerihonu dok vam ne naraste brada pa se onda vratite."
    6Kad su Amonovi sinovi vidjeli da su se omrazili s Davidom, poslao je Hanun s Amonovim sinovima tisuću srebrnih talenata da za plaću najme bojnih kola i konjanika iz Aram Naharajima, iz Aram Maake i iz Soba. 7Najmili su za plaću trideset i dvije tisuće bojnih kola, i kralja Maake s njegovim narodom te su oni došli i utaborili se pred Medebom. Amonovi su se sinovi skupili iz svojih gradova i došli u boj. 8Kad je to čuo David, poslao je Joaba sa svom svojom junačkom vojskom. 9Amonovi sinovi iziđoše i svrstaše se u bojni red pred gradskim vratima; a kraljevi koji su došli stajali su zasebno na polju. 10Vidjevši postavljene bojne redove prema sebi, sprijeda i straga, Joab probra najvrsnije među Izraelcima i svrsta ih prema Aramejcima. 11Ostalu vojsku predade bratu Abišaju da je svrsta prema Amoncima. 12I reče mu: "Ako Aramejci budu jači od mene, onda ti meni priskoči u pomoć; ako li Amonci budu jači od tebe, ja ću tebi pohrliti u pomoć. 13Budi hrabar i junački se držimo radi naroda i radi gradova svoga Boga; a Jahve neka učini što je dobro u njegovim očima." 14Tada se Joab i vojska koja je bila s njim počeše primicati da udare na Aramejce, ali oni pobjegoše pred njima. 15Kad su Amonci vidjeli da su Aramejci pobjegli, umakoše i oni ispred njegova brata Abišaja i povukoše se u grad. Tada se Joab vrati u Jeruzalem.
    16A Aramejci, vidjevši gdje su ih potukli Izraelci, uputili su poslanike i doveli Aramejce što su s onu stranu Rijeke, na čelu sa Šofakom, vojvodom Hadadezerove vojske.
    17Pošto su to javili Davidu, on skupi sve Izraelce i, prešavši preko Jordana, primače se Aramejcima i svrsta se prema njima; kad se David svrstao prema Aramejcima u bojni red, oni zametnuše s njime boj. 18Ali Aramejci udariše u bijeg ispred Izraelaca i David im pobi sedam tisuća konja od bojnih kola i četrdeset tisuća pješaka; pogubio je i vojvodu Šofaka. 19Kad Hadadezerove sluge vidješe da ih je razbio Izrael, sklopiše mir s Davidom i počeše mu služiti. A Aramejci se više nisu usuđivali pomagati Amoncima.
1 Ljet 20.
 Slijedeće godine, u doba kad kraljevi izlaze u rat, izvede Joab vojsku i poče pustošiti zemlju amonsku. Došavši, opsjeo je Rabu; David bijaše ostao u Jeruzalemu. Joab je osvojio Rabu i razorio je. 2Tada je David uzeo njihovu kralju s glave krunu i vidio da je teška jedan zlatni talenat, a na njoj je bilo drago kamenje. Stavili su je na glavu Davidu, koji je iz grada odnio vrlo velik plijen. 3Narod koji bijaše u gradu izvede van i stavi ga da radi pilama, gvozdenim pijucima i sjekirama. Tako je David učinio svim gradovima Amonovih sinova. Potom se vratio sa svim narodom u Jeruzalem.
    4Poslije toga opet izbi rat s Filistejcima u Gezeru; tada je Hušanin Sibkaj pogubio Sipaja, koji je bio od Refaimovih potomaka; i bili su pokoreni.
    5Uz to je nastao i rat s Filistejcima, u kojem je Jairov sin Elhanan pogubio Lahmija, brata Golijata Gitejca, koji je imao kopljaču kao tkalačko vratilo. 6Potom opet izbi rat u Gatu, gdje je bio neki čovjek visoka rasta: imaše taj na svakoj ruci i nozi po šest prstiju, dakle dvadeset i četiri; i on bijaše Rafin potomak. 7Kad je počeo ružiti Izraela, ubi ga Jonatan, sin Davidova brata Šimeja. 8To su bili Rafini potomci u Gatu koji su izginuli od Davidove ruke i od ruke njegovih slugu.
3. PRIPREME ZA GRADNJU HRAMA
Prebrojavanje naroda
1 Ljet 21.
Tada Satan ustade na Izraela i potače Davida da izbroji Izraelce. 2Kralj reče Joabu i narodnim knezovima: "Idite, izbrojte Izraelce od Beer Šebe pa do Dana, onda se vratite i kažite mi koliko ih je na broju." 3Joab reče: "Neka Jahve dade svome narodu još sto puta ovoliko koliko ga je sada! Nisu li, moj gospodaru kralju, svi oni sluge mome gospodaru? Zašto traži to moj gospodar? Zašto da bude na krivicu Izraelu?"
    4Ali kraljeva riječ bijaše jača od Joabove. Tako je Joab otišao i počeo obilaziti sav Izrael, a onda se, najposlije, vrati u Jeruzalem. 5Joab dade Davidu popis naroda; Izraelaca bijaše milijun i sto tisuća ljudi vičnih maču, a Judejaca četiri stotine i sedamdeset tisuća vičnih maču. 6Ali nije pobrojio među njima ni Levijeva ni Benjaminova plemena, jer je Joabu bila odvratna kraljeva zapovijed.
Božja kazna i oproštenje
    7Bilo je to mrsko i u Božjim očima, pa Bog udari Izraela. 8David reče Bogu: "Veoma sam sagriješio što sam to učinio. Ali oprosti krivicu svome sluzi jer sam vrlo ludo radio!" 9Jahve reče Davidovu vidiocu Gadu: 10"Idi i kaži Davidu: 'Ovako veli Jahve: Troje stavljam preda te; izaberi sebi jedno od toga da ti učinim!'"
    11Došavši k Davidu, Gad mu reče: "Ovako veli Jahve: 'Biraj sebi 12ili glad za tri godine, ili da tri mjeseca bježiš pred neprijateljima i mač tvojih neprijatelja da te stiže, ili da tri dana Jahvin mač i kuga bude na zemlji i Jahvin anđeo da ubija po svim izraelskim krajevima.' Sada promisli i gledaj što da odgovorim onome koji me poslao!"
    13David reče Gadu: "Na velikoj sam muci! Ah, neka padnem u Jahvine ruke, jer je veliko njegovo milosrđe, a u ljudske ruke da ne zapadnem!"
    14Tako je Jahve poslao kugu na Izraela te pomrije sedamdeset tisuća Izraelaca. 15Bog je poslao anđela na Jeruzalem da ga istrebljuje; a kad je počeo istrebljivati, pogledao je Jahve i sažalilo mu se zbog zla, pa je rekao anđelu zatorniku: "Dosta je sada, spusti ruku!"
    Jahvin je anđeo stajao kraj gumna Jebusejca Ornana. 16David, podigavši oči, vidje Jahvina anđela kako stoji između zemlje i neba držeći u ruci isukan mač koji je podigao na Jeruzalem, i on pade ničice sa starješinama obučenim u kostrijet. 17David reče Bogu: "Nisam li ja zapovjedio da se izbroji narod? Ja sam, dakle, onaj koji sam sagriješio i grdno zlo načinio, a što učiniše te ovce? Jahve, Bože moj, neka tvoja ruka dođe na me i na moju obitelj, a ne na taj narod da ga pomori!"
Žrtvenik na Ornanovu gumnu
    18Tada Jahvin anđeo reče Gadu da kaže Davidu neka uziđe i neka podigne žrtvenik Jahvi na gumnu Jebusejca Ornana. 19David je otišao po riječi koju mu je Gad rekao u Jahvino ime. 20A Ornan, okrenuvši se, opazi anđela, a njegova se četiri sina sakriše. Ornan je vrhao pšenicu. 21Uto dođe David do Ornana, a on, pogledavši i opazivši Davida, dođe s gumna i pokloni se Davidu licem do zemlje. 22Tada David reče Ornanu: "Daj mi to gumno da sagradim na njemu žrtvenik Jahvi; za potpunu cijenu daj mi ga da bi prestao pomor u narodu!" 23Ornan odgovori Davidu: "Neka ga uzme i neka čini moj gospodar kralj što je dobro u njegovim očima; evo, dajem ti goveda za paljenice, i mlatilice za drva, i pšenicu za prinosnicu; sve ti to poklanjam."
    24Kralj David reče Ornanu: "Ne, nego hoću da kupim u tebe i da platim, jer neću da prinosim Jahvi što je tvoje, da prinosim paljenice koje su mi poklonjene."
    25I David dade Ornanu za ono mjesto šest stotina zlatnih šekela na mjeru. 26Tada sagradi ondje žrtvenik Jahvi i prinese paljenice i pričesnice; a kad je prizvao Jahvu, on ga usliša spustivši oganj s neba na žrtvenik za paljenice. 27Jahve zapovjedi anđelu da vrati mač u korice. 28U ono vrijeme, vidjevši da ga je Jahve uslišio na gumnu Jebusejca Ornana, David poče prinositi žrtve ondje. 29Jahvino prebivalište, koje je napravio Mojsije u pustinji, i žrtvenik za paljenice bio je u to vrijeme na uzvisini u Gibeonu. 30David nije mogao ići k njemu da traži Boga jer ga je bio spopao strah od mača Jahvina anđela.
1 Ljet 22.
Zato David reče: "Ovo je Dom Jahve i ovo je žrtvenik za paljenice Izraelu!"
Neposredne pripreme za gradnju
    2David zapovjedi da se skupe stranci koji su bili u izraelskoj zemlji i odredi klesare da propisno klešu kamenje za gradnju Doma Božjeg. 3David je pripravio mnogo željeza za čavle na vratnim krilima i za kvačice; i bez mjere mnogo tuča. 4Mnogo cedrovine, jer su Sidonci i Tirci dovozili mnogo cedrovih drva Davidu. 5Jer David mišljaše: "Moj je sin Salomon mlad i nježan, a Dom koji treba graditi Jahvi mora biti veličanstven, na slavu i čast po svim zemljama. Hajde da mu sve pripravim." I David je pripravio mnogo toga prije svoje smrti. 6Potom dozva sina Salomona i zapovjedi mu da sagradi Dom Jahvi, Bogu Izraelovu.
    7Još David reče Salomonu: "Sine! Bio sam nakanio u srcu da sagradim Dom imenu Jahve, svoga Boga. 8Ali mi je došla Jahvina riječ: 'Mnogo si krvi prolio i velike si ratove vodio; nećeš ti graditi Doma mome imenu jer si mnogo krvi prolio na zemlju preda mnom. 9Gle, rodit će ti se sin; on će biti miroljubac i dat ću mu mir od svih njegovih neprijatelja odasvud unaokolo; ime će mu biti Salomon. Mir i pokoj dat ću Izraelu za njegova vremena. 10On će sagraditi Dom mome imenu, on će mi biti sin, a ja ću njemu biti otac i utvrdit ću njegovo kraljevsko prijestolje nad Izraelom zauvijek.' 11Sada, moj sine, neka bude Jahve s tobom da izvršiš i sagradiš Dom Jahve, svoga Boga, kao što je rekao za te. 12Samo neka ti Jahve poda razum i mudrost kad te postavi nad Izraelom zato da se držiš Zakona Jahve, svoga Boga! 13Bit ćeš sretan budeš li brižno vršio uredbe i zakone koje je Jahve preko Mojsija dao Izraelu. Budi junak i hrabar, ne boj se i ne plaši se! 14Ja sam, evo, svojim trudom pripravio za Dom Jahvin sto tisuća zlatnih talenata i milijun srebrnih talenata, a tuča i željeza bez mjere, jer ga je tako mnogo. Pripravio sam i drva i kamenja, a i ti dodaj nešto k tomu. 15Imaš mnogo valjanih radnika, klesara, zidara, tesara i svakovrsnih vještaka u svakom umijeću; 16zlatu, srebru, tuču i željezu nema mjere; idi, dakle, i gradi, i neka Jahve bude s tobom!"
    17Tada David zapovjedi svim izraelskim knezovima da pomažu njegovu sinu Salomonu: 18"Nije li s vama Jahve, Bog vaš, koji vam je dao mir odasvud unaokolo jer je predao u moje ruke stanovnike ove zemlje i zemlja je pokorena pred Jahvom i pred njegovim narodom. 19Sada, dakle, pregnite svojim srcem i svojom dušom da tražite Jahvu, svoga Boga; idite i gradite Svetište Bogu Jahvi, unesite Kovčeg saveza Jahvina i Božje sveto posuđe u Dom koji će se sagraditi Jahvinu imenu!"
Rodovi i službe levita
1 Ljet 23.
Ostarjevši i nauživši se dana, postavi David svoga sina Salomona kraljem nad Izraelom. 2Potom skupi sve izraelske knezove, svećenike i levite.
    3On izbroji levite od trideset godina naviše, i bilo ih je po muškim glavama trideset i osam tisuća. 4Između njih bilo je dvadeset i četiri tisuće onih koji su upravljali poslom oko Jahvina Doma, a šest tisuća nadzornika i sudaca, 5četiri tisuće vratara i četiri tisuće onih koji su hvalili Jahvu uz glazbala što ih je napravio za hvalu. 6David ih razdijeli na redove po Levijevim sinovima: Geršonu, Kehatu i Merariju.
    7Od Geršonova su koljena bili: Ladan i Šimej. 8Ladanovi sinovi: poglavari Jehiel, Zetam i Joel, njih trojica. 9Šimejevi sinovi: Šelomit, Haziel i Haram, njih trojica; to su poglavari Ladanovih obitelji. 10Šimejevi sinovi: Jahat, Zina, Jeuš i Berija. Ta su četvorica Šimejevi sinovi. 11Jahat je bio poglavar, a drugi Ziza; a Jeuš i Berija nisu imali mnogo djece, zato su se brojili u jednu obitelj, u jedan razred.
    12Kehatovi sinovi: Amram, Jishar, Hebron i Uziel, četvorica. 13Amramovi sinovi: Aron i Mojsije. Aron je bio određen da posvećuje Svetinju nad svetinjama; on i njegovi sinovi dovijeka da kade pred Jahvom, da mu služe i da blagoslivljaju u njegovo ime dovijeka. 14Mojsije je bio Božji čovjek. Njegovi se sinovi broje u Levijevo pleme. 15Mojsijevi su sinovi Geršom i Eliezer. 16Geršomovi sinovi: poglavar Šebuel. 17Eliezerovi su sinovi bili: poglavar Rehabja. Eliezer nije imao drugih sinova, nego su se Rehabjini sinovi vrlo namnožili. 18Jisharovi sinovi: poglavar Šelomit. 19Hebronovi sinovi: poglavar Jerija, drugi Amarja, treći Jahaziel, četvrti Jekamam. 20Uzielovi sinovi: poglavar Mika, drugi Ješija.
    21Merarijevi sinovi: Mahli i Muši. Mahlijevi sinovi: Eleazar i Kiš. 22Eleazar je umro nemajući sinova, nego samo kćeri, koje su sebi uzeli za žene njihovi rođaci, Kiševi sinovi. 23Mušijevi sinovi: Mahli, Eder i Jerimot, trojica.
    24To su bili Levijevi sinovi po obiteljima, poglavari porodica, koji su bili popisani poimence; oni su radili posao za službu Jahvina Doma u dobi od dvadeset godina naviše.
    25David je rekao: "Jahve, Izraelov Bog, dao je mir svojem narodu i živjet će u Jeruzalemu zauvijek. 26Zato ni leviti neće više nositi Prebivališta ni svakovrsnog pribora za njegovu službu." 27Po posljednjim Davidovim riječima, bili su izbrojeni Levijevi sinovi od dvadeset godina naviše. 28Bili su određeni da budu kraj Aronovih sinova u službi u Jahvinu Domu, u predvorjima i u dvoranama, da čiste sve svete stvari, da rade u službi oko Jahvina Doma, 29oko prinesenih hljebova, oko sitnog brašna za prinos, oko beskvasnih kolača pripravljenih na tavi i u ulju zamiješenih i oko mjera za sadržaj i dužinu; 30da pristupaju svakoga jutra, da slave i hvale Jahvu; tako i večerom. 31A kad se god prinose paljenice Jahvi, subotom, za mlađaka i na blagdane, da dolaze prema svom broju, po svom redu, svagdje pred Jahvu. 32I da vrše što treba vršiti u Šatoru sastanka, službu u Svetištu i službu za svoju braću, Aronove sinove, u službi oko Jahvina Doma.
Svećenički redovi
1 Ljet 24.
Aronovi su sinovi imali svoje redove. Sinovi Aronovi bili su: Nadab, Abihu, Eleazar i Itamar. 2Ali su Nadab i Abihu umrli prije oca i nisu imali djece; zato su svećeničku službu vršili Eleazar i Itamar. 3David je razdijelio na redove njih i Sadoka, od Eleazarovih sinova, i Ahimeleka, od Itamarovih sinova, po njihovu redu u njihovoj službi. 4Ali se u Eleazarovih sinova našlo više muških poglavara nego u Itamarovih sinova, pa kad ih podijeliše, od Eleazarovih je sinova bilo šesnaest porodičnih poglavara, a od Itamarovih sinova samo osam porodičnih poglavara. 5Zato su ih razdijelili ždrebovima, jedne i druge, jer su posvećeni knezovi i Božji knezovi bili i od Eleazarovih sinova i od Itamarovih sinova. 6Popisao ih je Netanelov sin Šemaja, pisar od Levijeva plemena, pred kraljem, knezovima, svećenikom Sadokom, Ebjatarovim sinom Ahimelekom, pred poglavarima porodica među svećenicima i levitima, uzevši po jednu porodicu za Eleazara, a po jednu opet za Itamara.
    7Prvi je ždrijeb pao na Jojariba, drugi na Jedaju, 8treći na Harima, četvrti na Seorima, 9peti na Malkiju, šesti na Mijamina, 10sedmi na Hakosa, osmi na Abiju, 11deveti na Ješuu, deseti na Šekaniju, 12jedanaesti na Elijašiba, dvanaesti na Jakima, 13trinaesti na Hupu, četrnaesti na Ješebaba, 14petnaesti na Bilgu, šesnaesti na Imera, 15sedamnaesti na Hezira, osamnaesti na Hapisesa, 16devetnaesti na Petahju, dvadeseti na Ezekiela, 17dvadeset i prvi na Jakina, dvadeset i drugi na Gamula, 18dvadeset i treći na Delaju, dvadeset i četvrti na Maazju.
    19To je njihov red u službi kojim treba da idu u Jahvin Dom, po svom pravilu, primljenu od oca im Arona, kako mu je zapovjedio Jahve, Bog Izraelov.
    20Od ostalih Levijevih sinova bio je od Amramovih sinova Šubael; od Šubaelovih sinova Jehdeja; 21od Rehabje, od Rehabjinih sinova poglavar Jišija; 22od Jisharovaca Šelomot; od Šelomotovih sinova Jahat. 23Od Jerijinih sinova: drugi Amarja, treći Jahaziel, četvrti Jekaman. 24Od sinova Uzielovih Mika; od Mikinih sinova Šamir; 25Mikin brat Jišija; od Jišijinih sinova Zaharija; 26Merarijevi sinovi: Mahli i Muši; sinovi Jaazije, njegova sina. 27Merarijevi sinovi po Jaaziji, njegovu sinu: Šoham, Zakur i Ibri; 28po Mahliju Eleazar, koji nije imao djece; 29po Kišu, Kišovi sinovi, Jerahmeel. 30Mušijevi sinovi: Mahli, Eder i Jerimot.
    To su bili levitski sinovi po svojim porodicama. 31I oni su bacali ždrebove kao njihovi rođaci, Aronovi sinovi, pred kraljem Davidom, Sadokom, Ahimelekom i porodičnim poglavarima među svećenicima i levitima, i to jednako glavar obitelji kao i njegov najmlađi brat.
Pjevači
1 Ljet 25.
David je s vojničkim zapovjednicima izabrao za službu Asafove, Hemanove i Jedutunove sinove koji će zanosno pjevati hvalu uz citre, harfe i cimbale; između njih su bili izbrojeni ljudi za posao u svojoj službi: 2od Asafovih sinova: Zakur, Josip, Netanija i Asarela; Asafovi sinovi pod upravom Asafa, koji je zanosno pjevao hvalu po kraljevoj uredbi.
    3Od Jedutuna: Jedutunovih šest sinova: Gedalija, Sori, Ješaja, Šimej, Hašabja i Matitja pod upravom svog oca Jedutuna koji je zanosno pjevao hvalu uz citru slaveći i hvaleći Jahvu.
    4Od Hemana: Hemanovi sinovi: Bukija, Matanija, Uziel, Šebuel, Jerimot, Hananija, Hanani, Eliata, Gidalti, Romamti-Ezer, Jošbekaša, Maloti, Hotir, Mahaziot. 5Svi su oni bili sinovi kraljeva vidioca Hemana koji je objavljivao Božje stvari da uzvisi njegovu moć; a Bog je dao Hemanu četrnaest sinova i tri kćeri. 6Svi su oni pod vodstvom svoga oca Asafa te Jedutuna i Hemana pjevali u Jahvinu Domu uz cimbale, harfe i citre za službu u Božjem Domu, po kraljevoj uredbi. 7Bilo ih je, s njihovom braćom, uvježbanih u pjevanju Jahvinih pjesama, dvjesta osamdeset i osam, sve samih vještaka. 8Bacili su ždrebove za svoju službenu dužnost, najmanji isto kao i najveći, učitelj kao i učenik. 9Prvi je ždrijeb pao na Asafovca Josipa, drugi na Gedaliju s njegovom braćom i sinovima, njih dvanaest, 10treći na Zakura s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 11četvrti na Jisrija s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 12peti na Netaniju s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 13šesti na Bukiju s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest, 14sedmi na Isarelu s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 15osmi na Ješaja s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 16deveti na Mataniju s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 17deseti na Šimeja s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 18jedanaesti na Azarela s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 19dvanaesti na Hašabju s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 20trinaesti na Šubaela s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 21četrnaesti na Matitju s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 22petnaesti na Jeremota s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 23šesnaesti na Hananiju s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 24sedamnaesti na Jošbekaša s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 25osamnaesti na Hananija s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 26devetnaesti na Malotija s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 27dvadeseti na Elijatu s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 28dvadeset i prvi na Hotira s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 29dvadeset i drugi na Gidaltija s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 30dvadeset i treći na Mahaziota s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest; 31dvadeset i četvrti na Romamti-Ezera s njegovim sinovima i braćom, njih dvanaest.
Vratari
1 Ljet 26.
Vratarski su redovi bili: od Korahovaca: Korahov sin Mešelemja između Asafovih sinova; 2a Mešelemjini sinovi: prvenac Zaharija, drugi Jediael, treći Zebadja, četvrti Jatniel; 3peti Elam, šesti Johanan, sedmi Elijoenaj.
    4Sinovi Obed-Edomovi: prvenac Šemaja, drugi Jozabad, treći Joah, četvrti Sakar, a peti Netanel, 5šesti Amiel, sedmi Jisakar, osmi Peuletaj, jer ga je blagoslovio Bog, 6a njegovu su se sinu Šemaji rodili sinovi koji su bili poglavari u porodici jer bijahu hrabri junaci. 7Šemajini su sinovi bili: Otni, Rafael, Obed, Elzabad sa svojom braćom, vrsnim ljudima, Elihu i Semakja. 8Svi su oni bili od Obed-Edomovih sinova, oni i njihovi sinovi i njihova braća, vrsni ljudi, sposobni za službu; bilo ih je šezdeset i dva od Obed-Edoma.
    9Mešelemjinih sinova i braće, vrsnih ljudi, bilo je osamnaest. 10Hosini sinovi od Merarijevih sinova: poglavar Šimri, iako nije bio prvenac, njegov ga je otac postavio za poglavara; 11drugi Hilkija, treći Tebalija, četvrti Zaharija; Hosinih svih sinova i braće bilo je trinaest.
    12Ovo su vratarski redovi. Glavari ovih junaka bili su, kao i njihova braća, čuvari u službi Jahvina Doma. 13Bacali su ždrebove, najmanji kao i najveći, po obiteljima za svaka pojedina vrata. 14Ždrijeb na istok pao je Šelemji; njegov sin Zaharija bio je mudar savjetnik. Kad su bacili ždrebove, dopao mu je ždrijeb na sjever, 15Obed-Edomu na jug; a njegovim sinovima na spremište; 16Šufimu i Hosi na zapad Šaleketskim vratima, na putu koji vodi k usponu; straža je bila do straže. 17S istoka šest levita, sa sjevera četiri na dan, s juga četiri na dan; a kod spremišta po dva. 18Na hramskoj prigradnji, sa zapada, četiri na usponu, dva kod prigradnje. 19To su vratarski redovi među Korahovim i Merarijevim sinovima.
Druge dužnosti levita
    20Leviti, njihova braća, bili su: Ahija nad blagom Božjega Doma i nad blagom posvećenih stvari.
    21Ladanovi sinovi, Geršonovci po Ladanu, poglavari obitelji Ladana Geršonovca, bili su Jehielovci. 22Jehielovci Zetam i brat mu Joel bili su nadstojnici nad blagom Jahvina Doma.
    23Od Amramovaca, Jisharovaca, Hebronovaca i Uzielovaca bili su:
    24Šebuel, sin Mojsijeva sina Geršoma, nadstojnik nad blagom. 25Njegova braća po Eliezeru: Rehabja, sin mu, njegov sin Izaija, njegov sin Joram, njegov sin Zikri, njegov sin Šelomit. 26Taj je Šelomit sa svojom braćom bio odgovoran za sve blago od posvećenih stvari koje je posvetio kralj David s porodičnim poglavarima, s tisućnicima, stotnicima i vojnim zapovjednicima. 27Posvetili su dio ratnog plijena da se bolje ojača Jahvin Dom. 28Što je god bio posvetio vidjelac Samuel, Kišev sin Šaul, Nerov sin Abner i Sarvijin sin Joab, sve posvećeno, bilo je pod nadzorom Šelomita i njegove braće.
    29Jisharovci Kenanija i njegovi sinovi bili su nad svjetovnim poslovima kao nadzornici i suci u Izraelu.
    30Hebronovci Hašabja i njegova braća, tisuću i sedam stotina vrsnih ljudi, upravljali su Izraelom s ovu stranu Jordana na zapadu u svakom Jahvinu poslu i u kraljevskoj službi. 31Poglavar Hebronovaca bio je Jerija. Četrdesete godine Davidova kraljevanja potražili su obiteljska rodoslovlja Hebronovaca i našlo se među njima vrsnih ljudi u Gileadskom Jazeru. 32Njegove braće, vrsnih ljudi, bilo je dvije tisuće i sedam stotina porodičnih poglavara; kralj David postavio ih je nad Rubenovim i Gadovim plemenom i nad polovinom Manašeova plemena za sve Božje poslove i za kraljevske poslove.
Vojničko i civilno uređenje
1 Ljet 27.
Izraelovi sinovi po svome broju. Poglavari porodica, tisućnici, stotnici i nadzornici služili su kralju u svakom poslu. U redovima su dolazili i odlazili od mjeseca do mjeseca, u svim godišnjim mjesecima; svaki je red imao dvadeset i četiri tisuće ljudi.
    2Nad prvim je redom, prvoga mjeseca, bio Zabdielov sin Jašobam. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće ljudi. 3Pripadao je Peresovim sinovima i bio zapovjednik svih vojvoda u vojsci prvoga mjeseca.
    4Nad redom drugoga mjeseca bio je Ahošanin Dodaj, a predstojnik u njegovu redu bio je Mikelot. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće ljudi.
    5Vojvoda treće vojske, trećega mjeseca, bio je sin svećenika Jojade, poglavar Benaja. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 6Taj je Benaja bio junak među tridesetoricom i nad tridesetoricom i u njegovu je redu bio sin mu Amizabad.
    7Četvrti, četvrtoga mjeseca, bio je Joabov brat Asahel, a za njim sin mu Zebadja. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće.
    8Peti, petoga mjeseca, bio je vojvoda Jizrahanin Šamhut. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 9Šesti, šestoga mjeseca, bio je Ikešov sin Ira, Tekoanac. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 10Sedmi, sedmoga mjeseca, bio je Pelonjanin Heles od Efrajimovih sinova. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 11Osmi, osmoga mjeseca, bio je Hušaćanin Sibkaj, Zarhijevac. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 12Deveti, devetoga mjeseca, bio je Anatoćanin Abiezer, Benjaminovac. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 13Deseti, desetoga mjeseca, bio je Netofaćanin Mahraj, Zarhijevac. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 14Jedanaesti, jedanaestoga mjeseca, bio je Piratonjanin Benaja, Efrajimovac. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće. 15Dvanaesti, dvanaestoga mjeseca, bio je Netofaćanin Heldaj, Otnielovac. U svom je redu imao dvadeset i četiri tisuće.
    16Nad Izraelovim plemenima bili su knezovi: nad Rubenovim Zikrijev sin knez Eliezer; nad Šimunovim Maakin sin Šefatja; 17nad Levijevim Kemuelov sin Hašabja; nad Aronovim Sadok; 18nad Judinim Elihu od Davidove braće; nad Jisakarovim Mihaelov sin Omri; 19nad Zebulunovim Obadjin sin Jišmaja; nad Naftalijevim Azrielov sin Jerimot. 20Nad Efrajimovim sinovima Azazjin sin Hošea; nad polovinom Manašeova plemena Pedajin sin Joel, 21nad drugom polovinom Manašeova plemena u Gileadu Zaharijin sin Jido; nad Benjaminom Abnerov sin Jaasiel; 22nad Danom Jerohamov sin Azarel. To su bili knezovi izraelskih plemena.
    23Ali David nije dao izbrojiti onih kojima bijaše dvadeset godina i manje, jer Jahve bijaše rekao da će umnožiti Izraelce kao nebeske zvijezde. 24Sarvijin je sin Joab počeo vršiti popis, ali ga nije dovršio. Stoga je Srdžba došla na Izrael i zato taj broj nije bio primljen u brojčani izvještaj Ljetopisa kralja Davida.
    25Nadstojnik nad kraljevim blagom bio je Adielov sin Azmavet, a nadstojnik za blago u zemlji, u gradovima, selima i tvrđavama, bio je Uzijin sin Jonatan. 26Nadstojnik nad poljskim radnicima koji su obrađivali zemlju bio je Kelubov sin Ezri. 27Nadstojnik nad vinogradarima Ramaćanin Šimej. Nadstojnik nad vinogradrskim klijetima bio je Šifmejac Zabdi. 28Nadstojnik nad maslinama i dudovima što su po Šefeli bio je Gederac Hanan; nadstojnik nad skladištima ulja Joaš. 29Nadstojnik nad govedima što su pasla u Šaronu bio je Šaronac Šitraj. Nadstojnik nad krupnom stokom u dolinama bio je Edlajev sin Šafat. 30Nadstojnik nad devama Jišmaelac Obil. Nadstojnik nad magaricama Meronoćanin Jehdeja. 31Nadstojnik nad ovcama i kozama Hagrijac Jaziz. Svi su oni bili nadstojnici nad imanjem kralja Davida.
    32Savjetnik je bio Davidov stric Jonatan, mudar čovjek; bio je i književnik; a Hakmonijev sin Jehiel bio je s kraljevim sinovima. 33Ahitofel je bio kraljev savjetnik, Arkijac Hušaj kraljev prijatelj. 34Ahitofela su naslijedili Benajin sin Jojada i Ebjatar, kraljev je vojvoda bio Joab.
David poučava Salomona
1 Ljet 28.
David sakupi u Jeruzalem sve izraelske knezove, plemenske knezove i poglavare od redova koji su služili kralja, tisućnike, stotnike i nadstojnike nad svim imanjem i blagom kraljevim i blagom njegovih sinova, zajedno s dvoranima i junacima i svim hrabrim vojnicima. 2Ustavši na noge, kralj David reče:
    "Čujte me, moja braćo i moj narode! Ja sam bio namislio u svom srcu da sagradim dom gdje bi počivao Kovčeg saveza Jahvina i da bude podnožje nogama našega Boga te sam pripravio što treba za gradnju. 3Ali mi je Bog rekao: 'Nećeš ti sagraditi Doma mome imenu jer si ratnik i prolijevao si krv.'
    4Jahve, Izraelov Bog, izabrao je mene od sveg moga roda da budem kralj nad Izraelom zauvijek; jer je Judu izabrao za kneza, a iz Judina doma dom moga oca; između sinova moga oca bilo mu je drago da mene postavi kraljem nad svim Izraelom. 5Tako je između mojih sinova, jer mi je mnogo sinova dao Jahve, izabrao moga sina Salomona da sjedi na prijestolju Jahvina kraljevstva nad Izraelom. 6I rekao mi je: 'Tvoj sin Salomon sagradit će meni Dom i moja predvorja; jer sam njega izabrao sebi za sina i ja ću mu biti otac. 7Utvrdit ću njegovo kraljevstvo zauvijek ako bude postojano vršio moje zapovijedi i moje zakone kao danas.'
    8Sada, dakle, pred očima sveg Izraela, Jahvina zbora, i pred svojim Bogom, koji nas sluša, velim: držite i tražite sve zapovijedi Jahve, svoga Boga, da biste zadržali u posjedu ovu dobru zemlju i ostavili je u baštinu svojim sinovima nakon sebe dovijeka.
    9A ti, sine moj Salomone, poznaj Boga, svoga oca, i služi mu čitavim srcem i spremnom dušom, jer Jahve ispituje sva srca i zna sve misli i namjere; ako ga budeš tražio, dat će ti se da ga nađeš; ako li ga ostaviš, odbacit će te zauvijek. 10Uvidi sada da te Jahve izabrao da gradiš Dom za Svetište, budi junak i radi!"
    11Tada David predade sinu Salomonu uzorak trijema, njegovih kuća, riznica, gornjih soba, ćelija i doma Pomirilišta; 12uzorak svega što bijaše smislio u duhu za predvorja Jahvina Doma, za sve sobe unaokolo, za riznicu Doma Božjega, za riznicu posvećenih stvari, 13za svećeničke i levitske redove, za svaki posao u službi oko Doma Jahvina: 14zlato u šipkama, zlato potrebno za sve zlatno posuđe ove ili one službe; srebro u šipkama potrebno za sve srebrno posuđe, za sve posuđe ove ili one službe; 15šipke za zlatne svijećnjake sa zlatnim svjetiljkama, prema težini svakoga svijećnjaka i njegovih svjetiljaka, i za srebrne svijećnjake prema težini svakoga svijećnjaka i njegovih svjetiljaka i prema namjeni svakog svijećnjaka; 16zlato u šipkama za stolove na kojima će stajati prineseni hljebovi, za svaki stol; srebro za srebrne stolove, 17za viljuške i kotliće, za čaše od čista zlata, za zlatne pehare, zlato u šipkama za svaki pehar; za srebrne pehare, srebro u šipkama za svaki pehar, 18za kadioni žrtvenik žeženoga zlata u šipkama; za uzorak od kola sa zlatnim kerubinima koji će raširenim krilima zaklanjati Jahvin Kovčeg. 19Sve to u skladu s onim što Jahve napisa vlastitom rukom da bi razjasnio cijelo djelo za koje on pribavi uzorak.
    20Tada David reče svome sinu Salomonu: "Budi junak, hrabar, i radi! Ne boj se i ne plaši se, jer će Jahve, Bog, moj Bog, biti s tobom! Neće te napustiti niti te ostaviti dok ne svršiš sav posao za službu oko Jahvina Doma. 21Evo svećeničkih i levitskih redova za svaku službu u Božjem Domu; imaš uza se za svaki posao svakovrsnih ljudi, spremnih i vještih svakoj službi, knezovi i sav narod pod tvojim su zapovjedništvom."
Prinosi
1 Ljet 29.
Kralj David reče svemu zboru: "Bog je izabrao moga sina Salomona, mlado i nježno momče, a ovo je velik posao, jer neće biti za čovjeka dvor nego za Boga Jahvu. 2Pripremio sam, koliko sam mogao, za Dom svoga Boga zlata za zlatne stvari i srebra za srebrne, tuča za tučane, željeza za željezne, drva za drvene; oniksova kamenja i dragulja za ukivanje, dragulja za ukras i šarenih dragulja, svakojakoga dragog kamenja i izobila mramora. 3Iz ljubavi prema Bogu dajem još i svoga zlata i srebra za Dom svoga Boga, osim svega što sam pripravio za sveti Dom. 4Tri tisuće zlatnih talenata ofirskoga zlata i sedam tisuća talenata čistoga srebra da se oblože zidovi prostorija. 5Zlato za zlatne stvari, a srebro za srebrne i za svako djelo umjetničkih ruku. Bi li danas još tko htio dragovoljno što priložiti svojom rukom Jahvi?"
    6Tada su dragovoljno priložili knezovi obitelji i knezovi izraelskih plemena, tisućnici, stotnici i nadstojnici nad kraljevskim poslovima. 7Dali su za službu u Božjem Domu zlata pet tisuća talenata i deset tisuća zlatnih darika, srebra deset tisuća talenata, tuča osamnaest tisuća talenata, željeza sto tisuća talenata. 8U koga se god našlo dragulja, svi su darivali u riznicu Jahvina Doma na ruke Jehiela Geršonovca. 9Narod se veselio što su dragovoljno prilagali, jer su prilagali iskrena srca Jahvi; i kralj David radovao se od srca.
    10Potom David blagoslovi Jahvu pred svim zborom. I reče David: "Blagoslovljen da si, Jahve, Bože našeg oca Izraela, od vijeka do vijeka! 11Tvoja je, Jahve, veličina, sila, slava, sjaj i veličanstvo, jer je tvoje sve što je na nebu i na zemlji; tvoje je, Jahve, kraljevstvo i ti si uzvišen povrh svega, Poglavar svega! 12Od tebe je bogatstvo i slava, ti vladaš nad svim, u tvojoj je ruci sila i moć, u tvojoj je vlasti da učiniš velikim i jakim sve. 13I slavimo te, Bože naš, i hvalimo tvoje dično ime. 14Tko sam ja i što je moj narod da bismo imali snage ovoliko prinijeti tebi dragovoljno? Od tebe je sve, i iz tvojih ruku primivši, dali smo tebi! 15Pridošlice smo pred tobom, naseljenici kao svi naši očevi; naši dani na zemlji prolaze kao sjena i nema nade. 16Jahve, Bože naš, sve ovo mnogo blago koje smo pripravili za gradnju Doma tebi, tvome svetom imenu, iz tvoje je ruke i sve je tvoje! 17Ali znam, o Bože moj, da ti iskušavaš srca i da ljubiš iskrenost; ja sam iskrena srca dragovoljno prinio sve ovo i s radošću sam gledao tvoj narod koji je ovdje kako ti dragovoljno prinosi. 18Jahve, Bože naših otaca Abrahama, Izaka i Jakova, sačuvaj dovijeka u srcu svoga naroda tu misao i namjeru i upravi njegovo srce k sebi! 19A mome sinu Salomonu daj pošteno srce da bi se držao tvojih zapovijedi, tvojih odredaba i tvojih uredaba, da bi vršio sve i da bi sagradio dvor za koji sam sve spremio!"
Salomon stupa na prijestolje - Davidov kraj
    20Tada David reče svemu zboru: "Blagoslovite sada Jahvu, svoga Boga!" I sav je zbor blagoslovio Jahvu, Boga svojih otaca, i, pavši ničice, poklonio se Jahvi i kralju. 21Žrtvovali su Jahvi klanice i prinijeli Jahvi paljenice sutradan: tisuću junaca, tisuću ovnova, tisuću jaganjaca s njihovim ljevanicama, mnogo drugih žrtava za sav Izrael. 22Jeli su i pili pred Jahvom onoga dana vrlo se radujući. Zakraljili su po drugi put Davidova sina Salomona i pomazali ga po Jahvinoj volji za kneza, a Sadoka za svećenika. 23Tako je Salomon sjeo na Jahvino prijestolje da kraljuje namjesto svoga oca Davida. Bio je sretan i slušao ga je sav Izrael. 24Svi su knezovi i junaci i svi sinovi kralja Davida pružili ruku kralju Salomonu i svečano mu obećali pokornost. 25Jahve je vrlo uzvisio Salomona pred očima sveg Izraela i dao njegovu kraljevstvu veličanstvo kakvo nijedan kralj prije njega nije imao u Izraelu.
    26Tako je Jišajev sin David kraljevao nad svim Izraelom. 27Nad Izraelom je kraljevao četrdeset godina; u Hebronu je kraljevao sedam godina, u Jeruzalemu je kraljevao trideset i tri godine. 28Umro je u lijepoj starosti, nauživši se života, bogatstva i slave. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Salomon. 29Djela kralja Davida, od prvog do posljednjeg, zapisana su u povijesti vidioca Samuela, u povijesti proroka Natana i u povijesti vidioca Gada, 30sa svim njegovim kraljevanjem, njegovim junaštvom i događajima što prijeđoše preko njega i Izraela i svih drugih kraljevstava zemaljskih.
Druga knjiga Ljetopisa (2 Ljet.)
III. SALOMON I GRADNJA HRAMA
Salomon prima Mudrost
2 Ljet 1.
Salomon, sin Davidov, bio se učvrstio na prijestolju. Jahve, Bog njegov, bijaše s njim i uzvisi ga veoma. 2Salomon se tada obrati svem Izraelu, tisućnicima, satnicima, sucima, svim knezovima izraelskim, glavama obitelji, 3te se on i s njim sav Zbor popeše na uzvišicu koja bješe u Gibeonu, jer je ondje bio Šator sastanka što ga u pustinji podiže Mojsije, sluga Božji. 4David bijaše prenio Kovčeg Božji iz Kirjat Jearima do mjesta koje je sam pripravio za nj; jer je bio podigao Šator u Jeruzalemu. 5Tučani žrtvenik što ga napravi Besalel, sin Hurova sina Urija, bijaše ondje pred Prebivalištem Jahvinim, kamo dođoše Salomon i zbor da mu se obrate. 6Ondje se Salomon pred Jahvom pope na tučani žrtvenik, koji bješe tik do Šatora sastanka, i prinese na njemu tisuću paljenica.
    7Iste se noći Bog ukaza Salomonu i reče mu: "Traži što da ti dadem." 8Salomon odgovori: "Veoma si naklon bio mome ocu Davidu i zakraljio si mene na njegovo mjesto. 9Bože Jahve, neka se ispuni sada obećanje što si ga dao mome ocu Davidu, jer si me zakraljio nad narodom kojega ima mnogo kao zemaljske prašine. 10Daj mi sada mudrost i znanje da uzmognem upravljati ovim narodom, jer tko će upravljati tolikim narodom kao što je ovaj tvoj!"
    11Bog reče Salomonu: "Budući da ti je to u srcu, a nisi iskao ni bogatstva, ni blaga, ni slave, ni smrti neprijatelja i jer nisi tražio duga života nego mudrosti i znanja kako bi upravljao mojim narodom nad kojim te zakraljih, 12dajem ti mudrost i znanje. Ali ti dajem i bogatstva, blaga i slave kakve nije imao nijedan kralj što bješe prije tebe i kakve neće imati ni oni koji dođu poslije tebe."
    13Salomon s uzvišice u Gibeonu ode u Jeruzalem, podalje od Šatora sastanka, i kraljevaše nad Izraelom. 14Sakupi bojnih kola i konjanika: imao je tisuću četiri stotine kola i dvanaest tisuća konjanika i razmjesti ih po gradovima gdje mu bijahu kola i kod sebe u Jeruzalemu. 15Salomon učini da srebra i zlata bude u Jeruzalemu izobila kao kamenja, a cedrova mnogo kao dudova u Šefeli. 16Konji Salomonovi bili su uvezeni iz Musrija i Koe; kraljevski dvorani kupovahu ih u Koi za srebro. 17Dovozila su se i prodavala jedna bojna kola iz Egipta po šest stotina srebrnih šekela, a konji po sto i pedeset; to bješe isto tako za sve hetitske i aramejske kraljeve koji su ih uvozili preko njih.
Prve priprave - Huram iz Tira
    18Salomon naumi sagraditi Dom - jedan Imenu Jahvinu, a drugi sebi za kraljevski dvorac.
2 Ljet 2.
Odbroji sedamdeset tisuća nosača, osamdeset tisuća kamenolomaca u gori i tri tisuće i šest stotina poslovođa. 2Tada posla ovu poruku Hiramu, tirskomu kralju: "Kao što si mome ocu Davidu slao cedrovine da gradi dvor gdje će živjeti, tako učini i meni. 3Kanim podići Dom Imenu Jahve, svojega Boga, i posvetiti mu ga da se diže pred njim miomirisni kad, da se uvijek postavljaju kruhovi, da se prinose paljenice jutrom i večerom, subotom, na dane mlađaka i na blagdane Jahve, Boga našega; i tako da zauvijek ostane u Izraelu. 4Dom koji gradim bit će velik, jer je naš Bog najveći među svim bozima. 5Ta tko bi imao dovoljno snage da njemu sazda Dom kad ga ni nebesa, ni nebesa nad nebesima ne mogu obuhvatiti? I tko sam ja da mu zidam Dom, osim zato da mu se kad diže pred lice? 6Pošalji mi čovjeka vična obradi zlata, srebra, tuča, željeza, grimiza, karmezina i ljubičastog baršuna, i vična umjetnosti rezbarstva: radit će s rukotvorcima kod mene u Judi i u Jeruzalemu, s onima što mi ih ostavi moj otac David. 7Pošalji mi iz Libanona cedrovine, čempresovine i sandalovine, jer znam da tvoje sluge umiju sjeći libanonska stabla. Moje će sluge raditi s tvojima. 8Morat će mi pripraviti mnogo drva, jer će kuća što je mislim graditi biti velika i veličanstvena. 9Drvosječama što će obarati stabla dajem dvadeset tisuća kora pšenice, dvadeset tisuća kora ječma, dvadeset tisuća bata vina i dvadeset tisuća bata ulja za izdržavanje tvojih slugu."
    10Hiram, tirski kralj, odgovori pismom što ga posla Salomonu: "Zato što voli svoj narod, Jahve te zakraljio nad njim." 11Dometnu još i ovo: "Neka je blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov, koji je stvorio nebesa i zemlju. On je kralju Davidu dao mudra, pametna i umna sina koji će jedan dom graditi Jahvi, a drugi sebi da iz njega kraljuje. 12Stoga ti šaljem čovjeka mudra, vješta i razumna, Hurama Abija, 13sina jedne Danovke i oca Tirca. Umije obrađivati zlato, srebro, tuč, željezo, kamen, drvo, grimiz, ljubičasti baršun, bez i karmezin, umije rezbariti svakovrsne rezbarije i zamisliti svako djelo koje mu se povjeri. On će raditi s tvojim umjetnicima i umjetnicima moga gospodara Davida, tvoga oca. 14Neka, dakle, sada moj gospodar svojim slugama pošalje pšenice, ječma, ulja i vina kako je obećao. 15A mi ćemo nasjeći stabala s Libanona koliko ti god treba i dovest ćemo ti ih na splavima morem u Jafu, a ti ih prevezi gore u Jeruzalem."
Izvođenje radova
    16Salomon pobroji sve strance koji se zatekoše u Izraelovoj zemlji poslije popisa što ga bijaše proveo njegov otac David i nađe ih sto pedeset tri tisuće i šest stotina. 17Od njih odredi sedamdeset tisuća nosača, osamdeset tisuća tesara u planini, tri tisuće i šest stotina ljudi da upravljaju radom naroda.
2 Ljet 3.
Salomon tada poče graditi Dom Jahvi u Jeruzalemu, na Morijskoj gori, ondje gdje je njegov otac David imao viđenje. To je mjesto koje je pripravio David, gumno Jebusejca Ornana. 2Salomon otpoče gradnju drugoga mjeseca četvrte godine svojega vladanja.
    3Ovo su temelji koje je Salomon postavio za gradnju Doma Božjega: šezdeset lakata u duljinu - po staroj mjeri lakta - a u širinu dvadeset lakata. 4Trijem, koji je bio pred Domom, imao je, po širini ovoga potonjega, u dužinu dvadeset lakata, a visok je bio sto i dvadeset lakata. Obložio ga je iznutra čistim zlatom. 5Veliku je dvoranu obložio čempresovinom, koju je prekrio čistim zlatom i postavio palme i cvjetne vijence. 6Optočio je potom Dvoranu blistavim draguljima; zlato je bilo zlato parvajimsko. 7Prekrio je njime Dvoranu: grede, pragove, zidove i vratna krila te izrezao kerubine po zidovima.
    8Potom sazda dvoranu Svetinje nad svetinjama. Bila je, prema hramskoj širini, dvadeset lakata duga i dvadeset lakata široka i obloži je sa šest stotina talenata suhog zlata. 9Za čavle je dao na mjeru pedeset zlatnih šekela. I gornje je odaje obložio zlatom. 10U dvorani Svetinje nad svetinjama napravi dva kerubina, liveno djelo. I njih obloži zlatom. 11Krila kerubina bila su dvadeset lakata duga: jedno krilo od pet lakata dodirivaše hramski zid, a drugo od pet lakata doticaše krilo drugoga kerubina.
    12Tako je i krilo drugoga kerubina, od pet lakata, dodirivalo hramski zid, a drugo mu se krilo, od pet lakata, spajalo s krilom drugoga kerubina. 13Raširena, krila kerubina imala su dvadeset lakata. Stajali su kerubini uspravno, lic-a okrenutih Dvorani.
    14Napravi zastor od ljubičastog baršuna, od grimiza, karmezina i beza te na njemu izveze kerubine. 15Pred Dvoranom napravi dva stupa dugačka trideset i pet lakata, a glavice im na vrhu pet lakata. 16U Debiru on splete vijence te ih postavi navrh stupova i napravi sto mogranja koje postavi među vijence. 17Postavi stupove pred Hekal, jedan zdesna, drugi slijeva, te nazva Jakin onaj zdesna, a Boaz onaj slijeva.
2 Ljet 4.
Napravi tučani žrtvenik dugačak dvadeset lakata, širok dvadeset i visok deset. 2Tada od rastaljene kovine izli more koje je od ruba do ruba mjerilo deset lakata; bilo je okruglo uokolo, pet lakata visoko, a u opsegu, mjereno vrpcom, imalo je trideset lakata. 3Pod njim bijahu likovi volovski što ga opasivahu uokrug. Po deset ih je bilo na jednom laktu te okruživahu more uokolo; dva je reda bilo tih volova, salivenih s morem. 4More je počivalo na dvanaest volova; tri su gledala na sjever, tri na zapad, tri na jug, tri na istok: more je stajalo na njima i svi su stražnjim dijelom bili okrenuti unutra. 5Bilo je debelo pedalj, rub mu kao rub u čaše, kao cvijet, a moglo je primiti tri tisuće bata. 6Napravi deset umivaonika i postavi ih pet zdesna, pet slijeva da se u njima pere; u njima su prali što je trebalo za paljenice; more je bilo namijenjeno svećenicima da se umivaju u njemu. 7Napravi deset zlatnih svijećnjaka prema propisu i stavi ih u Hekal, pet s desne strane, pet s lijeve. 8Onda napravi deset stolova i postavi ih u Hekalu, pet zdesna, a pet slijeva. Napravi stotinu zlatnih kotlića. 9Onda načini trijem svećenički veliko dvorište s vratima koja prevuče tučem. 10More stavi s desne strane prema jugoistoku. 11Huram načini lonce, lopate i kotliće. Dovrši sav posao što ga je obavljao kralju Salomonu za Dom Božji:
    12dva stupa; dvije glavice što su bile navrh stupova; dva opleta da prekriju dvije glavice što bijahu navrh stupova; 13četiri stotine mogranja za oba opleta; dva reda mogranja za svaki oplet da prekriju dvije glavice navrh stupova; 14deset podnožja i deset umivaonika na podnožjima;
    15jedno more i dvanaest volova pod njim;
    16lonce, lopate, viljuške i sav pribor za njih napravi od tuča Huram Abi kralju Salomonu za Dom Jahvin. 17Kralj odredi da ih saliju u Jordanskoj ravnici, kod gaza Adame, između Sukota i Serede. 18Salomon napravi tako mnogo tih predmeta da se nije mogla izmjeriti težina tuča. 19Onda napravi sve predmete namijenjene Domu Božjemu: zlatni žrtvenik i stolove na kojima bjehu prineseni kruhovi, 20zlatne svijećnjake sa svjetiljkama od čistoga zlata što su se, po propisu, trebale paliti pred Debirom; 21cvjetove, svjetiljke i usekače od zlata; bilo je to čisto zlato; 22nožice, kotliće, mašice i kadionice od čistoga zlata; ulaz u Dom, nutarnja vrata - Svetinje nad svetinjama - i vrata Doma - Hekala - bila su zlatna.
2 Ljet 5.
Tako bi priveden kraju posao što ga Salomon obavi za Dom Jahvin. Salomon unese sve svete darove oca svoga Davida - srebro, zlato i sve posuđe - i stavi ih u riznicu Božjega Doma.
Prijenos Kovčega
    2Tada Salomon sazva u Jeruzalem sve Izraelove starješine, knezove plemenske i glavare obiteljske, da se prenese Kovčeg saveza Jahvina iz Davidova grada, to jest sa Siona. 3Svi se ljudi Izraelovi sabraše pred kraljem na blagdan što je u sedmom mjesecu. 4Kad se sastadoše sve Izraelove starješine, leviti ponesoše Kovčeg 5i Šator sastanka sa svim posvećenim priborom što bješe u Šatoru; svećenici ih i leviti prenesoše.
    6Potom kralj Salomon i sva izraelska zajednica što se sabra k njemu žrtvovaše pred Kovčegom toliko ovaca i goveda da se ne mogahu ni prebrojiti ni procijeniti. 7Svećenici donesoše Kovčeg saveza Jahvina na njegovo mjesto, u Debir Doma, to jest u Svetinju nad svetinjama, pod krila kerubina. 8Kerubini su imali raširena krila nad mjestom gdje stajaše Kovčeg i zaklanjahu Kovčeg i njegove motke. 9Motke su bile tako dugačke da su im se krajevi vidjeli iz Svetišta nasuprot Debiru, ali se nisu vidjele izvana i ondje stoje do dana današnjega. 10U Kovčegu nije bilo ništa, osim dviju ploča koje metnu Mojsije na Horebu, gdje Jahve sklopi Savez s Izraelcima pošto iziđoše iz Egipta.
Bog ulazi u posjed Hrama
    11Svi svećenici izađoše iz Svetišta, jer su se svi nazočni svećenici posvetili bez obzira na redove. 12Svi levitski pjevači, Asaf, Heman, Jedutun sa sinovima i braćom, stajahu obučeni u bez, s cimbalima, harfama i citrama, istočno od žrtvenika, a s njima sto i dvadeset svećenika koji su trubili u trube. 13I dok su trubili i pjevali složno kao jedan i jednoglasno hvalili i slavili Jahvu, podižući glas uz trube, cimbale i druga glazbala, hvaleći Jahvu "jer je dobar i jer je vječna njegova ljubav", oblak ispuni Dom Jahvin. 14Svećenici ne mogoše od oblaka nastaviti službe: slava Jahvina ispuni Božji dom!
2 Ljet 6.
Tada reče Salomon:"Jahve odluči prebivati u tmastu
            oblaku,2    a ja ti sagradih uzvišen Dom
        da u njemu prebivaš zauvijek."
Salomonova riječ puku
    3I, okrenuvši se, kralj blagoslovi sav izraelski zbor, a sav je izraelski zbor stajao. 4Reče on:
    "Neka je blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov, koji svojom rukom ispuni obećanje što ga na svoja usta dade ocu mome Davidu, rekavši: 5'Od dana kad izvedoh svoj narod iz egipatske zemlje nisam izabrao grada ni iz kojeg Izraelova plemena da se u njemu sagradi Dom gdje bi prebivalo moje Ime, niti sam izabrao ikoga da vlada nad mojim narodom izraelskim. 6Ali sam izabrao Jeruzalem da u njemu obitava moje Ime i odabrao Davida da zapovijeda mojem narodu izraelskom.'
    7Otac mi David naumi podići Dom Imenu Jahve, Boga Izraelova, 8ali mu Jahve reče: 'Naumio si podići Dom Imenu mojem, i dobro učini, 9ali nećeš ti podići toga Doma, nego tvoj sin koji izađe iz tvoga krila; on će podići Dom Imenu mojem.'
    10Jahve ispuni obećanje svoje: naslijedio sam oca Davida i sjeo na prijestolje Izraelovo, kako obeća Jahve, podigao Dom Imenu Jahve, Boga Izraelova, 11i namjestio Kovčeg u kojem je Savez što ga Jahve sklopi sa sinovima Izraelovim."
Salomonova molitva
    12Tada Salomon stupi, u nazočnosti svega zbora Izraelova, pred žrtvenik Jahvin i raširi ruke. 13Salomon je, naime, bio napravio tučano podnožje, dugo pet lakata i široko pet lakata, a visoko tri lakta, i stavio ga nasred predvorja; stavši na nj, kleknuo je pred svim zborom Izraelovim i, raširivši ruke k nebu, 14rekao:
    "Jahve, Bože Izraelov! Nijedan ti bog nije sličan ni na nebesima ni na zemlji, tebi koji držiš Savez i ljubav svojim slugama što kroče pred tobom sa svim svojim srcem. 15Sluzi svome Davidu, mojem ocu, ispunio si što si mu obećao. Što si obećao na svoja usta, ispunio si svojom rukom upravo danas. 16Jahve, Bože Izraelov, sada ispuni svome sluzi, ocu mome Davidu, što si mu obećao kad si rekao: 'Neće ti preda mnom nestati nasljednika koji bi sjedio na izraelskom prijestolju, samo ako tvoji sinovi budu čuvali svoje putove hodeći po mojem zakonu kako si ti hodio preda mnom.' 17Jahve, Bože Izraelov, neka se sada dakle ispuni obećanje koje si dao svome sluzi Davidu! 18Ali zar će Bog doista boraviti s ljudima na zemlji? Ta nebesa ni nebesa nad nebesima ne mogu ga obuhvatiti, a kamoli ovaj Dom što sam ga sagradio! 19Pomno počuj molitvu i vapaj svoga sluge, Jahve, Bože moj, te usliši prošnju i molitvu što je tvoj sluga k tebi upućuje! 20Neka tvoje oči obdan i obnoć budu otvorene nad ovim Domom, nad ovim mjestom za koje reče da ćeš u nj smjestiti svoje Ime. Usliši molitvu koju će sluga tvoj izmoliti na ovome mjestu.
Molitva za narod
    21I usliši molitvu sluge svoga i naroda svojega izraelskog koju bude upravljao prema ovome mjestu. Usliši s mjesta gdje prebivaš, s nebesa, usliši i oprosti!
    22Ako tko zgriješi protiv bližnjega i bude mu naređeno da se zakune i zakletva dođe pred tvoj žrtvenik u ovom Domu, 23ti je čuj s neba, postupaj i sudi svojim slugama, osudi krivca okrećući njegova nedjela na njegovu glavu, a nevina oslobodi postupajući s njime po nevinosti njegovoj.
    24Ako narod tvoj poraze neprijatelji jer se ogriješio o tebe, ali se ipak k tebi obrati i proslavi Ime tvoje i u ovom se Domu pomoli i zavapije k tebi, 25onda ti čuj to s neba, oprosti grijehe svojem narodu izraelskom i dovedi ga natrag u zemlju koju si dao njima i njihovim očevima.
    26Ako se zatvori nebo i ne padne kiša jer su se ogriješili o tebe, pa ti se pomole na ovom mjestu i proslave Ime tvoje i obrate se od svojega grijeha kad ih ti poniziš, 27tada čuj s neba i oprosti grijeh svojim slugama i svojem izraelskom narodu, pokazujući mu valjan put kojim će ići, i pusti kišu na zemlju koju si narodu svojem dao u baštinu.
    28Kad u zemlji zavlada glad, kuga, snijet i rđa, kad navale skakavci i gusjenice, kad neprijatelj ovoga naroda pritisne koja od njegovih vrata ili kad udari kakva druga nevolja ili boleština, 29počuj svaku molitvu, svaki vapaj od kojega god čovjeka ili od cijeloga tvoga naroda izraelskog; ako svaki osjeti bol u srcu i raširi ruke k ovom Domu, 30usliši im molitvu i vapaj njihov u nebu gdje boraviš i oprosti i daj svakomu po njegovim putovima, jer ti poznaješ srce njegovo; jer ti jedini prozireš srca ljudi 31da te se boje idući tvojim putovima dokle god žive na zemlji što je ti dade našim očevima.
    32Pa i tuđinca, koji nije od tvojega naroda izraelskog, nego je stigao iz daleke zemlje radi veličine tvoga Imena i radi tvoje snažne ruke i podignute mišice, ako dođe i pomoli se u ovom Domu, 33usliši s neba, gdje prebivaš, usliši sve vapaje njegove da bi svi zemaljski narodi upoznali Ime tvoje i bojali te se kao narod tvoj izraelski i da znaju da je tvoje Ime prizvano nad ovaj Dom koji sam sagradio.
    34Kad narod tvoj krene na neprijatelja putem kojim ga ti uputiš i pomoli se tebi, okrenut gradu što si ga izabrao i prema Domu koji sam podigao tvome Imenu, 35usliši mu s neba molitvu i prošnju i učini mu pravdu.
    36Kad ti sagriješe, jer nema čovjeka koji ne griješi, a ti ih, rasrdiv se na njih, predaš neprijateljima da ih zarobe i odvedu kao roblje u daleku ili blizu zemlju, 37pa ako se pokaju srcem u zemlji u koju budu dovedeni te se obrate i počnu te moliti za milost u zemlji svojih osvajača govoreći: 'Zgriješili smo' 38i tako se obrate tebi svim srcem i svom dušom u zemlji svoga ropstva u koju budu dovedeni kao roblje, i pomole se okrenuti k zemlji što je ti dade njihovim očevima i prema gradu koji si odabrao i prema Domu što sam ga podigao tvom Imenu, 39usliši s neba, gdje prebivaš, njihovu molbu i njihove prošnje, učini im pravdu i oprosti svome narodu što ti je zgriješio.
Završetak molitve
    40Sada, Bože moj, neka tvoje oči budu otvorene i tvoje uši pažljive na molitve na ovom mjestu! 41Pa sada ustani, o Bože Jahve, pođi k svojem počivalištu, ti i Kovčeg tvoje snage; neka se obuku u spasenje tvoji svećenici, o Bože Jahve, i vjerni tvoji neka se raduju u sreći!
    42Bože Jahve, ne odvrati lica od svog pomazanika, spomeni se milosti što ih dade sluzi svome Davidu!"
Posveta Hrama
2 Ljet 7.
Kad Salomon dovrši molitvu, spusti se oganj s neba i spali paljenicu i klanice i slava Jahvina ispuni Dom. 2Svećenici ne mogoše ući, jer slava Jahvina bješe ispunila Dom Jahvin. 3Svi sinovi Izraelovi, videći gdje se oganj sa slavom Jahvinom spustio na Dom, padoše ničice k zemlji do kamenog poda; pokloniv se, počeše slaviti Jahvu "jer je dobar i jer je vječna njegova ljubav". 4Potom kralj i čitav narod stadoše žrtvovati žrtve pred Jahvom. 5Kralj Salomon prinese za žrtvu dvadeset i dvije tisuće goveda, sto i dvadeset tisuća ovaca; i tako posvetiše Dom Jahvin i kralj i sav narod. 6Dok su svećenici stajali na dužnostima, leviti su na glazbalima za Jahvine pjesme, što ih učini kralj David, slavili Jahvu "jer je vječna njegova ljubav". Time je David preko njihovih ruku hvalio Jahvu. Pred njima su svećenici trubili u trube, dok su Izraelci stajali.
    7Salomon je posvetio i sredinu predvorja koje je pred Jahvinim Domom, jer je ondje prinio paljenice i pretilinu od pričesnica, jer na tučani žrtvenik koji bijaše napravio Salomon nisu mogle stati paljenice ni prinosi ni pretilina. 8U to je doba Salomon svetkovao blagdan sedam dana i sav Izrael s njime, vrlo velik zbor, od Ulaza u Hamat pa do Egipatskoga potoka. 9A osmoga su dana svetkovali svečani zbor, jer su posvetu žrtveniku svetkovali sedam dana i blagdan sedam dana. 10Dvadeset trećega dana sedmoga mjeseca posla ljude k njihovim šatorima i odoše vesela i zadovoljna srca zbog dobra koje je Jahve učinio Davidu i Salomonu i svem narodu izraelskom.
Božji odgovor na Salomonovu molitvu
    11Tako je Salomon dovršio Dom Jahvin i kraljevski dvor i izveo sve što god bješe zasnovano da izvrši u Domu Jahvinu i u svojem dvoru. 12Potom se Jahve ukaza Salomonu noću i reče mu: "Uslišao sam tvoju molitvu i izabrao to mjesto da mi bude Dom žrtve. 13Ako zatvorim nebo da ne bude dažda, ili zapovjedim skakavcima da popasu zemlju, ili pustim kugu na svoj narod, 14i ponizi se moj narod na koji je prizvano Ime moje i pomoli se i potraži lice moje i okani se zlih putova, ja ću ga tada uslišati s neba i oprostiti mu grijeh i izliječit ću mu zemlju. 15Moje će oči biti otvorene i moje uši pažljive na molitvu s ovoga mjesta. 16Sada sam, dakle, izabrao i posvetio ovaj Dom da ovdje bude Ime moje zauvijek i ovdje će sve dane biti moje oči i moje srce. 17A ti, budeš li išao preda mnom kako ti je išao otac David, vršeći sve što sam ti zapovjedio i držeći se mojih uredaba i zakona, 18uzdržat ću tvoje kraljevsko prijestolje kako sam obećao tvome ocu Davidu govoreći: 'Neće ti ponestati nasljednika koji bi vladao u Izraelu.' 19Ali ako me ostavite i napustite uredbe i zapovijedi koje sam vam dao te otiđete i počnete služiti tuđim bogovima i klanjati im se, 20istjerat ću Izraelce iz svoje zemlje koju sam im dao i odbacit ću od sebe ovaj Dom koji sam posvetio svojem Imenu i učinit ću od njega priču i sramotu među svim narodima. 21Tko god prođe mimo ovaj Dom koji bijaše preslavan zaprepastit će se od užasa i pitati: 'Zašto je Jahve tako učinio s ovom zemljom i s ovim Domom?' 22I odgovorit će mu se: 'Ostavili su Jahvu, Boga svojih otaca, koji ih je izveo iz Egipta, i okrenuli se tuđinskim bogovima, i klanjali im se, i služili im, i zato je Jahve pustio na njih sve ovo zlo.'"
Završetak gradnje
2 Ljet 8.
A kad je prošlo dvadeset godina, za koliko je vremena Salomon podigao Jahvin Dom i svoj dvor, 2posagradio je Salomon gradove, koje je dao Salomonu Hiram, i naselio ondje Izraelove sinove. 3Potom otiđe Salomon na Sopski Hamat i osvoji ga. 4Sagradi Tadmor u pustinji i svakojaka mjesta za skladišta u Hamatu. 5Sagradi i Gornji Bet Horon i Donji Bet Horon, tvrde gradove sa zidovima, vratima i prijevornicama; 6i Baalat, i sve gradove u kojima je imao skladišta, sve gradove za bojna kola i gradove za konjanike i što je god Salomon zaželio da gradi u Jeruzalemu i na Libanonu i po svoj zemlji svojega kraljevstva.
    7Svim preostalim Hetitima, Amorejcima, Perižanima, Hivijcima i Jebusejcima, koji nisu bili Izraelci, 8sinovima njihovim koji ostadoše iza njih u zemlji i koje Izraelci nisu zatrli - Salomon nametnu tlaku do današnjega dana. 9Sinove Izraelove nije Salomon pretvarao u robove za posao, nego su bili vojnici, zapovjednici njegovih štitonoša i zapovjednici bojnih kola i konjice. 10Bili su poglavari nad upravnicima, kojih je kralj Salomon imao dvjesta i pedeset, i upravljali su narodom.
    11Salomon preseli i faraonovu kćer iz Davidova grada u kuću koju joj bijaše sagradio, jer je mislio: "Neće moja žena živjeti u dvoru izraelskoga kralja Davida, jer je svet otkako je u nj došao Kovčeg Jahvin."
    12Tada Salomon poče prinositi paljenice Jahvi na Jahvinu žrtveniku što ga bijaše sagradio pred trijemom, 13i to koliko je trebalo iz dana u dan da prinese po Mojsijevoj zapovijedi, u subote, i na mlađake, i na blagdane tri puta u godini, na Blagdan beskvasnih kruhova, i na Blagdan sedmica, i na Blagdan sjenica. 14Postavio je, po uredbi oca Davida, svećeničke redove po njihovoj službi i levitske po njihovim dužnostima da pjevaju hvale i da služe pred svećenicima, koliko treba iz dana u dan, i vratare po njihovim redovima na svakim vratima, jer je takva bila zapovijed Božjega čovjeka Davida. 15Nisu odstupili od kraljeve zapovijedi za svećenike i levite ni u čemu, ni za riznice. 16Tako se svršio sav Salomonov posao od dana kad je bio zasnovan Dom Jahvin pa dokle ga god nije dovršio. Tako bijaše dovršen Dom Jahvin.
Salomonova slava
    17Tada je Salomon otišao u Esjon-Geber i u Elat na morskoj obali u zemlji edomskoj. 18A Hiram mu je poslao po slugama lađe i mornare vične moru te su otišli sa Salomonovim slugama u Ofir; uzeše odande četiri stotine i pedeset talenata zlata i donesoše ih kralju Salomonu.
2 Ljet 9.
Uto kraljica od Sabe ču glas o Salomonu; hoteći iskušati Salomona zagonetkama, dođe u Jeruzalem s mnogobrojnom pratnjom i s devama koje su nosile miomirise, mnogo zlata i dragulja. Došavši k Salomonu, porazgovori se s njim o svemu što joj bijaše na srcu. 2Salomon joj odgovori na sva pitanja; nije bilo Salomonu sakriveno ništa da joj ne bi umio objasniti.
    3Kad kraljica od Sabe vidje njegovu mudrost, dvor koji bijaše sagradio, 4jela na njegovu stolu, odaje njegove i dvorane, otmjenost njegove posluge i njihova odijela, i njegove peharnike i njihova odijela, i njegove paljenice koje je prinosio u Jahvinu domu, zastade joj dah. 5Tada reče kralju:
    "Istina je bila što sam u svojoj zemlji čula o tebi i o tvojoj mudrosti. 6Ali nisam htjela vjerovati što se pripovijeda dokle god nisam došla i vidjela na svoje oči; i doista, ni pola mi nije bilo rečeno o tvojoj velikoj mudrosti; nadvisio si glas koji sam slušala. 7Blago tvojim ljudima i tvojim slugama koji stoje pred tobom i slušaju tvoju mudrost! 8Neka je blagoslovljen Jahve, tvoj Bog, komu si tako omilio da te postavio na svoje prijestolje da kraljuješ umjesto Jahve, svojega Boga, jer Bog tvoj ljubi Izraela da bi ga održao dovijeka; i zato je postavio tebe za kralja da činiš pravo i pravicu."
    9Dala je tada kralju sto i dvadeset zlatnih talenata i mnogo miomirisa i dragulja. Nikad više nije bilo takvih miomirisa kakve je kraljica od Sabe dala kralju Salomonu. 10Hiramove sluge, koje su sa Salomonovim slugama donosile zlata iz Ofira, dovezle su također sandalovine i dragulja.
    11Kralj je napravio i citre i harfe za pjevače: nikad se prije nisu vidjele takve stvari u zemlji judejskoj.
    12Kralj Salomon dade kraljici od Sabe što je zaželjela i zatražila, izuzev ono što je sama donijela kralju. Potom ona krenu i sa slugama ode u svoju zemlju.
    13Zlato što je dolazilo Salomonu svake godine bilo je teško šest stotina šezdeset i šest zlatnih talenata, 14osim onoga što je dolazilo od trgovaca i putujućih prodavača. I svi su arapski kraljevi i zemaljski upravitelji Salomonu donosili zlato i srebro. 15Kralj Salomon načini dvjesta štitova od kovanoga zlata; za svaki je štit upotrijebio šest stotina šekela kovanoga zlata; 16i načini trista štitića od kovanoga zlata; za svaki je štitić utrošio trista zlatnih šekela. Kralj ih je pohranio u kuću zvanu Libanonska šuma.
    17Kralj je napravio i veliko prijestolje od bjelokosti i obložio ga čistim zlatom. 18Prijestolje je imalo šest stepenica i zlatno podnožje sastavljeno s prijestoljem, i ručice s obiju strana prijestolja, a kraj ručica stajala dva lava. 19Dvanaest je lavova stajalo s obiju strana onih šest stepenica. Takvo što nije bilo izrađeno ni u jednom kraljevstvu.
    20Sve posude iz kojih je pio kralj Salomon bijahu zlatne i sve posuđe u kući zvanoj Libanonska šuma bijaše od suhoga zlata; srebro se smatralo bezvrijednim u Salomonovo vrijeme. 21Kraljeve su lađe išle u Taršiš s Hiramovim slugama; svake treće godine vraćale su se i dolazile taršiške lađe donoseći zlato i srebro, slonovu kost, majmune i paune.
    22Tako je kralj Salomon natkrilio sve zemaljske kraljeve bogatstvom i mudrošću. 23Svi su zemaljski kraljevi željeli vidjeti Salomona i čuti mudrost koju mu je Bog ulio u srce. 24Svatko mu je donosio dar, srebrno i zlatno posuđe, haljine, oružje i miomirise, konje i mazge, iz godine u godinu.
    25Salomon je imao četiri tisuće konjskih jasala i bojnih kola i dvanaest tisuća konjanika, koje je rasporedio po gradovima bojnih kola i kod kralja u Jeruzalemu.
    26Vladao je nad svim kraljevima od Rijeke do zemlje filistejske i do egipatske međe. 27Kralj je učinio da u Jeruzalemu bude srebra kao kamenja, a cedrova kao divljih smokava što rastu u Judejskoj nizini. 28Salomon je uvozio konje iz Musrija i iz svih zemalja.
Salomonova smrt
    29Ostala djela Salomonova, od prvih do posljednjih, zapisana su u povijesti proroka Natana, u proročkoj knjizi Šilonjanina Ahije i u proročkoj besjedi vidioca Adona o Nebatovu sinu Jeroboamu. 30Salomon je vladao u Jeruzalemu nad svim Izraelom četrdeset godina. 31Potom je počinuo kod otaca i sahranili su ga u gradu oca mu Davida, a na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Roboam.
IV. PRVE OBNOVE U KRALJEVSTVU
1. ROBOAM I PREUSTROJSTVO LEVITA
Rascjep
2 Ljet 10.
Tada Roboam ode u Šekem, jer su u Šekem došli svi Izraelci da ga zakralje. 2Čim to ču Nebatov sin Jeroboam - koji je bio u Egiptu kamo bijaše pobjegao pred kraljem Salomonom - vrati se iz Egipta, 3jer bijahu poslali po nj i dozvali ga. Kad dođoše Jeroboam i sav zbor Izraelov, rekoše Roboamu: 4"Tvoj nam je otac nametnuo težak jaram, ti nam sada olakšaj tešku službu svoga oca i teški jaram koji metnu na nas, pa ćemo ti služiti." 5On im odgovori: "Za tri dana dođite opet k meni." I narod ode.
    6Tada se kralj Roboam posavjetova sa starcima koji su služili njegovu ocu Salomonu dok je bio živ i upita ih: "Što savjetujete da odgovorim ovome narodu?" 7A oni mu odgovoriše: "Ako udovoljiš tim ljudima, budeš im blagonaklon i odgovoriš im lijepim riječima, oni će ti uvijek biti sluge." 8Ali on odbaci savjet što mu ga dadoše starci i posavjetova se s mladićima koji su odrasli s njim i bili mu u službi. 9Upita ih: "Što savjetujete da odgovorim ovomu narodu koji mi reče: 'Olakšaj jaram što nam ga nametnu tvoj otac!'"
    10Odgovoriše mu mladići koji bijahu s njim odrasli: "Narodu koji ti je rekao 'Tvoj nam je otac nametnuo jaram, a ti nam ga olakšaj', odvrati ovako: 'Moj je mali prst deblji od bedara moga oca! 11Dakle, moj vam je otac nametnuo težak jaram, a ja ću još otežati vaš jaram; moj vas je otac šibao bičevima, a ja ću vas šibati bičevima sa željeznim štipavcima.'"
    12Trećega dana dođe Jeroboam i sav narod k Roboamu, jer im kralj bijaše naredio: "Vratite se k meni trećega dana." 13Kralj im oštro odgovori; odbacivši savjet starijih, 14odvrati po savjetu mladih: "Moj je otac otežao vaš jaram, a ja ću još dometnuti na nj; moj vas je otac šibao bičevima, a ja ću vas šibati bičevima sa željeznim štipavcima." 15Kralj, dakle, ne htjede poslušati naroda, jer tako upriliči Bog da se ispuni riječ što je preko Šilonjanina Ahije kaza Nabatovu sinu Jeroboamu.
    16Kad Izraelci vidješe gdje se kralj oglušio, odgovori mu narod:
    "Kakav dio mi imamo s Davidom?
        Mi nemamo baštine s Jišajevim
            sinom!
    U šatore, Izraele!
        Sad se, Davide, brini za svoj dom!"
    I sav Izrael ode pod svoje šatore.
    17Roboam zavlada samo nad Izraelovim sinovima koji su živjeli po judejskim gradovima. 18Potom kralj Roboam posla Adorama, nadstojnika za tlaku, ali ga Izraelci kamenovaše i on umrije; a kralj se Roboam brže-bolje pope na kola te pobježe u Jeruzalem. 19Tako se Izrael odijelio od doma Davidova sve do danas.
Roboamovo vladanje
2 Ljet 11.
Došavši u Jeruzalem, skupi sav dom Judin i Benjaminov, sto i osamdeset tisuća vrsnih ratnika, da udare na Izraela i da Roboamu vrate kraljevstvo. 2Ali dođe Jahvina riječ Božjem čovjeku Šemaji:
    3"Kaži Salomonovu sinu Roboamu, judejskomu kralju, i svim Izraelcima u Judinu i Benjaminovu plemenu: 4Ovako veli Jahve: 'Ne idite se tući s braćom! Neka se svatko vrati svojoj kući, jer je ovo poteklo od mene.'"
    I oni poslušaše riječ Jahvinu, vratiše se i ne udariše na Jeroboama.
    5Roboam, stolujući u Jeruzalemu, poče dizati tvrde gradove po Judeji. 6Tako je sagradio Betlehem, Etam, Tekou, 7Bet Sur, Sokon, Adulam, 8Gat, Maresu, Zif, 9Adorajim, Lakiš, Azeku, 10Soru, Ajalon i Hebron, tvrde gradove u Judinu i Benjaminovu plemenu. 11Utvrdivši gradove, postavi im zapovjednike i dovuče zalihe hrane, ulja i vina; 12u svaki pojedini grad stavi štitova i kopalja i utvrdi ih vrlo jako. Tako je on imao Judino i Benjaminovo pleme.
Svećenstvo prelazi k Roboamu
    13Svećenici i leviti, koji su bili po svem Izraelu, pristupiše k njemu iz svih krajeva. 14Leviti ostaviše pašnjake i posjed te otiđoše u Judeju i Jeruzalem, jer ih je bio odbacio Jeroboam i njegovi sinovi da ne obavljaju svećeničku službu Jahvi, 15a postavio je svećenike za uzvišice, za jarce i za telad koju je napravio. 16Za njima su iz svih izraelskih plemena dolazili u Jeruzalem da žrtvuju Jahvi, Bogu svojih otaca, oni koji su srcem tražili Jahvu, Boga Izraelova. 17Tako su utvrdili judejsko kraljevstvo i osokolili Salomonova sina Roboama za tri godine, jer su tri godine živjeli poput Davida i Salomona.
Roboamova nevjera
    18Roboam je sebi uzeo za žemu Mahalatu, kćer Davidova sina Jerimota, i Abihajilu, kćer Jišajeva sina Eliaba, 19koja mu rodi sinove: Jeuša, Šemarju i Zahama. 20A poslije nje oženio se Abšalomovom kćerju Maakom, koja mu rodi Abiju, Etaja, Zizu i Šelomita. 21Roboam je ljubio Abšalomovu kćer Maaku više od svih svojih žena i inoča, iako je uzeo osamnaest žena i šezdeset inoča i rodio dvadeset i osam sinova i šezdeset kćeri. 22I Roboam postavi Maakina sina Abiju za poglavara i kneza nad njegovom braćom, jer ga je naumio postaviti za kralja. 23I, mudro radeći, razmjesti sinove po svim judejskim i Benjaminovim krajevima, po svim tvrdim gradovima, davši im hrane izobila i poženivši ih sa mnogo žena.
2 Ljet 12.
Kad je Roboam utvrdio kraljevstvo i ojačao, napustio je Jahvin zakon i on i sav Izrael s njim. 2Ali pete godine Roboamova kraljevanja navali egipatski kralj Šišak na Jeruzalem, koji se bijaše iznevjerio Jahvi. 3Došao je sa tisuću i dvjesta bojnih kola i sa šezdeset tisuća konjanika, a narodu koji je došao s njim iz Egipta - Libijcima, Sukijcima i Etiopljanima - nije bilo broja. 4Osvojivši tvrde judejske gradove, dopro je do Jeruzalema. 5Tada dođe prorok Šemaja k Roboamu i judejskim knezovima, koji se bijahu skupili u Jeruzalemu bježeći od Šišaka, i reče im: "Ovako veli Jahve: 'Vi ste ostavili mene, pa i ja ostavljam vas u ruke Šišaku.'" 6Tada se poniziše izraelski knezovi i kralj i rekoše: "Pravedan je Jahve!" 7Kad ih Jahve vidje gdje se poniziše, dođe njegova riječ Šemaji: "Ponizili su se; neću ih uništiti, nego ću im uskoro dati spasenje te se moja srdžba neće oboriti na Jeruzalem preko Šišaka. 8Bit će mu sluge, da vide što znači služiti meni, a što zemaljskim kraljevstvima."
    9Tako egipatski kralj Šišak navali na Jeruzalem, opljačka blago iz Doma Jahvina i riznicu kraljeva dvora; sve je uzeo; uze i zlatne štitove što ih bijaše napravio Salomon. 10Namjesto njih kralj Roboam napravi tučane štitove i povjeri ih zapovjednicima straže koja je čuvala vrata kraljevskoga dvora. 11Kad je god kralj išao u Dom Jahvin, stražari su ih uzimali, a poslije ih vraćali u stražaru.
    12Kad se, dakle, ponizio, odvratio se od njega Jahvin gnjev te ga nije sasvim uništio, jer i u Judeji bijaše dobra. 13Potom se kralj Roboam utvrdi u Jeruzalemu i stade kraljevati. Roboamu je bila četrdeset i jedna godina kad se zakraljio, a sedamnaest je godina kraljevao u Jeruzalemu, u gradu koji Jahve izabra između svih izraelskih plemena da ondje postavi Ime svoje. Majka mu se zvala Naama, a bila je Amonka. 14Činio je zlo, jer nije pregnuo srcem da traži Jahvu. 15Roboamova prva i posljednja djela - i ratovi koji su se neprestano vodili između Roboama i Jeroboama - zapisani su u povijesti proroka Šemaje i u plemenskom popisu vidioca Adona. 16Potom Roboam počinu sa svojim ocima i bi sahranjen u Davidovu gradu; na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Abija.
2. ABIJA I VJERNOST ZAKONITOM SVEĆENSTVU
Rat
2 Ljet 13.
Osamnaeste godine Jeroboamova kraljevanja zakralji se Abija nad Judejom. 2Tri je godine kraljevao u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Mikaja, Urielova kći iz Gabe. Tada izbi rat između Abije i Jeroboama. 3Abija je izašao u boj s hrabrim ratnicima, sa četiri stotine tisuća izabranih junaka; Jeroboam je svrstao u bojni red protiv njega osam stotina tisuća ljudi, sve biranih junaka.
Abijin govor
    4Abija je stao na vrh Semarajimske gore u Efrajimovu gorju i rekao: "Čujte me, Jeroboame i sav Izraele! 5Ne znate li da je Jahve, Bog Izraelov, predao Davidu kraljevstvo nad Izraelom zauvijek, njemu i njegovim sinovima, osoljenim savezom? 6Ali se podigao Nebatov sin Jeroboam, sluga Davidova sina Salomona, i pobunio se protiv gospodara. 7Skupili su se oko njega ljudi praznovi i nevaljalci i stali prkositi Salomonovu sinu Roboamu, koji je bio mlad i strašljiva srca te se nije umio hrabro braniti od njih. 8Pa sada mislite da se možete oprijeti Jahvinu kraljevstvu što je u ruci Davidovih sinova jer vas je veliko mnoštvo i imate kod sebe zlatnu telad koju vam je napravio Jeroboam da vam budu bogovi. 9Otjerali ste Jahvine svećenike, Aronove sinove i levite, i postavili sebi svećenike kao drugi zemaljski narodi. Tko je god došao s juncem i sa sedam ovnova, postao je svećenik vašim ništavim bogovima. 10Nama je Bog Jahve, nismo ga ostavili, a svećenici koji služe Jahvi jesu Aronovi sinovi i leviti u svojem poslu. 11Pale Jahvi na kad paljenice svakoga jutra i svake večeri s mirisnim kadom, postavljaju kruhove na čist stol i upaljuju svake večeri zlatan svijećnjak sa svijećama; jer mi držimo naredbu Jahve, svojega Boga, a vi ste ga ostavili. 12Zato je, evo, nama na čelu Bog i njegovi svećenici s glasnim trubama da gromko trube protiv vas. Izraelovi sinovi, ne udarajte na Jahvu, Boga svojih otaca, jer nećete imati sreće!"
Bitka
    13Ali Jeroboam zavede zasjedu da im dođe za leđa; tako su Judejcima bili jedni sprijeda, a zasjeda straga. 14Kad se Judejci obazreše, a ono, gle, boj im bješe sprijeda i otraga. Tada zavapiše k Jahvi, a svećenici stadoše trubiti u trube. 15Uto Judejci snažno povikaše, a kad su počeli vikati, Bog razbi Jeroboama i sav Izrael pred Abijom i Judejcima. 16Izraelovi sinovi pobjegoše pred Judejcima i Bog ih predade njima u ruke. 17Abija je s narodom učinio velik pokolj među njima te je od Izraela palo pobijenih pet stotina tisuća izabranih ljudi. 18Tako su sinovi Izraelovi bili poniženi u to vrijeme, a Judini su sinovi ojačali, jer su se oslonili na Jahvu, Boga svojih otaca.
Abijin svršetak
    19Abija je potjerao Jeroboama i osvojio od njega gradove Betel sa selima, Ješanu sa selima i Efron sa selima. 20Jeroboam se više nije oporavio za Abijina života; Jahve ga je udario tako da je umro. 21Abija se utvrdio i uzeo sebi četrnaest žena te je rodio dvadeset i dva sina i šesnaest kćeri. 22A ostali Abijini doživljaji i njegovi pothvati i besjede zapisani su u tumačenju proroka Adona. 23Potom Abija počinu kraj svojih otaca. Sahraniše ga u Davidovu gradu; na njegovo se mjesto zakralji sin mu Asa. Za njegovih je dana zemlja bila mirna deset godina.
3. ASA I NJEGOVE BOGOSLUŽNE PREINAKE
Asin mir
2 Ljet 14.
Asa je činio što je dobro i pravo u očima Jahve, njegova Boga. 2Uklonio je tuđinske žrtvenike i uzvišice, polomio stupove i razbio ašere. 3Naredio je Judejcima da traže Jahvu, Boga svojih otaca, da se drže zakona i zapovijedi. 4Uklonio je iz svih judejskih gradova uzvišice i sunčane stupove, a kraljevstvo je bilo mirno za njegova vremena. 5Sagradio je tvrde gradove u Judeji, jer je zemlja bila mirna. Nitko se nije zaratio na nj onih godina, jer mu je Jahve dao mir.
    6Zato je Asa rekao Judejcima: "Da pogradimo ove gradove i da ih opašemo zidom i kulama, vratima i prijevornicama; još je zemlja pred nama naša, jer smo tražili Jahvu, svoga Boga; tražili smo ga, i on nam je dao mir odasvud uokolo!"
    Tako su gradili i bili sretni. 7Asa je imao vojske trista tisuća ljudi između Judejaca koji su nosili štit i koplje, a od Benjaminova plemena dvjesta i osamdeset tisuća koji su nosili štit i zapinjali luk. Svi su bili hrabri junaci.
Napad Zerahov
    8Izašao je na njih Etiopljanin Zerah sa tisuću tisuća vojnika i tri stotine bojnih kola i došao do Mareše. 9Asa je izašao preda nj; svrstali su se u bojni red u Sefatskoj dolini kod Mareše. 10Asa zavapi k Jahvi, Bogu svome: "O Jahve, tebi je ništa pomoći silnome ili nejakome! Pomozi nam, o Jahve, Bože naš, jer se na te oslanjamo i u tvoje smo ime izišli na ovo mnoštvo! Jahve, ti si Bog naš, ne daj snažnu čovjeku protiv sebe!"
    11Jahve razbi Etiopljane pred Asom i pred Judejcima te Etiopljani pobjegoše. 12Asa ih je s narodom koji bijaše s njim potjerao sve do Gerara. Etiopljani su popadali, tako da nijedan nije ostao živ jer ih je satro Jahve i njegove čete; i one su odnijele vrlo velik plijen. 13Osvojile su sve gradove oko Gerara jer je Jahvin strah došao na njih; oplijenile su sve te gradove, jer je u njima bilo mnogo plijena. 14Poharale su i šatore za stoku i zaplijenile mnoštvo sitne stoke i deva; a onda su se vratile u Jeruzalem.
Proroštvo Azarjino i obnova
2 Ljet 15.
Tada duh Božji dođe na Odedova sina Azarju. 2On je izišao pred Asu i rekao mu: "Čujte me, Asa i sve Judino i Benjaminovo pleme! Jahve je s vama jer ste vi s njime; i ako ga budete tražili, naći ćete ga; ako li ga ostavite, i on će ostaviti vas. 3Dugo su Izraelci bili bez pravoga Boga i bez svećenika-učitelja i bez Zakona. 4Kad su se u nevolji obratili Jahvi, Bogu Izraelovu, i stali ga tražiti, našli su ga. 5U ona vremena nitko nije mogao na miru ni izlaziti ni dolaziti, jer su veliki nemiri vladali među svim zemaljskim stanovnicima. 6Udarao je narod na narod, grad na grad, jer ih je Jahve smeo svakojakom nevoljom. 7Ali vi budite hrabri i neka vam ne klonu ruke, jer ima nagrada za vaša djela."
    8Čuvši te riječi i proročku besjedu proroka Odeda, Asa se ohrabri i ukloni idolske gadove iz cijele Judine i Benjaminove zemlje i iz gradova koje je bio osvojio u Efrajimovoj gori. Obnovio je i Jahvin žrtvenik koji je bio pred Jahvinim trijemom. 9Onda je skupio sve Judino i Benjaminovo pleme i došljake koji su bili kod njih od Efrajimova, Manašeova i Šimunova plemena, jer ih je mnogo prebjeglo k njemu od Izraelaca kad su vidjeli da je s njim Jahve, njegov Bog. 10I skupili su se u Jeruzalemu trećega mjeseca petnaeste godine Asina kraljevanja. 11Onoga su dana prinijeli Jahvi žrtve od plijena koji su dognali, sedam stotina goveda i sedam tisuća sitne stoke. 12Zavjetovaše se da će tražiti Jahvu, Boga svojih otaca, svim srcem i svom dušom. 13A tko god ne bi tražio Jahvu, Izraelova Boga, da se pogubi, bio malen ili velik, čovjek ili žena. 14Zakleli su se Jahvi iza glasa i uz gromki poklik, uz trube i rogove. 15Svi su se Judejci radovali zbog te zakletve jer su se iz svega srca zakleli i od sve su ga svoje volje tražili i našli ga. Jahve im je dao mir odasvud uokolo.
Ostala djela Asina
    16I svoju mater Maaku ukloni kralj Asa s vlasti jer je bila načinila gada Ašeri. Asa je sasjekao njezina gada, satro ga i spalio u potoku Kidronu. 17Ali uzvišice nisu bile uklonjene iz Izraela. Ipak je Asino srce bilo privrženo Jahvi svega njegova života. 18Unio je u Dom Božji posvećene darove svoga oca i svoje: srebro i zlato i posuđe.
    19Nije bilo rata sve do trideset i pete godine Asina kraljevanja.
2 Ljet 16.
Trideset i šeste godine Asina kraljevanja navali izraelski kralj Baša na Judeju i stade utvrđivati Ramu da spriječi svako kretanje judejskom kralju Asi. 2Asa tada uze srebra i zlata iz riznice Doma Jahvina i kraljevskoga dvora i posla aramejskome kralju Ben-Hadadu, koji je stolovao u Damasku, i poruči mu: 3"Neka bude savez između mene i tebe i između moga i tvoga oca; evo, šaljem ti na dar srebra i zlata, hajde, raskini savez s izraelskim kraljem Bašom da bi otišao od mene."
    4Ben-Hadad posluša kralja Asu i posla svoje vojskovođe na izraelske gradove te oni pokoriše Ijon, Dan, Abel Majinu i sve Naftalijeve gradove-skladišta. 5A kada to Baša dozna, presta utvrđivati Ramu i obustavi posao. 6Tada kralj Asa sazva sve Judejce i oni odnesoše kamenje i drvo kojima je Baša utvrđivao Ramu, pa time utvrdiše Gebu i Mispu.
    7U to vrijeme dođe vidjelac Hanani k judejskom kralju Asi i reče mu: "Budući da si se oslonio na aramejskoga kralja, a nisi se oslonio na Jahvu, Boga svoga, vojska aramejskoga kralja izmakla ti je iz ruke. 8Nisu li Etiopljani i Libijci imali silne čete sa vrlo mnogo bojnih kola i konjanika? Pa kad si se oslonio na Jahvu, predao ti ih je u ruke. 9Jer Jahve svojim očima gleda po svoj zemlji da bi se ohrabrili oni kojima je srce iskreno prema njemu. Ludo si u tome radio, zato će se od sada dizati ratovi na te." 10Tada se Asa razgnjevi na vidioca i baci ga u tamnicu, jer se razjario na nj. U to je vrijeme Asa potlačio i neke iz naroda.
Asin svršetak
    11I eto, Asina djela, od prvoga do posljednjeg, zapisana su u Knjizi o judejskim i izraelskim kraljevima. 12Razbolio se trideset i devete godine kraljevanja, od nogu, te mu se bolest veoma pogoršala, ali ni u bolesti nije tražio Jahvu nego liječnike. 13Tako Asa počinu sa svojim ocima i umrije četrdeset i prve godine svoga kraljevanja. 14Sahranili su ga u grobnici koju bijaše iskopao sebi u Davidovu gradu i položili ga na odar što ga bijaše napunio miomirisima i mastima, zgotovljenima mastilačkom vještinom, i spalili mu ih vrlo mnogo.
4. JOŠAFAT I NJEGOVA UPRAVA
Jošafatova moć
2 Ljet 17.
Onda se na njegovo mjesto zakralji sin mu Jošafat; on pokaza svoju silu protiv Izraela. 2Razmjestio je vojsku po svim utvrđenim judejskim gradovima i postavio namjesnike po judejskoj zemlji i po Efrajimovim gradovima, koje bijaše zauzeo otac mu Asa.
Njegova briga za Zakon
    3Jahve je bio s Jošafatom jer je hodio pravim putovima svoga oca Davida i nije tražio baala. 4Tražio je Boga svojih otaca i hodio po njegovim zapovijedima, ne čineći kao Izraelovi sinovi. 5Zato je Jahve utvrdio kraljevstvo u njegovoj ruci, pa su svi Judejci davali Jošafatu danak, tako da je stekao veliko bogatstvo i slavu. 6Njegovo se srce hrabrilo na Jahvinim putovima, pa je uklonio još i uzvišice i ašere iz Judeje.
    7Treće godine kraljevanja posla knezove Ben-Hajila, Obadju, Zahariju, Netanela i Miheja da uče po judejskim gradovima. 8I s njima levite: Šemaju, Netaniju, Zebadju, Asahela, Šemiramota, Jonatana, Adoniju, Tobiju i Tob Adoniju; a s njima svećenike Elišamu i Jorama. 9Poučavali su po Judeji noseći sa sobom Knjigu Zakona Jahvina i obilazili sve judejske gradove učeći narod. 10Jahvin je strah spopao sva zemaljska kraljevstva oko Judeje, tako da nisu smjela zaratiti na Jošafata. 11Sami su mu neki Filistejci donosili darove i novčani danak, a Arapi mu dogonili sitnu stoku: po sedam tisuća i sedam stotina ovnova te sedam tisuća i sedam stotina jaraca. 12Tako je Jošafat sve više napredovao dok ne postade vrlo velik. Sazidao je u Judeji kule i gradove-skladišta.
Vojska
    13Imao je mnogo zaliha u judejskim gradovima, a hrabrih junaka u Jeruzalemu. 14Evo njihova popisa po obiteljima: od Judina plemena tisućnici: vojvoda Adna i s njim trista tisuća hrabrih junaka; 15do njega vojvoda Johanan i s njim dvjesta i osamdeset tisuća; 16za njim Zikrijev sin Amasja, koji se spremno stavio u Jahvinu službu, a s njim dvjesta tisuća hrabrih junaka.
    17Od Benjaminova plemena: hrabri junak Eliada i s njim dvjesta tisuća ljudi naoružanih lukom i štitom; 18za njim Jehozabad i s njim sto i osamdeset tisuća pripravnih za boj.
    19To su oni koji su služili kralju, ne brojeći one što ih je kralj namjestio u tvrdim gradovima po svoj Judeji.
Savez s Ahabom i proroci
2 Ljet 18.
Jošafat je stekao veliko bogatstvo i slavu te se sprijateljio s Ahabom. 2Poslije nekoliko godina došao je k Ahabu u Samariju. Ahab nakla mnogo sitne stoke i goveda njemu i ljudima što su bili s njim i nagovaraše ga da pođe na Ramot Gilead. 3Izraelski kralj Ahab upita judejskoga kralja Jošafata: "Hoćeš li poći sa mnom na Ramot Gilead?" On odgovori: "Ja sam kao i ti, moj je narod kao i tvoj; s tobom ćemo u rat."
    4Jošafat još reče kralju izraelskom: "De, posavjetuj se prije s Jahvom!" 5Tada kralj izraelski sakupi proroke, njih četiri stotine, i upita ih: "Hoćemo li zavojštiti na Ramot Gilead ili da se okanim toga?" Oni odgovoriše: "Idi, jer će ga Bog predati kralju u ruke." 6Ali Jošafat upita: "Ima li ovdje još koji prorok Jahvin da i njega upitamo?" 7Kralj izraelski odgovori Jošafatu: "Ima još jedan čovjek preko koga bismo mogli upitati Jahvu, ali ga mrzim jer mi ne proriče dobra nego uvijek samo zlo; to je Mihej, sin Jimlin." Jošafat reče: "Neka kralj ne govori tako!" 8Tada kralj izraelski dozva jednoga dvoranina i reče mu: "Brže dovedi Jimlina sina Miheja!"
    9Izraelski kralj i judejski kralj Jošafat sjedili su svaki na svojem prijestolju, u svečanim haljinama, na gumnu pred Samarijskim vratima, a proroci proricali pred njima. 10Kenaanin sin Sidkija napravi sebi željezne rogove i reče: "Ovako veli Jahve: njima ćeš bosti Aramejce dokle ih god ne zatreš." 11Tako su i svi drugi proroci proricali govoreći: "Idi na Ramot Gilead, uspjet ćeš: Jahve će ga predati kralju u ruke."
    12Glasnik koji bijaše otišao da zove Miheja reče mu: "Evo, svi proroci složno proriču dobro kralju. Govori i ti kao jedan od njih i proreci uspjeh!" 13Ali Mihej odvrati: "Živoga mi Jahve, govorit ću ono što mi Bog kaže!"
    14Kad dođe pred kralja, upita ga kralj: "Miheju, da pođem u rat na Ramot Gilead ili da se okanim toga?" On odgovori: "Idite i uspjet ćete, jer će vam se predati u ruke!" 15Na to mu kralj reče: "Koliko ću te puta zaklinjati da mi kažeš samo istinu u Jahvino ime?" 16Tada Mihej odgovori:
    "Sav Izrael vidim rasut po gorama
        kao stado bez pastira.
    I Jahve veli: 'Nemaju više gospodara,
        neka se u miru kući vrate!'"
    17Tada izraelski kralj reče Jošafatu:"Nisam li ti rekao da mi neće proreći dobro nego zlo?"
    18A Mihej reče:
    "Zato čujte riječ Jahvinu. Vidio sam Jahvu gdje sjedi na prijestolju, a sva mu vojska nebeska stajaše zdesna i slijeva. 19Jahve upita: 'Tko će zavesti izraelskoga kralja Ahaba da otiđe i padne u Ramot Gileadu?' Jedan reče ovo, drugi ono. 20Tada uđe jedan duh, stade pred Jahvu i reče: 'Ja ću ga zavesti!' Jahve ga upita: 'Kako?' 21On odvrati: 'Izaći ću i bit ću lažljiv duh u ustima svih njegovih proroka.' Jahve mu reče: 'Ti ćeš ga zavesti. I uspjet ćeš. Idi i učini tako!' 22Tako je, evo, Jahve stavio lažljiva duha u usta tvojim prorocima; ali ti Jahve navješćuje zlo."
    23Tada pristupi Kenaanin sin Sidkija i udari Miheja po obrazu pitajući: "Zar je Jahvin duh mene napustio da bi govorio s tobom?" 24Mihej odvrati: "Vidjet ćeš onoga dana kad budeš bježao iz sobe u sobu da se sakriješ." 25Tada izraelski kralj naredi: "Uhvatite Miheja i odvedite ga gradskom zapovjedniku Amonu i kraljeviću Joašu. 26Recite im: 'Ovako veli kralj: Bacite ovoga u tamnicu i držite ga na suhu kruhu i vodi dok se sretno ne vratim.'" 27Mihej reče: "Ako se doista sretno vratiš, onda nije Jahve govorio iz mene!" i nadoda: "Čujte, svi puci!"
    28Izraelski kralj i judejski kralj Jošafat krenuše na Ramot Gilead. 29Izraelski kralj reče Jošafatu: "Ja ću se preobući i onda ući u boj, a ti ostani u svojoj odjeći!" Preobuče se tada izraelski kralj i oni krenuše u boj. 30Aramejski kralj naredi zapovjednicima bojnih kola: "Ne udarajte ni na maloga ni na velikoga nego jedino na izraelskoga kralja!" 31Kad zapovjednici bojnih kola ugledaše Jošafata, rekoše: "To je izraelski kralj!" I krenuše na nj da udare. Ali Jošafat povika za pomoć te mu Jahve pomože i odvrati ih od njega. 32Kad zapovjednici bojnih kola vidješe da to nije izraelski kralj, okrenuše se od njega.
    33Jedan nasumce odape i ustrijeli izraelskoga kralja između nabora na pojasu i oklopa. Kralj reče vozaču: "Potegni uzdu i izvedi me iz boja jer sam ranjen." 34Boj je onoga dana bio sve žešći, ali se izraelski kralj držao uspravno na bojnim kolima prema Aramejcima sve do večeri. Umro je o zalasku sunca.
2 Ljet 19.
Kad se judejski kralj Jošafat sretno vrati kući u Jeruzalem, 2iziđe preda nj Hananijev sin vidjelac Jehu i reče kralju Jošafatu: "Zar da pomažeš bezbožniku i da ljubiš Jahvine mrzitelje? Zato i udara na te srdžba Jahvina. 3Ipak se našlo nešto dobro u tebe: uklonio si ašere iz zemlje i pregnuo svim srcem da tražiš Jahvu!"
Promicanje jahvizma
    4Od tada je Jošafat živio u Jeruzalemu, opet zalazio među narod od Beer Šebe do Efrajimske gore i obraćao ga Jahvi, Bogu njegovih otaca. 5Postavi suce u zemlji u svim tvrdim judejskim gradovima, u svakome gradu. 6I reče im: "Gledajte što radite, jer ne sudite u ime čovjeka nego u ime Jahve. On je s vama dok sudite. 7Sada, dakle, neka bude Jahvin strah nad vama; pazite i savjesno radite, jer u Jahve, Boga našega, nema nepravde ni osobne pristranosti, niti on prima mita."
    8Jošafat postavi levite, svećenike i poglavare izraelskih obitelji u Jeruzalemu da izriču Jahvine sudove i da presuđuju u sporovima. Oni su živjeli u Jeruzalemu 9i on im dade naputke: "Radite u Jahvinu strahu vjerno i iskrena srca. 10Kakav god spor iziđe pred vas od vaše braće što žive u gradovima: bilo da su posrijedi krvna osveta, Zakon, zapovijedi, uredbe ili običaji, valja sve da im rastumačite, kako ne bi sagriješili Jahvi i kako se njegova srdžba ne bi oborila na vas i na vašu braću. Tako radite pa nećete sagriješiti. 11I evo, svećenički će poglavar Amarja biti nad vama u svim Jahvinim poslovima, a Jišmaelov sin Zebadja, nadstojnik Judina doma, u svim kraljevskim poslovima. Leviti će vam služiti kao pisari. Budite jaki, i na posao! Jahve će biti s onim tko je dobar."
Vjera i sveto pjevanje u edomskom ratu
2 Ljet 20.
Poslije toga Moabovi i Amonovi sinovi, a s njima i neki od Meunjana, zaratiše na Jošafata. 2Ali Jošafat dobi ovu vijest: "Dolazi na te veliko mnoštvo s one strane mora, iz Edoma; i eno ga u Haseson Tamaru, to jest u En Gediju."
    3Jošafat se uplaši i stade tražiti Jahvu te oglasi post po svoj Judeji. 4Skupili se Judejci da traže Jahvu: dolazili iz svih judejskih gradova da ga traže. 5Tada Jošafat ustade u judejskom zboru u Jeruzalemu, u Domu Jahvinu, pred novim predvorjem 6i reče:
    "Jahve, Bože otaca naših, ti si Bog na nebu i vladaš nad svim krivobožačkim kraljevstvima. U tvojoj je ruci takva sila i jakost da se nitko ne može održati pred tobom. 7Ti si, o Bože naš, istjerao stanovnike ove zemlje pred svojim izraelskim narodom i dao je zasvagda potomstvu svoga prijatelja Abrahama; 8i nastanili su se u njoj i sagradili u njoj Svetište tvojem Imenu govoreći: 9'Kad navali na nas kakvo zlo, osvetni mač ili kuga, ili glad, te kad stanemo pred ovim Domom i pred tobom, jer je tvoje Ime u ovom Domu, i zavapimo k tebi iz svoje nevolje, usliši nas i spasi.'
    10Sada, evo, Amonovi i Moabovi sinovi, i oni iz Seirske gore, preko kojih nisi dao Izraelu da prođe kad je dolazio iz zemlje egipatske, nego ih je obišao i nije ih zatro - 11sada, dakle, oni nama uzvraćaju zlom, došavši da nas otjeraju s baštine koju si nam ti dao. 12O Bože naš, zar im nećeš suditi? Jer u nas nema sile prema tome velikom mnoštvu koje dolazi na nas niti mi znamo što da radimo, nego su nam oči uprte u te."
    13Svi su Judejci stajali pred Jahvom, s malom djecom, sa ženama i sinovima. 14Tada siđe Jahvin duh usred zbora na Jahaziela, sina Zaharije, sina Benaje, sina Jeiela, sina Matanijina - levita od Asafovih sinova. 15On reče: "Pozorno slušajte, svi Judejci, Jeruzalemci i ti, kralju Jošafate! Ovako vam govori Jahve: 'Ne bojte se i ne plašite se toga velikog mnoštva, jer ovo nije vaš rat, nego Božji. 16Sutra siđite na njih; oni će se penjati uz Hasiški uspon, a vi ćete ih sresti nakraj doline prema Jeruelskoj pustinji. 17Ne treba da se bijete; postavite se, stojte pa gledajte kako će vam pomoći Jahve. Oj Judo i Jeruzaleme, ne bojte se i ne plašite se; sutra iziđite pred njih, i Jahve će biti s vama!'"
    18Tada Jošafat pade ničice na zemlju i svi Judejci i Jeruzalemci padoše pred Jahvom da mu se poklone. 19Potom leviti od Kehatovih sinova i od Korahovih sinova ustadoše i počeše hvaliti na sav glas Jahvu, Boga Izraelova.
    20Uranivši ujutro, krenuše prema pustinji Tekoi; kad su izlazili, stade Jošafat i reče: "Čujte me, oj Judejci i Jeruzalemci, pouzdajte se u Jahvu svoga Boga i održat ćete se; pouzdajte se u njegove proroke i budite sretni!" 21Potom se posavjetova s narodom i postavi Jahvine pjevače i hvalitelje koji će u svetom ruhu ići pred naoružanim četama i pjevati: "Slavite Jahvu jer je vječna ljubav njegova!" 22Kad počeše klicati i pjevati pjesmu pohvalnicu, Jahve podiže zasjedu na Amonce, Moapce i na one iz Seirske gore koji su došli na Judu te biše razbijeni. 23Jer su Amonovi sinovi i Moapci ustali na one iz Seirske gore da ih zatru i unište; a kad su svršili s onima iz Seira, stadoše udarati jedan na drugoga te se poklaše.
    24Kad Judejci dođoše do stražare prema pustinji i obazreše se na mnoštvo, a ono gle, mrtva tjelesa leže po zemlji; nitko se nije spasio. 25Tada dođe Jošafat s narodom da pokupi plijen i nađoše ga mnogo: svakoga blaga, odjeće i dragocjenih predmeta; naplijenili su toliko da više nisu mogli nositi; tri su dana pljačkali plijen jer ga je bilo mnogo. 26Četvrti se dan sakupiše u Dolini blagoslova: ondje su hvalili Jahvu, pa se zato ono mjesto prozvalo Emek Beraka, Dolina blagoslova, do danas. 27Potom se okrenuše svi Judejci i Jeruzalemci, s Jošafatom na čelu, da se vrate u Jeruzalem u veselju, jer ih je Jahve razveselio nad njihovim neprijateljima. 28Došli su u Jeruzalem s harfama, citrama i trubama u Dom Jahvin. 29A strah Božji ušao je u sva zemaljska kraljevstva kad su čula da je Jahve zavojštio na Izraelove neprijatelje. 30Tako je počinulo Jošafatovo kraljevstvo, jer mu je Bog dao mir odasvud uokolo.
Jošafatov svršetak
    31Jošafat je kraljevao nad Judejcima. Bilo mu je trideset i pet godina kad se zakraljio; kraljevao je dvadeset i pet godina u Jeruzalemu; mati mu se zvala Azuba, a bila je kći Šilhijeva. 32Išao je putem oca Ase ne skrećući s njega nego čineći što je pravo u Jahvinim očima. 33Samo, uzvišice nisu bile uklonjene, jer narod još nije bio upravio svoje srce Bogu otaca. 34Ostala Jošafatova djela, od prvih do posljednjih, zapisana su u povijesti Hananijeva sina Jehua i uvrštena su u Knjigu o izraelskim kraljevima.
    35Poslije toga udružio se judejski kralj Jošafat s izraelskim kraljem Ahazjom, koji je bezbožno radio. 36Udružio se s njim zato da naprave lađe i da odu u Taršiš; napravili su lađe u Esjon Geberu. 37Dodavahuov sin Eliezer iz Mareše prorekao je protiv Jošafata: "Budući da si se udružio s Ahazjom, Jahve će razoriti tvoja djela." Lađe su se razbile i nisu mogle otploviti u Taršiš.
2 Ljet 21.
Jošafat počinu kraj svojih otaca i bi sahranjen uz njih u Davidovu gradu. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Joram.
5. BEZBOŽNOST I NEVOLJE POD JORAMOM, AHAZJOM, ATALIJOM I JOAŠEM
Joramov nastup i zločin
    2Joram je imao šestoricu braće, Jošafatovih sinova: Azarju, Jehiela, Zahariju, Azarju, Mihaela i Šefatju. Svi su oni bili sinovi izraelskog kralja Jošafata. 3Otac im je dao mnoge darove u srebru, zlatu i dragocjenostima, s utvrđenim gradovima u Judi; kraljevstvo je dao Joramu jer je bio prvenac. 4Stupivši na očevo prijestolje i utvrdiv se, Joram pobi svu braću mačem, pa i neke izraelske knezove. 5Joramu su bile trideset i dvije godine kad se zakraljio, a kraljevao je osam godina u Jeruzalemu. 6Živio je poput izraelskih kraljeva, kao i dom Ahabov, jer mu je kći Ahabova bila žena; radio je što je zlo u Jahvinim očima. 7Ipak Jahve ne htjede razoriti kuće Davidu zbog Saveza što ga sklopi s njim i zato što mu obeća da će dati svjetiljku njemu i njegovim sinovima zauvijek.
Kazne
    8U njegovo se vrijeme Edomci odmetnuše ispod judejske vlasti i postaviše sebi kralja. 9Zato Joram pođe sa svojim vojskovođama i sa svim bojnim kolima. Diže se noću i pobi Edomce koji bijahu opkolili njega i zapovjednike bojnih kola. 10Ipak su se Edomci oslobodili ispod judejske vlasti sve do danas. U isto se doba odmetnu i Libna da ne bude pod njegovom vlašću, jer je on ostavio Jahvu, Boga svojih otaca. 11Još je i uzvišice napravio po judejskim gorama, naveo na blud Jeruzalemce i zaveo Judejce.
    12Tada mu od proroka Ilije stiže pismo: "Ovako veli Jahve, Bog tvoga oca Davida: 'Kako nisi išao putovima oca Jošafata, ni putovima judejskoga kralja Ase, 13nego si išao putovima izraelskih kraljeva i naveo na blud Judejce i Jeruzalemce, kao što je učinio dom Ahabov, a uz to si poubijao vlastitu braću, svoju obitelj, koji bjehu bolji od tebe: 14evo, Jahve će svaliti veliku nesreću na tvoj narod, na tvoje sinove, tvoje žene, na sve tvoje imanje. 15Oboljet ćeš od mnogih bolesti: od bolesti u crijevima, tako da će ti crijeva izaći od bolesti koja će trajati dane i dane.'"
    16Jahve podiže na Jorama srdžbu Filistejaca i Arapa koji žive kraj Etiopljana. 17Oni napadoše Judeju i osvojiše je, porobiše sve blago što se našlo u kraljevu dvoru, pa i njegove sinove i njegove žene, tako da nije ostao nitko, osim najmlađega sina, Joahaza. 18Poslije svega toga udari ga Jahve neizlječivom crijevnom bolešću. 19Ona je trajala dane i dane, a kad su se navršile dvije godine, izašla su mu crijeva s bolešću te je umro u strašnim mukama. Narod mu nije priredio mirisna paljenja, kao što je palio njegovim ocima.
    20Bile su mu trideset i dvije godine kad se zakraljio, a osam je godina kraljevao u Jeruzalemu. Preminuo je, a nitko nije požalio za njim; i sahraniše ga u Davidovu gradu, ali ne u kraljevskoj grobnici.
Ahazjina vladavina
2 Ljet 22.
Jeruzalemci zakraljiše na njegovo mjesto najmlađeg mu sina, Ahazju, jer sve starije bijaše poubijala četa koja je s Arapima navalila na tabor; tako se zakraljio Ahazja, sin judejskoga kralja Jorama. 2Bile su mu četrdeset i dvije godine kad se zakraljio. Kraljevao je jednu godinu u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Atalija, Omrijeva kći. 3I on je išao putovima doma Ahabova, jer ga mati zlo svjetovaše. 4Činio je što je zlo u Jahvinim očima, kao dom Ahabov, jer mu baš oni bijahu savjetnici poslije očeve smrti, na njegovu propast. 5Po njihovu je savjetu pošao s Joramom, sinom izraelskoga kralja Ahaba, u boj na aramejskoga kralja Hazaela u Ramot Gilead. Ali su Aramejci porazili Jorama. 6On se vratio da se liječi u Jizreelu od rana što mu ih zadadoše u Rami kad se borio s aramejskim kraljem Hazaelom.
    Joramov sin Ahazja, judejski kralj, sišao je u Jizreel da posjeti Ahabova sina Jorama jer se Joram razbolio. 7Ali Bog učini da taj posjet Joramu bude na propast Ahazji. Došavši, izišao je s Joramom na Nimšijeva sina Jehua, koga je Jahve pomazao da iskorijeni Ahabovu kuću. 8Dok je izvršavao osvetu nad Ahabovom kućom, Jehu zateče judejske knezove i sinove Ahazjine braće koji su posluživali Ahazju i pobi ih, 9a onda krenu u potragu za Ahazjom. Uhvatili su ga dok se krio u Samariji, doveli ga k Jehuu, koji ga smaknu. Ukopali su ga, jer su rekli: "Sin je onoga Jošafata koji je tražio Jahvu svim srcem."
Atalijin zločin
    Tako ne ostade nitko od Ahazjine kuće koji bi imao snage da bude kralj. 10Zato Ahazjina mati Atalija, vidjevši gdje joj sin poginu, ustade i posmica sav kraljevski rod Judina plemena. 11Ali kraljeva kći Jošeba uze Ahazjina sina Joaša; ukravši ga između kraljevih sinova koje su ubijali, metnu ga s dojiljom u ložnicu. Tako ga je Jošeba, kći kralja Jorama, žena svećenika Jojade, sakrila od Atalije, jer je bila Ahazjina sestra, te nije bio pogubljen. 12Bio je sakriven s njima u Domu Božjem šest godina, sve dok je zemljom vladala Atalija.
Svećenstvo protiv Atalije
2 Ljet 23.
Sedme se godine Jojada ojunači i poče tražiti satnike: Jerohamova sina Azarju, Johananova sina Jišmaela, Obedova sina Azarju, Adajina sina Maaseju, Zikrijeva sina Elišafata, i sklopi s njima savez. 2Počeše obilaziti po Judeji i skupiše levite iz svih judejskih gradova i obiteljske glavare u Izraelu te dođoše u Jeruzalem. 3Sav zbor sklopi savez s kraljem u Domu Božjem. Jojada im reče: "Gle, kraljev će sin kraljevati kao što je obećao Jahve za Davidove sinove. 4Evo što valja da učinite: trećina vas koji subotom ulazite u službu, i svećenici i leviti, neka budu vratari na pragovima; 5trećina neka bude u kraljevskom dvoru, trećina na Jesodskim vratima, sav narod u predvorjima Doma Jahvina. 6Nitko neka ne ulazi u Dom Jahvin, osim svećenika i levita koji poslužuju; oni neka ulaze jer su posvećeni. Sav narod neka se drži Jahvine naredbe. 7Leviti neka okruže kralja, svaki s oružjem u ruci, i tko god pokuša ući u Dom neka bude pogubljen. Budite uz kralja kamo god pođe ili izađe."
    8Leviti i sav judejski narod učinili su sve onako kako je naredio svećenik Jojada. Svaki je uzeo svoje ljude koji subotom ulaze u službu s onima koji subotom izlaze. Jer svećenik Jojada nije otpustio redova. 9Svećenik Jojada dade satnicima koplja, štitove i oklope kralja Davida što su bili u Božjemu Domu. 10Postavio je sav narod, svakoga s kopljem u ruci, od južne do sjeverne strane Doma, prema žrtveniku i prema Domu oko kralja unaokolo. 11Tada izvedoše kraljeva sina, staviše mu krunu na glavu, dadoše mu Svjedočanstvo i pomazaše ga za kralja. Tada Jojada i njegovi sinovi povikaše: "Živio kralj!"
    12Kad Atalija ču viku naroda koji se skupio i hvalio kralja, dođe k narodu u Jahvin Dom. 13Pogleda bolje, kad gle, kralj stoji na svojem mjestu na ulazu, a pred kraljem zapovjednici i svirači; sav puk kliče od radosti i trubi u trube, pjevači pjevaju uz glazbala i predvode hvalospjeve. Tad Atalija razdrije haljine i povika: "Izdaja, izdaja!" 14Svećenik Jojada naredi satnicima i vojnim zapovjednicima: "Izvedite je kroz redove napolje i tko krene za njom pogubite ga mačem!" Još je svećenik dodao: "Nemojte je smaknuti u Jahvinu Domu!" 15Staviše ruke na nju i kad je kroz Konjska vrata stigla do kraljevskoga dvora, ondje je pogubiše.
Jojadina obnova
    16Tada Jojada sklopi savez između Jahve, naroda i kralja da narod bude Jahvin. 17Potom sav narod otiđe u Baalov hram, razori ga skupa sa žrtvenicima i polomi likove; Baalova svećenika Matana ubiše pred žrtvenicima.
    18Zatim Jojada postavi straže kod Jahvina Doma pod nadzorom svećenika i levita, koje David bijaše porazdijelio za službu u Jahvinu Domu da bi Jahvi prinosili paljenice, kao što je pisano u Mojsijevu Zakonu, s veseljem i s pjesmama, kako uredi David. 19Postavio je i vratare na vratima Jahvina Doma da ne bi ulazio čovjek nečist od bilo čega. 20Uzevši satnike, odličnike i uglednike u narodu i sav puk, izveo je kralja iz Jahvina Doma, a onda su ušli kroz gornja vrata u kraljevski dvor i posadili kralja na kraljevsko prijestolje. 21Sav se puk veselio, a grad se umirio, jer su Ataliju ubili mačem.
Joaš obnavlja Hram
2 Ljet 24.
Joašu je bilo sedam godina kad se zakraljio, a kraljevao je četrdeset godina u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Sibja iz Beer Šebe. 2Joaš je činio što je pravo u Jahvinim očima dok je bio živ svećenik Jojada. 3Jojada ga je oženio dvjema ženama i on je s njima imao sinova i kćeri. 4Poslije toga nakanio je u srcu obnoviti Jahvin Dom.
    5Skupivši svećenike i levite, reče im: "Zađite po judejskim gradovima i kupite od svih Izraelaca novaca da se obnovi Dom vašega Boga, od godine do godine, a vi pohitite s tim poslom." Ali se levitima nije htjelo. 6Zato kralj pozva poglavara Jojadu i reče mu: "Zašto ne tražiš od levita da donose iz Judeje i iz Jeruzalema porez koji je odredio Jahvin sluga Mojsije i Izraelov zbor za Šator svjedočanstva? 7Atalija i njeni sinovi bijahu poharali Božji Dom, i sve stvari što su bile posvećene Jahvinu Domu upotrijebili su za baale."
    8Potom kralj zapovjedi da se napravi kovčeg i stavi izvana na vrata Jahvina Doma. 9Oglasiše po Judi i Jeruzalemu da se donosi Jahvi porez što ga bijaše odredio Božji sluga Mojsije Izraelu u pustinji. 10Obradovaše se svi knezovi i sav narod i počeše donositi i bacati u kovčeg dok se nije napunio.
    11Leviti bi donosili kovčeg kraljevskom nadgledništvu, i kad bi se vidjelo da ima mnogo novaca, dolazio je kraljev tajnik i povjerenik svećeničkog poglavara te bi ispraznili kovčeg. Onda su ga opet odnosili i stavljali na njegovo mjesto. Tako su činili svaki dan i sabrali mnogo novca. 12Onda su ga kralj i Jojada davali poslovođama nad poslom oko Jahvina Doma, a oni su za plaću unajmljivali klesare i drvodjelce da se obnovi Jahvin Dom, pa kovače i mjedare da se popravi Jahvin Dom. 13Poslovođe su poslovale i popravljanje je napredovalo pod njihovom upravom; vratili su Božji Dom u red i obnovili ga. 14A kad su sve svršili, donijeli su pred kralja i Jojadu novce što su ostali; od toga su napravili posuđe za Jahvin Dom, posuđe za posluživanje, za paljenje, plitice i druge zlatne i srebrne predmete.
    Paljenice su se prinosile u Jahvinu Domu bez prestanka dok je god živio Jojada. 15Onda je Jojada, ostarjevši i nasitivši se života, umro u sto i tridesetoj godini. 16Sahranili su ga u Davidovu gradu kod kraljeva, jer je činio dobro u Izraelu i prema Bogu i njegovu Domu.
Joašev otpad i kazna
    17Poslije Jojadine smrti došli su Judini knezovi i poklonili se kralju. Tada ih kralj poče slušati. 18Judejci bijahu ostavili Jahvu, Boga otaca, i stali služiti ašerama i likovima; došla je Božja srdžba na Judejce i na Jeruzalem za tu krivicu. 19Slao im je Bog proroke da ih obrate k Jahvi, oni su ih opominjali, ali oni nisu htjeli slušati. 20Tada Božji duh napuni Jojadina sina, svećenika Zahariju, koji, stavši poviše naroda, reče: "Ovako veli Bog: 'Zašto kršite Jahvine zapovijedi? Zašto nećete da budete sretni? Kako ste vi ostavili Jahvu, i on će vas ostaviti.'" 21Ali su se oni pobunili protiv njega i zasuli ga kamenjem po kraljevoj zapovijedi u predvorju Jahvina Doma. 22Ni kralj Joaš ne sjeti se ljubavi koju mu učini otac Jojada, nego mu ubi sina; a on je umirući rekao: "Jahve neka vidi i osveti!"
    23Kad je prošla godina dana, diže se na nj aramejska vojska i, navalivši na Judu i Jeruzalem, pobi sve knezove u narodu i posla sav plijen kralju u Damask. 24Iako je aramejska vojska bila malena po ljudstvu, ipak joj je Jahve predao u ruke vrlo brojnu vojsku, jer ostaviše Jahvu, Boga svojih otaca.
    Tako su se Aramejci na Joašu osvetili. 25Kad su otišli od njega, ostaviv ga u teškim bolestima, pobuniše se protiv njega njegovi časnici jer bijaše ubio sina svećenika Jojade, pa i oni njega ubiše na postelji te je poginuo; sahranili su ga u Davidovu gradu, ali ga nisu ukopali u kraljevskoj grobnici. 26Evo onih što se urotiše protiv njega: Zabad, sin Amonke Šimeate, i Jozabad, sin Moapke Šimrite. 27A o njegovim sinovima i o velikim proroštvima protiv njega, o obnavljanju Doma Božjega, sve je zapisano u tumačenju Knjige o kraljevima. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Amasja.
6. DJELOMIČNA POBOŽNOST I DJELOMIČNI USPJEH AMASJE, OZIJE I JOTAMA
Amasjini vjerski nazori
2 Ljet 25.
Amasji je bilo dvadeset i pet godina kad se zakraljio; kraljevao je dvadeset i devet godina u Jeruzalemu. Mati mu se zvala Joadana i bila je iz Jeruzalema. 2Činio je što je pravo u Jahvinim očima, ali ne svim srcem. 3Kad je učvrstio kraljevstvo, pogubio je časnike koji su ubili kralja, njegova oca. 4Ali im sinova nije pogubio, prema onome što je napisano u knjizi Zakona Mojsijeva, gdje Jahve zapovijeda: "Neka se očevi ne pogubljuju za sinove, ni sinovi za očeve, nego svatko neka gine za svoj grijeh."
    5Potom Amasja skupi Judejce i svega Judu i Benjamina, razvrsta ih prema obiteljima, tisućnicima i satnicima. Pošto popisa od dvadeset godina naviše, nađe trista tisuća izabranih momaka za vojsku, vičnih koplju i štitu. 6Među Izraelcima najmi sto tisuća hrabrih junaka za sto srebrnih talenata. 7Ali k njemu dođe čovjek Božji i reče: "Kralju, neka ne ide s tobom izraelska vojska, jer Jahve nije s Izraelcima ni s Efrajimovim sinovima, 8nego idi ti sam, ponesi se junački u boju; inače će te oboriti Bog pred neprijateljem, jer Bog može pomoći i oboriti." 9Tada Amasja upita čovjeka Božjeg: "A što će biti od sto talenata koje sam dao izraelskim četama?" Božji čovjek odgovori: "Jahve ima da ti dade više od toga." 10Tada Amasja odvoji čete koje mu bijahu došle od Efrajima, da se vrate u svoje mjesto. Ali se vojnici razgnjeviše na Judejce i vratiše se u svoje mjesto plamteći od srdžbe.
Nevjera nakon edomskog rata
    11A Amasja, ohrabriv se, povede narod, ode u Slanu dolinu i pobi deset tisuća seirskih sinova. 12Judini su sinovi zarobili deset tisuća živih, odveli ih na vrh hridi te ih pobacali, tako da se svi razmrskaše. 13Četa koju je Amasja poslao natrag da ne ide s njima u boj harala je po judejskim gradovima od Samarije pa do Bet Horona i pobila u njima tri tisuće ljudi i naplijenila silan plijen.
    14Poslije toga, kad se Amasja vratio razbivši Edomce, donio je bogove seirskih sinova, postavio ih sebi za bogove i počeo im se klanjati i kaditi im. 15Tada se Jahve razgnjevi na Amasju i posla k njemu proroka koji ga upita: "Zašto tražiš bogove toga naroda koji nisu izbavili svoga naroda iz tvoje ruke?" 16Dok je on to govorio, kralj ga upita: "Jesi li postavljen kralju za savjetnika? Prestani! Zašto da te pogube?" Tada prorok ušutje, ali nadoda: "Znam da te Bog odlučio uništiti kad to činiš a ne slušaš mojega savjeta."
Slom kod Bet Šemeša
    17Tada judejski kralj Amasja smisli i poruči izraelskom kralju Joašu, sinu Jehuova sina Joahaza: "Dođi da se ogledamo!" 18A izraelski kralj Joaš odvrati judejskom kralju Amasji: "Libanonski je trn jedanput poslao glasnike k libanonskom cedru i poručio: 'Daj kćer mome sinu za ženu', ali su divlje zvijeri libanonske prošle i trn izgazile. 19Potukao si Edomce, pa ti se srce uzobijestilo i tražiš slavu. Radije ostani kod kuće. Zašto izazivaš zlo i hoćeš da padneš i ti i svi Judejci s tobom?"
    20Ali Amasja ne posluša, jer tako bijaše odredio Bog, da ih preda u ruke Joašu zato što su pristali uz edomske bogove. 21Izađe izraelski kralj Joaš te se ogledaše u boju on i judejski kralj Amasja u Bet Šemešu u Judeji. 22Izraelci poraziše Judejce i oni pobjegoše pod svoj šator. 23Izraelski kralj Joaš uhvati u Bet Šemešu judejskog kralja Amasju, sina Joaševa, sina Joahazova, i odvede ga u Jeruzalem; onda sruši jeruzalemski zid od Efrajimovih vrata do Ugaonih vrata, u dužini od četiri stotine lakata. 24Uzevši sve zlato, srebro i posuđe što se nalazilo u Domu Božjem kod Obed Edoma i u riznici kraljevskog dvora, povrh toga i taoce, vrati se u Samariju.
Amasjin svršetak
    25Judejski je kralj Amasja, Joašev sin, živio još petnaest godina poslije smrti izraelskoga kralja Joaša, Joahazova sina.
    26Ostala Amasjina djela, od prvih do posljednjih, zapisana su u Knjizi o judejskim i izraelskim kraljevima. 27Otkako je Amasja ostavio Jahvu, kovala se protiv njega urota u Jeruzalemu. Iako je pobjegao u Lakiš, poslaše za njim u Lakiš ljude koji ga ondje ubiše. 28Odande su ga prenijeli na konjima i sahranili kraj njegovih otaca u Judinu gradu.
Početak Uzijina kraljevanja
2 Ljet 26.
Tada sav judejski narod uze Uziju, komu bijaše šesnaest godina, i zakraljiše ga namjesto njegova oca Amasje. 2On je opet sagradio Elat vrativši ga Judeji, pošto je kralj počinuo kod svojih otaca. 3Uziji bijaše šesnaest godina kad se zakraljio, a kraljevao je pedeset i dvije godine u Jeruzalemu. Mati mu se zvala Jekolija, a bila je iz Jeruzalema. 4Činio je što je pravo u Jahvinim očima, sasvim kao i njegov otac Amasja. 5Tražio je Boga za života Zaharije, koji ga je učio Božjem strahu; dokle je god tražio Jahvu, davao mu je Bog sreću.
Uzijina moć
    6On je izišao i zavojštio na Filistejce, srušio zid Gata, zid Jabne i zid Ašdoda; sagradio je mjesta po Ašdodu i Filisteji. 7Bog mu je pomogao protiv Filistejaca i protiv Arapa, koji su živjeli u Gur Baalu, i protiv Meunjana. 8Amonci su davali danak Uziji, a njegov se glas pronio do Egipta, jer se bijaše vrlo osilio. 9Uzija je sagradio kule u Jeruzalemu kod Ugaonih vrata, kod Dolinskih vrata i na uglu te ih utvrdio. 10Sagradio je i u pustinji kule i iskopao mnogo studenaca, jer je imao mnogo stoke i u Šefeli i po Ravnici, ratara i vinogradara u gorama i vrtovima, jer je volio poljodjelstvo.
    11Uzija je imao vojsku vještu boju koja je išla u rat u četama po broju kako ih je izbrojio tajnik Jeiel i nadzornik Maasja pod upravom Hananije, jednoga od kraljevih knezova. 12Svega je na broj bilo, obiteljskih glavara, hrabrih junaka, dvije tisuće i šest stotina. 13Pod njihovom je upravom bilo silne vojske trista sedam tisuća i pet stotina boju vičnih ratnika da pomažu kralju protiv neprijatelja. 14Uzija je pripravio svoj vojsci štitove, koplja, kacige, oklope, lukove i kamenje za praćke. 15Napravio je u Jeruzalemu vješto smišljene bojne sprave, iznašašće nekoga graditelja, da stoje na kulama i na kruništima, da bacaju strijele i veliko kamenje; pronio mu se glas nadaleko jer je uživao čudesnu pomoć sve dok se nije osilio.
Oholost i kazna
    16Ali kad se osilio, uzobijestilo mu se srce dotle da se pokvario te se iznevjerio Jahvi, svome Bogu, jer je ušao u Jahvin Hekal i počeo prinositi kad na kadionom žrtveniku. 17Ali je za njim ušao svećenik Azarja i s njim osamdeset Jahvinih svećenika, čestitih ljudi. 18Oni ustadoše na kralja Uziju govoreći: "Nije tvoje, Uzijo, da kadiš Jahvi, nego je to dužnost svećenika, Aronovih sinova, koji su posvećeni da kade. Izlazi iz Svetišta! Iznevjerio si se. I ne služi ti na čast pred Bogom Jahvom!" 19Tada se Uzija rasrdi držeći u ruci kadionicu da kadi; kad se rasrdio na svećenike, izbi mu guba na čelu pred svećenicima u Domu Jahvinu kraj kadionog žrtvenika. 20Kad ga svećenički poglavar Azarja i svi svećenici izbližega pogledaše, a ono, gle, izbila mu guba na čelu; brže ga otjeraše odande, a i on sam pohitje da iziđe jer ga Jahve bijaše udario.
    21Kralj Uzija ostade gubav do smrti i stanovaše u odvojenoj kući, jer bijaše odstranjen od Doma Jahvina; njegov je sin Jotam bio upravitelj kraljevskoga dvora i sudio je puku zemlje. 22Ostala Uzijina djela, od prvih do posljednjih, opisao je Amosov sin, prorok Izaija. 23Uzija je počinuo i sahranili su ga kraj njegovih otaca na polju kod kraljevske grobnice, rekavši: "Gubav je." Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Jotam.
Jotamovo kraljevanje
2 Ljet 27.
Jotamu je bilo dvadeset i pet godina kad se zakraljio, a kraljevao je šesnaest godina u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Jeruša, Sadokova kći. 2Činio je što je pravo u Jahvinim očima, sasvim kao otac mu Uzija; samo što nije ušao u Jahvin Hekal. Narod je i dalje bio pokvaren.
    3Sagradio je Gornja vrata Doma Jahvina; i na Ofelskom zidu mnogo je gradio. 4Podigao je i gradove po Judejskoj gori, a u šumama dvorove i kule.
    5Vojevao je s kraljem Amonovih sinova i pobijedio ih. Amonovi su mu sinovi dali one godine sto srebrnih talenata i deset tisuća kora pšenice i deset tisuća kora ječma. Toliko su mu Amonovi sinovi priložili i druge i treće godine. 6Tako se Jotam utvrdio, jer je uredio svoj život pred Jahvom, svojim Bogom.
    7Ostala su Jotamova djela i svi njegovi ratovi i putovi zapisani u Knjizi o izraelskim i judejskim kraljevima. 8Bilo mu je dvadeset i pet godina kad se zakraljio. Kraljevao je šesnaest godina u Jeruzalemu. 9Tada Jotam počinu kod otaca i sahraniše ga u Davidovu gradu. Na njegovo se mjesto zakralji sin mu Ahaz.
V. VELIKA EZEKIJINA I JOŠIJINA OBNOVA
1. AHAZOVA BEZBOŽNOST
2 Ljet 28.
Ahazu je bilo dvadeset godina kad se zakraljio, a kraljevao je šesnaest godina u Jeruzalemu, ali nije činio što je pravo u Jahvinim očima kao što je činio njegov otac David. 2Živio je poput izraelskih kraljeva, pa je i likove salio baalima. 3Sam je prinosio kad u dolini Hinomova sina i proveo vlastite sinove kroz oganj, po gnusnom običaju krivobožačkih naroda što ih je Jahve protjerao pred Izraelovim sinovima. 4Prinosio je žrtve i kadio po uzvišicama i brežuljcima i pod svakim zelenim drvetom.
Najezda
    5Zato ga Jahve, njegov Bog, predade u ruke aramejskom kralju te ga on potuče, zarobi mu veliko mnoštvo ljudi i odvede ih u Damask. Još je bio predan u ruke izraelskom kralju koji ga je hametice porazio. 6Remalijin je sin Pekah pobio među Judejcima sto dvadeset tisuća hrabrih junaka u jedan dan, jer su bili ostavili Jahvu, Boga svojih otaca. 7A junak od Efrajimova plemena Zikri pogubio je kraljeva sina Maaseju i dvorskoga upravitelja Azrikama i Elkanu, drugoga do kralja. 8Izraelovi su sinovi zarobili od svoje braće dvjesta tisuća žena, sinova i kćeri, a zadobili su i silan plijen od njih i odnijeli ga u Samariju.
Prorok Oded
    9Ondje bijaše Jahvin prorok po imenu Oded; izašao on pred vojsku što je išla u Samariju i rekao: "Gle, Jahve, Bog vaših otaca, razjario se na Judejce i zato ih je predao u vaše ruke te ste ih gnjevno pobili da je do neba doprlo. 10A sada još mislite podjarmiti Judejce i Jeruzalemce da vam budu robovi i robinje; a ipak, niste li i vi puni krivice prema Jahvi, svome Bogu? 11Zato me poslušajte sada i vratite to roblje što ga zarobiste od svoje braće, jer će se izliti na vas Jahvin gnjev."
    12Tada ustadoše neki između glavara Efrajimovih sinova, i to Johananov sin Azarja, Mešilemotov sin Berekja i Šalumov sin Ezekija, Hadlajev sin Amasa, na one što su se vraćali s vojske. 13Pa im rekoše: "Nemojte dovoditi ovamo toga roblja, jer, uz krivicu koja je na nama pred Jahvom, vi mislite još dometnuti na naše grijehe i na našu krivicu, kao da nije dosta velika naša krivica i jarosni gnjev na Izraelu." 14Tada ostaviše ratnici roblje i plijen pred knezovima i svim zborom. 15Onda su poimence prozvani ljudi ustali, osokolili robove, obukli sve gole u odjeću iz plijena; a kad su ih obukli, obuli, nahranili, napojili i namazali, poveli su na magarcima sve iznemogle i odveli ih u palmov grad Jerihon do njihove braće, a potom se vratili u Samariju.
Ahazovi prijestupi
    16U to je doba kralj Ahaz zamolio asirske kraljeve da mu pomognu.
    17Edomci bijahu opet navalili i porazili Judejce te ih odveli u roblje. 18Filistejci se raširili po gradovima Judejske Šefele i Negeba i, zauzevši Bet-Šemeš, Ajalon, Gederot i Soko sa selima, Timnu sa selima i Gimzo sa selima, nastanili se ondje. 19Jahve je počeo ponižavati Judejce zbog judejskoga kralja Ahaza, jer je Ahaz razuzdao Judejce i teško se iznevjerio Jahvi.
    20Došao je na nj asirski kralj Tiglat-Pileser i pritijesnio ga umjesto da ga utvrdi. 21Ahaz bijaše opljačkao Jahvin Dom, kraljevski dvor i knezove, i sve to dao asirskom kralju, ali mu ništa nije pomoglo. 22Dok je bio u nevolji, postao je još nevjerniji Jahvi; takav je bio kralj Ahaz. 23Počeo je žrtvovati damaščanskim bogovima koji su ga porazili, misleći: "Kad bogovi aramejskih kraljeva njima pomažu, žrtvovat ću im da bi i meni pomagali." Ali su oni bili na propast njemu i svem Izraelu.
    24Ahaz je pokupio posuđe iz Božjega Doma, slupao ga, zatvorio vrata Jahvina Doma i podigao žrtvenike po svim uglovima u Jeruzalemu. 25I u svakom je pojedinom judejskom gradu podigao uzvišice da kadi tuđim bogovima, dražeći Jahvu, Boga otaca.
    26Ostala su njegova djela i svi njegovi putovi, od prvih do posljednjih, zapisani u Knjizi o judejskim i izraelskim kraljevima. 27Onda je Ahaz počinuo kod otaca. Sahranili su ga u Gradu, u Jeruzalemu, ali ga nisu unijeli u grobnicu judejskih kraljeva. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Ezekija.
2. EZEKIJIN OBNOVITELJSKI RAD
2 Ljet 29.
Ezekiji je bilo dvadeset i pet godina kad se zakraljio. Kraljevao je dvadeset i devet godina u Jeruzalemu. Materi mu je bilo ime Abija, kći Zaharijina. 2Činio je što je pravo u očima Jahvinim, sasvim kao i njegov otac David.
Čišćenje Hrama
    3Prve godine prvoga mjeseca svojega kraljevanja otvorio je vrata Doma Jahvina i popravio ih. 4Onda je pozvao svećenike i levite i, sabravši ih na istočni trg, 5rekao:
    "Čujte me, leviti! Sada se posvetite i posvetite Dom Jahve, Boga svojih otaca, i uklonite nečist iz Svetinje. 6Naši su se oci iznevjerili i radili što je zlo u očima Jahve, našega Boga. Ostavili su ga i odvratili lice od Jahvina Prebivališta, okrenuvši mu leđa. 7Zatvorili su trijemska vrata i potrnuli svjetiljke; nisu kadili kadom niti su prinosili paljenice u Svetištu Izraelova Boga. 8Zato se Jahve rasrdio na Judejce i na Jeruzalem te je dopustio da budu zlostavljeni i da budu na užas i ruglo, kako vidite svojim očima. 9I očevi su nam, eto, pali od mača, a sinovi, kćeri i žene zato su nam u ropstvu. 10Sad sam, dakle, namislio u svom srcu sklopiti Savez s Jahvom, Izraelovim Bogom, da bi se odvratio od nas njegov jarosni gnjev. 11Moja djeco, sad se nemojte lijeniti, jer vas je izabrao Jahve da stojite pred njim, da mu služite i da mu budete službenici i da mu kadite."
    12Tada ustadoše leviti: Amasajev sin Mahat i Azarjin sin Joel od Kehatovih sinova; od Merarijevih sinova: Abdijev sin Kiš i Jehalelelov sin Azarja; od Geršonovaca: Zimin sin Joah i Joahov sin Eden; 13od Elisafanovih sinova: Šimri i Jeiel; od Asafovih sinova: Zaharija i Matanija; 14od Hemanovih sinova: Jehiel i Šimej; od Jedutunovih sinova: Šemaja i Uziel. 15Oni skupiše braću, posvetiše se i dođoše kako je bio zapovjedio kralj po Jahvinim riječima da očiste Jahvin Dom. 16Svećenici uđoše u Jahvin Dom da ga očiste. Počeli su svu nečist što su je našli u Jahvinu Hekalu iznositi u predvorje Jahvina Doma; leviti su je primali iznoseći je napolje na potok Kidron. 17Počeli su posvećivati prvoga dana prvoga mjeseca, a osmoga su dana istoga mjeseca ušli u Jahvin trijem; posvećivali su Jahvin Dom osam dana; šesnaestoga su dana prvoga mjeseca završili.
Žrtva okajnica
    18Onda su ušli kralju Ezekiji i rekli: "Očistili smo sav Jahvin Dom: žrtvenik za paljenice sa svim njegovim priborom, stol za prinesene kruhove sa svim njegovim priborom, 19a sve posuđe koje bijaše zabacio kralj Ahaz za svojega kraljevanja i nevjere opet smo obnovili i posvetili; eno ga pred Jahvinim žrtvenikom."
    20Tada kralj Ezekija porani, skupi gradske knezove i ode u Jahvin Dom. 21Dovedoše sedam mladih junaca, sedam ovnova, sedam jaganjaca, sedam jaraca za okajnicu, za kraljevstvo i za Svetište i za Judu; on zapovjedi Aronovim sinovima svećenicima da ih prinesu za paljenicu na Jahvinu žrtveniku. 22Zaklavši goveda, svećenici uzeše krv i poškropiše žrtvenik; zaklaše ovnove i krvlju poškropiše žrtvenik, zaklaše jaganjce i krvlju poškropiše žrtvenik. 23Dovedoše jarce za okajnicu pred kralja i pred zbor te metnuše ruke na njih. 24Onda ih zaklaše svećenici i prinesoše kao okajnicu njihovu krv na žrtveniku da izvrše obred pomirenja za sav Izrael, jer kralj bijaše zapovjedio da se prinese paljenica i okajnica za sav Izrael.
    25Postavio je u Jahvinu Domu levite s cimbalima, harfama i citrama, kako bijaše zapovjedio David, kraljev vidjelac Gad i prorok Natan, jer je od Jahve dolazila zapovijed po njegovim prorocima. 26Tako su leviti stajali s Davidovim glazbalima, a svećenici s trubama. 27Tada Ezekija zapovjedi da prinesu paljenice na žrtveniku. Kad se stala prinositi paljenica, počela je Jahvina pjesma uz trube i uz glazbala izraelskoga kralja Davida. 28Sav se zbor klanjao, pjevači pjevali, a trubači trubili, i to sve dok se nije svršila paljenica.
    29Kad se svršilo prinošenje paljenice, kralj i svi koji bijahu s njim pobožno padoše na koljena i pokloniše se. 30Onda su kralj i knezovi zapovjedili levitima da hvale Jahvu riječima Davida i vidioca Asafa; oni su počeli hvaliti s najvećim veseljem i, pavši ničice, poklonili se.
    31Tada Ezekija progovori: "Sada ste posvetili ruke Jahvi; pristupite i donesite klanice i zahvalnice u Dom Jahvin." Sav je zbor donio klanice i zahvalnice. Tko je god bio spremna srca, prinio je paljenice.
    32Paljenica što ih je donio zbor bijaše na broj: sedamdeset goveda, sto ovnova, dvjesta jaganjaca, sve za paljenice Jahvi. 33Ostalih posvećenih darova bilo je šest stotina goveda i tri tisuće grla sitne stoke. 34Ali je svećenika bilo premalo, tako da nisu mogli oderati svih paljenica; zato su im pomagala braća leviti, dok se nije svršio posao i dok se nisu posvetili drugi svećenici, jer su leviti bili gorljiviji srcem da se posvete nego svećenici. 35Bilo je i mnogo paljenica s pretilinom od pričesnica i s ljevanicama na paljenice. Tako se opet obnovila služba u Jahvinu Domu. 36I Ezekija se veselio, i sav narod s njime, što je Bog spremio narodu, jer se sve to iznenada dogodilo.
Poziv na Pashu
2 Ljet 30.
Potom Ezekija poruči svim Izraelcima i Judejcima pa napisa i pisma Efrajimovu i Manašeovu plemenu da dođu u Jahvin Dom u Jeruzalem da proslave Pashu Jahvi, Izraelovu Bogu. 2Kralj, vijećajući s knezovima i sa svim zborom u Jeruzalemu, odluči da slave Pashu drugoga mjeseca. 3Toga nisu mogli učiniti u pravo vrijeme jer nije bilo dosta posvećenih svećenika, i narod se ne bijaše skupio u Jeruzalemu. 4I to je bilo pravo u kraljevim očima i u očima svega zbora, 5pa su odredili da se oglasi po svem Izraelu od Beer Šebe pa do Dana da dođu i proslave Pashu Jahvi, Izraelovu Bogu, u Jeruzalemu, jer je premnogi nisu svetkovali kako je propisano.
    6Tako su otišli glasnici s pismima od kralja i njegovih knezova po svem Izraelu i Judi te su govorili po kraljevoj zapovijedi: "Izraelovi sinovi, obratite se Jahvi, Abrahamovu, Izakovu i Izraelovu Bogu, pa će se i on obratiti k Ostatku koji vam je ostao od ruku asirskih kraljeva. 7I nemojte biti kao vaši očevi i vaša braća, koji su se iznevjerili Jahvi, Bogu svojih otaca, te ih je predao propasti, kako i sami vidite. 8Nemojte, dakle, biti tvrdovrati kao vaši očevi: pružite ruku Jahvi i dođite u njegovu Svetinju koju je posvetio zauvijek i služite Jahvi, svome Bogu, pa će odvratiti od vas svoj žestoki gnjev. 9Ako se obratite Jahvi, vaša će braća i vaši sinovi naći milost u onih koji su ih zarobili pa će se vratiti u ovu zemlju; jer je Jahve, vaš Bog, milostiv i milosrdan i neće odvratiti lica od vas ako se vi obratite njemu."
    10I tako su glasnici krenuli od grada do grada po Efrajimovoj i Manašeovoj zemlji pa do Zebuluna, a ljudi im se podsmijavali i rugali. 11Ipak su se neki od Ašerova, od Manašeova i od Zebulunova plemena ponizili i došli u Jeruzalem. 12Na Judejce je pak sišla Božja ruka i prožela ih jednodušnošću da čine što bijaše zapovjedio kralj i knezovi po Jahvinoj riječi.
    13Skupilo se u Jeruzalemu mnogo naroda da slave Blagdan beskvasnih kruhova, drugoga mjeseca; zbor je bio vrlo velik. 14Tada su ustali i uklonili žrtvenike što su bili u Jeruzalemu, uklonili sve kadionike i bacili ih u potok Kidron.
Pasha i beskvasni kruhovi
    15Onda su stali klati Pashu četrnaestoga dana drugoga mjeseca, a svećenici i leviti postidjeli se i, posvetiv se, počeli unositi paljenice u Jahvin Dom. 16Stali su na svoje mjesto po pravilu, po Zakonu Mojsija, čovjeka Božjeg; svećenici su škropili krvlju primajući je iz ruku levita. 17Kako ih bijaše mnogo u zboru koji se nisu posvetili, leviti su klali pashalne jaganjce za sve koji nisu bili čisti, da bi ih posvetili Jahvi. 18Najveći se dio naroda, mnogi od Efrajimova i Manašeova, Jisakarova i Zebulunova plemena, nije očistio te je jeo Pashu nepropisno. Ali se za njih pomolio Ezekija govoreći: "Blagi Jahve neka očisti od grijeha svakoga 19tko je upravio srce da traži Boga Jahvu, Boga svojih otaca, ako i nije čist kako dolikuje Svetištu!" 20Jahve je uslišio Ezekiju i oprostio narodu.
    21Tako su Izraelovi sinovi koji su se zatekli u Jeruzalemu svetkovali Blagdan beskvasnih kruhova sedam dana s velikim veseljem, a leviti i svećenici hvalili Jahvu iz dana u dan uz glazbala za Jahvinu slavu. 22Ezekija je hrabrio levite koji su pokazivali divnu privrženost Jahvi. Jeli su svečanu žrtvu sedam dana, žrtvujući žrtve pričesnice i slaveći Jahvu, Boga svojih otaca.
    23Potom je sav zbor vijećajući odlučio da svetkuje još sedam dana; svetkovali su još sedam dana s veseljem. 24Judejski kralj Ezekija darovao je zboru tisuću mladih junaca i sedam tisuća grla sitne stoke; a knezovi darivali zboru tisuću mladih junaca i deset tisuća grla sitne stoke; tada se posvetilo mnogo svećenika. 25Tako se proveselio sav judejski zbor, i svećenici i leviti, i sav zbor što je bio došao iz Izraela, i došljaci koji bijahu došli iz zemlje izraelske, i stanovnici u Judeji. 26Bilo je veliko veselje u Jeruzalemu, jer od vremena Davidova sina Salomona, izraelskoga kralja, nije bilo tako u Jeruzalemu. 27Onda su ustali svećenici i leviti te blagoslovili narod: njihov je glas bio uslišan, a njihova je molitva doprla do Božjega svetog Prebivališta na nebu.
Obnova bogoštovlja
2 Ljet 31.
Kad se sve to svršilo, svi Izraelovi sinovi koji su se našli ondje zađoše po judejskim gradovima te su razbijali stupove, sjekli ašere i obarali uzvišice i žrtvenike po svem Judinu, Benjaminovu, Efrajimovu i Manašeovu plemenu dokle god nisu završili. Onda se svi Izraelovi sinovi vratiše svaki na svoj posjed, u svoje gradove.
Obnova svećeništva
    2Ezekija je opet uredio svećeničke i levitske redove po njihovim redovima, svakoga prema njegovoj službi, svećenike i levite, za paljenice i za pričesnice, da služe, slave i hvale Boga na vratima Jahvina tabora. 3Odredio je kraljevski doprinos od svoga imanja za paljenice, za paljenice jutarnje i večernje i za paljenice što se prinose subotom, za mlađaka i na blagdane, kako je napisano u Zakonu Jahvinu. 4Zapovjedio je narodu, jeruzalemskim stanovnicima, da daju dio svećenicima i levitima da se utvrde u Zakonu Jahvinu. 5Kad se to razglasilo, počeli su Izraelovi sinovi donositi najboljega žita, novog vina, ulja i meda i svakojaka poljskog priroda i donosili su obilne desetine od svega. 6Izraelovi i Judini sinovi, koji su živjeli u judejskim gradovima, također su donosili desetinu od goveda i sitne stoke i desetinu od svetih stvari posvećenih Jahvi, njihovu Bogu; donosili su i davali sve hrpu na hrpu. 7Trećega su mjeseca počeli slagati u hrpe, a sedmoga su mjeseca završili. 8Onda je došao Ezekija s knezovima i, ugledavši hrpe, blagosloviše Jahvu i njegov izraelski narod. 9Potom se Ezekija propitao kod svećenika i levita za hrpe. 10Odgovarajući, svećenički poglavar Azarja, od Sadokova doma, reče: "Otkako su počeli donositi ove prinose u Dom Jahvin, jedemo i siti smo, a mnogo i pretječe, jer je Jahve blagoslovio svoj narod te je preteklo ovo mnoštvo."
    11Tada Ezekija zapovjedi da se urede sobe u Jahvinu Domu; kad su ih spremili, 12počeli su onamo unositi prinose, desetine i svetinje; nad tim je bio predstojnik levit Konanija i brat mu Šimej, drugi do njega. 13A Jehiel, Azazja, Nahat, Asahel, Jerimot, Jozabad, Eliel, Jismakja, Mahat i Benaja biše postavljeni kao nadglednici uz Konaniju i brata mu Šimeja, po nalogu kralja Ezekije i Azarje, predstojnika u Božjem Domu. 14Kore, sin levita Jimne, vratar Istočnih vrata, bio je nad dragovoljnim Božjim prinosima da bi prinosio Jahvine podizanice i svetinje nad svetinjama. 15Pod njim su bili Eden, Minjamin, Ješua, Šemaja, Amarja i Šekanija po svećeničkim gradovima da savjesno dijele svojoj braći po njihovim redovima, kako velikome tako i malome - 16osim muškaraca starijih od trideset godina popisanih u rodovnicima - svima koji su dolazili u Dom Jahvin na svoj svakidašnji posao da obave obredne dužnosti po svojim redovima. 17U rodovnike su bili popisani svećenici po obiteljima i leviti od dvadeset godina naviše po svojim službama, po svojim redovima. 18U rodovnike bijahu popisana sva njihova djeca, njihove žene, njihovi sinovi i njihove kćeri, za svekoliki zbor, jer su se iskreno posvetili svetinjama. 19Aronovi sinovi, svećenici na poljskim pašnjacima svojih gradova, u svakom pojedinom gradu, bijahu poimence određeni da daju dio svakome muškarcu među svećenicima. Sve su rodovnike sastavili leviti.
    20Ezekija je uradio tako po svoj Judeji čineći što je dobro, pravo i vjerno pred Jahvom, svojim Bogom. 21U svakom poslu koji je počeo za službu Božjega Doma, i u zakonu i u zapovijedi tražeći Boga, trudio se svim svojim srcem i uspijevao.
Sanheribova najezda
2 Ljet 32.
Poslije tih događaja i dokaza vjernosti dođe asirski kralj Sanherib i, ušavši u Judeju, opkoli tvrde gradove misleći ih osvojiti. 2Ezekija, vidjevši gdje je došao Sanherib i kako snuje da zavojšti na Jeruzalem, 3posavjetova se s knezovima i s junacima da začepi vodene izvore koji bijahu izvan grada. Oni mu podupriješe osnovu. 4Sabralo se mnogo naroda te su začepili sva vrela i potok koji teče posred zemlje; govorahu: "Zašto da asirski kraljevi nađu toliko vode kad dođu!" 5Ezekija se osokolio, obnovio sav oboreni zid i podigao kule na njemu; izvana je sagradio drugi zid i utvrdio Milon u Davidovu gradu; napravio je mnogo kopalja i štitova, 6zatim postavio vojvode nad narodom i, pozvavši ih k sebi na trg kraj gradskih vrata, ohrabri ih ovim riječima: 7"Budite hrabri i junaci; ne bojte se i ne plašite se asirskoga kralja, ni svega mnoštva što je s njim, jer je s nama moćniji nego s njim: 8s njim je tjelesna mišica, a s nama je Jahve, Bog naš, da nam pomaže i da bije naše bojeve." Narod se uzda u riječi judejskoga kralja Ezekije.
Sanheribove bogohulne riječi
    9Poslije toga asirski je kralj Sanherib, dok bijaše kod Lakiša sa svom bojnom silom, poslao sluge u Jeruzalem k judejskome kralju Ezekiji i k svim Judejcima koji bijahu u Jeruzalemu i poručio im: 10"Ovako veli asirski kralj Sanherib: 'U što se uzdate stojeći opsjednuti u Jeruzalemu? 11Ne zavodi li vas Ezekija da vas preda smrti od gladi i žeđi kad govori: Jahve, Bog naš, izbavit će nas iz ruke asirskoga kralja? 12Nije li taj Ezekija uklonio njegove uzvišice i njegove žrtvenike; i zapovjedio Judejcima i Jeruzalemcima govoreći: Pred jednim se žrtvenikom klanjajte i na njemu kadite! 13Zar ne znate što sam učinio ja i moji preci od svih zemaljskih naroda? Zar su bogovi zemaljskih naroda mogli izbaviti svoje zemlje iz moje ruke? 14Koji je među svim bogovima onih naroda što su ih sasvim uništili moji preci mogao izbaviti narod iz moje ruke, da bi mogao vaš Bog izbaviti vas iz moje ruke?' 15Zato nemojte da vas sada Ezekija vara i da vas tako zavodi i ne vjerujte mu! Jer nijedan bog nikojega naroda ili kraljevstva nije mogao izbaviti svoga naroda iz moje ruke, ni iz ruke mojih predaka, a kamoli će vaš Bog izbaviti vas iz moje ruke!"
    16Još su više njegove sluge napadale Boga Jahvu i njegova slugu Ezekiju. 17Napisao je i pismo ružeći Jahvu, Izraelova Boga: "Kao što bogovi zemaljskih naroda nisu izbavili svojih naroda iz moje ruke, tako neće ni Ezekijin Bog izbaviti svojega naroda iz moje ruke." 18I vikahu iza glasa, na judejskom jeziku, jeruzalemskom narodu koji bijaše na zidu da ga uplaše i prepadnu kako bi osvojili grad. 19Govorili su o jeruzalemskom Bogu kao o bogovima zemaljskih naroda, bogovima koji su djelo čovječjih ruku.
Uspjeh Ezekijine molitve
    20Stoga se pomoli kralj Ezekija i prorok Izaija, Amosov sin, i zazvaše nebo u pomoć. 21Tada Jahve posla anđela koji uništi sve hrabre junake, zapovjednike i vojvode u vojsci asirskoga kralja, tako da se vratio posramljen u svoju zemlju. A kad je ušao u hram svoga boga, sasjekli su ga ondje mačem neki koji su se rodili iz njegova krila. 22Tako je Jahve spasio Ezekiju i jeruzalemske stanovnike od ruke asirskoga kralja Sanheriba i iz ruku neprijatelja, te im dao mir odasvud uokolo. 23Mnogi su donosili darove Jahvi u Jeruzalem i dragocjenosti judejskome kralju Ezekiji. Poslije toga Ezekija se uzvisio u očima svih naroda.
    24U to se vrijeme Ezekija razbolio nasmrt, ali se pomolio Jahvi, koji mu je progovorio i učinio čudo. 25Ali se Ezekija nije odužio dobročinstvu koje mu je iskazano, nego se uzoholio; stoga je došla srdžba na nj, na Judu i na Jeruzalem. 26Ezekija se ponizio zato što mu se bilo uzoholilo srce, i on i Jeruzalemci, pa tako nije došla na njih Jahvina srdžba za Ezekijina života. 27Ezekija je stekao vrlo veliko bogatstvo i slavu; napravio je riznice za srebro i zlato, za drago kamenje, za miomirise, za štitove i za svakojake dragocjene posude; 28skladište za prirod od žita, od novog vina i ulja, staje za svakojaku stoku, torove za stada. 29Podigao je i gradove, imao je mnogo blaga, sitne stoke i goveda, jer mu je Bog dao vrlo veliko imanje.
Ezekijin svršetak
    30Isti je Ezekija začepio gornji izvor Gihonske vode i svrnuo je pravo na zapadnu stranu Davidova grada. Ezekija je bio sretan u svakom poslu. 31Samo kad su došli poslanici babilonskih knezova, poslani k njemu da se propitaju za čudo koje se dogodilo u zemlji, ostavio ga je Bog da bi ga iskušao i da bi se doznalo sve što mu je u srcu. 32Ostala Ezekijina djela, njegova pobožnost, zapisani su u proročkom viđenju proroka Izaije, Amosova sina, i u Knjizi o judejskim i izraelskim kraljevima.
    33Ezekija je počinuo kod svojih otaca. Sahranili su ga na usponu kako se ide ka grobovima Davidovih sinova. Po smrti su mu odali počast svi Judejci i Jeruzalemci. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Manaše.
3. MANAŠEOVA I AMONOVA BEZBOŽNOST
Manaše razara Ezekijino djelo
2 Ljet 33.
Manašeu je bilo dvanaest godina kad se zakraljio. Pedeset i pet godina kraljevao je u Jeruzalemu. 2Činio je što je zlo u Jahvinim očima, povodeći se za gnusobama naroda što ih je Jahve protjerao pred sinovima Izraelovim. 3Obnovio je uzvišice što ih bijaše oborio otac mu Ezekija, podigao je žrtvenike Baalu, načinio ašere i stao se klanjati svoj nebeskoj vojsci i služiti joj. 4Podigao je žrtvenike i u Domu Jahvinu, za koji bijaše rekao Jahve: "U Jeruzalemu će prebivati Ime moje zauvijek."
    5Sagradio je žrtvenike svoj nebeskoj vojsci u oba predvorja Doma Jahvina. 6I sinove je svoje proveo kroz oganj u dolini Hinomova sina. Vračao je, gatao, čarao, stvorio bajače i opsjenare i uopće učinio premnogo zla u Jahvinim očima razjarujući ga. 7Načinio je idolski lik i posadio ga u Domu Božjem, za koji Bog bijaše rekao Davidu i njegovu sinu Salomonu: "U ovom Domu i u Jeruzalemu, koji sam izabrao među svim izraelskim plemenima, postavit ću Ime svoje zauvijek. 8Neću više dati da noga Izraelaca uzmakne iz zemlje koju sam dao u baštinu vašim očevima, samo ako budu držali i provodili u djelo sve što sam im zapovjedio: sav Zakon, uredbe i običaje dane preko Mojsija." 9Ali je Manaše zaveo Judejce i Jeruzalemce te su radili još gore nego narodi što ih je Jahve iskorijenio pred sinovima Izraelovim. 10Jahve je opominjao Manašea i njegov narod, ali oni nisu poslušali.
Manašeovo obraćenje
    11Stoga je Jahve doveo na njih vojskovođe asirskoga kralja. Uhvativši Manašea kukama, svezali su ga u dvoje mjedene verige i odveli u Babilon. 12Kad se našao u nevolji, počeo se moliti za milost Jahvi, svome Bogu, ponizivši se veoma pred Bogom otaca. 13Molio se i Bog mu se smilovao te usliša njegovu prošnju i vrati ga u Jeruzalem u kraljevstvo. Manaše tada spozna da je Jahve Bog. 14Poslije toga sagradio je vanjski zid Davidovu gradu zapadno od Gihona, od doline pa do Ribljih vrata, i opasao zidom Ofel, izvevši ga vrlo visoko. Postavio je bojne vojvode u svim tvrdim gradovima u Judi.
    15Osim toga, uklonio je iz Jahvina Doma tuđinske bogove, onaj idolski lik i sve žrtvenike što ih bijaše posagradio na gori Jahvina Doma i u Jeruzalemu i sve ih baci izvan grada. 16Zatim opet podiže Jahvin žrtvenik i žrtvova na njemu žrtve pričesnice i zahvalnice. Zapovjedi i Judejcima da služe Jahvi, Bogu Izraelovu. 17Ipak je narod još žrtvovao po uzvišicama, ali samo Jahvi, svojem Bogu.
    18Ostala Manašeova djela i njegova molitva Bogu, riječi koje su mu govorili vidioci u ime Jahve, Izraelova Boga, zapisane su u Povijesti izraelskih kraljeva. 19Njegova molitva i kako je bio uslišan, svi njegovi grijesi i njegova nevjera te mjesta na kojima je pogradio uzvišice, podigao ašere i idole prije nego što se ponizio - sve je to zapisano u povijesti Hozajevoj. 20Tada Manaše počinu kraj svojih otaca. Sahranili su ga u dvoru. Na njegovo se mjesto zakraljio sim mu Amon.
Amonova okorjelost
    21Dvadeset su i dvije godine bile Amonu kad se zakraljio, a kraljevao je dvije godine u Jeruzalemu. 22Činio je što je zlo u Jahvinim očima, kao i otac mu Manaše, jer je svim idolima koje bijaše načinio njegov otac Manaše on prinosio žrtve i služio im. 23Ali se nije ponizio pred Jahvom kako se ponizio otac mu Manaše, nego je još i umnožio svoju krivicu. 24Tada se protiv njega urotiše njegove sluge i ubiše ga u dvoru. 25Ali je prosti puk pobio sve one koji se bijahu urotili protiv kralja Amona i na njegovo mjesto zakraljio sina mu Jošiju.
4. JOŠIJINA OBNOVA
2 Ljet 34.
Jošiji je bilo osam godina kad se zakraljio. Kraljevao je trideset i jednu godinu u Jeruzalemu. 2Činio je što je pravo u Jahvinim očima. U svemu je hodio putovima oca Davida, ne skrećući ni desno ni lijevo.
    3Osme godine kraljevanja, dok još bijaše dječak, počeo je tražiti Boga oca Davida, a dvanaeste je godine stao čistiti Judeju i Jeruzalem od uzvišica, ašera, od rezanih i livenih likova. 4Pred njim su oborili žrtvenike Baalu, polomio je sunčane stupove koji bijahu na njima; izlomio je i satro ašere i rezane i livene likove, prosuo ih po grobovima onih što su im prinosili žrtve. 5Svećeničke je kosti spalio na njihovim žrtvenicima i tako očistio Judeju i Jeruzalem. 6Isto je učinio i po gradovima Manašeova, Efrajimova i Šimunova plemena, pa do Naftalijeva, po njihovim opustošenim mjestima unaokolo. 7Oborio je žrtvenike i ašere, raskovao i satro rezane likove i isjekao sve sunčane stupove po svoj zemlji izraelskoj, a onda se vratio u Jeruzalem.
Popravak Hrama
    8Osamnaeste godine kraljevanja, očistivši zemlju i Dom, posla Asalijahina sina Šafana, gradskoga upravitelja Maaseju, Johazova sina Joaha, tajnika, da poprave Dom Jahve, njegova Boga. 9Oni su došli k velikom svećeniku Hilkiji i predali mu novce donesene u Božji Dom, koje bijahu sabrali leviti, čuvari hramskog praga, iz ruke Manašeovih i Efrajimovih sinova i od svega Izraelova Ostatka, od svega Judina i Benjaminova plemena, od jeruzalemskih stanovnika. 10Dali su to na ruku poslovođama, postavljenim nad Domom Jahvinim, a oni su izdavali poslenicima koji su radili u Domu Jahvinu, popravljajući što je bilo trošno i obnavljajući Hram. 11Dali su drvodjeljama i graditeljima da kupuju tesanac i drvo za grede i da se pobrvnaju kuće koje bijahu porušili judejski kraljevi. 12Ti su ljudi savjesno obavljali posao; nad njima su bili postavljeni Jahat i Obadja, leviti od Merarijevih sinova, i Zaharija i Mešulam od Kehatovih sinova da upravljaju radom. Svi su leviti bili vični glazbalima. 13Jedni su bili nad bremenošama i nadstojnicima svih poslenika u svakoj službi, a drugi su od levita bili pisari, nadzornici i vratari.
Našašće Zakona
    14Kad su iznosili novce donesene u Jahvin Dom, našao je svećenik Hilkija Knjigu Zakona Jahvina, danu preko Mojsija. 15I, progovorivši, Hilkija reče tajniku Šafanu: "Našao sam Knjigu Zakona u Domu Jahvinu." Hilkija dade knjigu Šafanu. 16Šafan odnese knjigu kralju i izvjesti ga: "Tvoje sluge rade sve što im se povjerilo. 17Izasuvši novce što su se našli u Domu Jahvinu, dadoše ih na ruku poslovođama i poslenicima." 18Tada tajnik Šafan javi kralju: "Svećenik Hilkija dade mi jednu knjigu." I Šafan je poče čitati pred kraljem. 19Čuvši riječi Zakona, kralj razdrije haljine svoje. 20I naredi Hilkiji, Šafanovu sinu Ahikamu, Mikinu sinu Abdonu, tajniku Šafanu i kraljevu sluzi Asaji: 21"Idite i upitajte Jahvu o meni i Ostatku Izraela i Judeje zbog ove knjige što je nađena, jer je velika Jahvina jarost što se izlila na nas zato što naši očevi nisu čuvali Jahvine riječi, nisu vršili što je pisano u knjizi."
Proročica
    22Hilkija s kraljevim ljudima ode proročici Huldi, ženi Šaluma, Tokhatova sina, sina Hasre, čuvara odjeće; ona je živjela u Jeruzalemu, u novom gradu. Kad joj to kazaše, 23ona im reče: "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Kažite čovjeku koji vas je poslao k meni: 24Ovako veli Jahve: Evo, dovest ću nesreću na ovaj grad i na njegove stanovnike, izvršit ću sve kletve napisane u knjizi što je pročitaše pred judejskim kraljem. 25Jer su me ostavili i kadili tuđim bogovima da bi me ljutili svim djelima ruku svojih, planut će jarost moja na to mjesto i neće se ugasiti. 26A judejskome kralju, koji vas je poslao po Jahvin savjet, recite ovo: Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: Riječi si čuo. 27Ali kako ti je omekšalo srce i jer si se ponizio pred Bogom čuvši što sam objavio tome gradu i njegovim stanovnicima, i ponizivši se preda mnom, razdro si haljine i plakao, zato sam te uslišio - riječ je Jahvina! 28Evo, sjedinit ću te s ocima tvojim i s mirom ćeš leći u grob da ne vidiš svu nesreću koju ću svaliti na ovo mjesto i njegove stanovnike.'" Oni odnesoše taj odgovor kralju.
Obnova Saveza
    29Tada posla kralj da se saberu sve judejske i jeruzalemske starješine. 30Kralj se potom pope u Dom Jahvin, sa svim Judejcima, Jeruzalemcima, svećenicima, levitima i sa svim narodom, od najvećega do najmanjeg. I pročita im sve riječi Knjige Saveza što je nađena u Domu Jahvinu. 31Kralj, stojeći na svome mjestu, obnovi pred Jahvom Savez da će slijediti Jahvu, držati se njegovih zapovijedi, pouka i uredaba svim srcem i svom dušom da bi izvršio sve stavke toga Saveza što su napisane u knjizi. 32I sve koji su se našli u Jeruzalemu i Benjaminovu plemenu pozva da pristupe; i Jeruzalemci prionuše uza Savez Boga, Boga svojih otaca. 33Tada Jošija ukloni sve gnusobe iz svih izraelskih krajeva i učini te svi koji su se našli u Izraelu počeše služiti Jahvi, svojem Bogu. Za svega njegova života nisu odstupili od Jahve, Boga svojih otaca.
Priprava za Pashu
2 Ljet 35.
Potom je Jošija svetkovao Pashu Jahvi u Jeruzalemu: klalo se pashalno jagnje četrnaestoga dana prvoga mjeseca.
    2Postavio je svećenike na njihove službe, osokolivši ih na službu u Jahvinu Domu. 3Zatim je rekao levitima koji su poučavali sve Izraelce i bili posvećeni Jahvi: "Metnite sveti Kovčeg u Dom koji je sagradio Davidov sin Salomon, izraelski kralj; ne smijete ga više nositi na ramenima; sada služite Jahvi, svojem Bogu, i njegovu izraelskom narodu! 4I pripravite se po otačkim domovima, po redovima, kako je napisao izraelski kralj David i propisao sin mu Salomon. 5Stojte u Svetinji po redovima otačkih domova svoje braće, običnoga puka, i po redu levitskoga otačkog doma. 6I tako koljite pashalno janje te se posvetite i pripravite svoju braću da svetkuju kako je zapovjedio Jahve preko Mojsija."
Svetkovanje
    7Jošija je darovao običnom puku od sitne stoke jaganjaca i jarića, sve za Pashu, svima koji su se našli ondje, na broj trideset tisuća, i tri tisuće goveda, sve to s kraljeva imanja. 8Njegovi su knezovi dragovoljno darovali narodu, svećenicima i levitima, i to: Hilkija, Zaharija i Jehiel, predstojnici u Božjem Domu, dali su svećenicima za Pashu dvije tisuće i šest stotina jaganjaca i jarića i tri stotine goveda. 9A Konanija, Šemaja i Netanel, njegova braća Hašabja, Jehiel i Jozabad, levitski knezovi, darovali su levitima za Pashu pet tisuća grla sitne stoke i pet stotina goveda. 10A kad je bila uređena služba, stali su svećenici na svoje mjesto i leviti u svojim redovima po kraljevoj zapovijedi. 11Klali su Pashu, a svećenici su škropili krvlju, dok su leviti odirali kožu.
    12Onda su pripravili paljenice da ih dadu običnom puku po redovima otačkih domova da ih prinese Jahvi, kako je napisano u Mojsijevoj knjizi. Tako su učinili i s govedima. 13Pekli su Pashu na ognju po običaju, a ostale su posvećene stvari kuhali u loncima, kotlovima i zdjelama i brzo ih raznosili svemu običnom puku.
    14Poslije su pripravljali Pashu sebi i svećenicima, jer su svećenici, Aronovi sinovi, bili zaposleni prinošenjem paljenica i pretiline do noći; zato su leviti pripravljali sebi i svećenicima, Aronovim sinovima. 15A pjevači, Asafovi sinovi, stajali su na svojem mjestu, kako je bio zapovjedio David, Asaf, Heman i kraljev vidjelac Jedutun. Vratari su stajali na svakim vratima; oni se nisu micali od službe, nego su im njihova braća leviti pripravljala sve.
Nesretni svršetak Jošijin
    16Tako je bila uređena sva Jahvina služba onoga dana da se proslavi Pasha i da se prinesu paljenice na Jahvinu žrtveniku po zapovijedi kralja Jošije. 17Tako su Izraelovi sinovi, koji su se našli ondje, u to doba sedam dana slavili Pashu i Blagdan beskvasnih kruhova. 18Pasha kao ova u Izraelu nije se slavila od vremena proroka Samuela niti je ijedan od izraelskih kraljeva slavio Pashu kao što ju je slavio Jošija - sa svećenicima, levitima i sa svim Judejcima i Izraelcima, koliko ih se god našlo, i s Jeruzalemcima.
    19Ta se Pasha svetkovala osamnaeste godine Jošijina kraljevanja.
    20Poslije svega toga, kad je Jošija uredio Dom, došao je egipatski kralj Neko da se bije kod Karkemiša na Eufratu, a Jošija je izišao preda nj. 21Kralj Neko poslao je Jošiji glasnike i poručio: "Što ja imam s tobom, judejski kralju? Ne idem ja danas na tebe, nego na dom s kojim sam u ratu, i Bog mi je zapovjedio da se požurim. Okani se Boga koji je sa mnom da te ne upropastim!" 22Ali Jošija nije odvratio lica od njega, nego se ojunačio da se bije s njim; ne poslušavši Nekovih riječi iz Božjih usta, došao je da se bije na Megidskom polju.
    23Strijelci ustrijeliše kralja Jošiju, a on reče slugama: "Izvedite me jer sam teško ranjen." 24Sluge ga skinuše s bojnih kola i metnuše u druga kola koja je imao, pa ga odvezoše u Jeruzalem; ondje je umro i bio sahranjen u grobnici otaca. Sva Judeja s Jeruzalemom plakala je za Jošijom. 25I Jeremija je protužio za Jošijom. I svi pjevači i pjevačice spominju u tužbalicama Jošiju do danas; uveli su ih u običaj u Izraelu, i eno su zapisane u Tužbalicama.
    26Ostala Jošijina djela i njegova pobožnost, vršeni onako kako piše u Jahvinu Zakonu, 27svi njegovi pothvati, od prvih do posljednjih, zapisani su u Knjizi o izraelskim i judejskim kraljevima.
5. KONAC IZRAELSKOG KRALJEVSTVA
Joahaz
2 Ljet 36.
Tada priprosti puk uze Jošijina sina Joahaza i zakralji ga u Jeruzalemu namjesto njegova oca. 2Dvadeset i tri godine bile su Joahazu kad se zakraljio. Kraljevao je tri mjeseca u Jeruzalemu. 3Svrgao ga je egipatski kralj u Jeruzalemu i udario na zemlju danak od sto srebrnih talenata i jedan zlatni talenat. 4Egipatski kralj postavi za kralja nad Judejom i nad Jeruzalemom njegova brata Elijakima, promijenivši mu ime na Jojakim; njegova je brata Joahaza uzeo Neko i odveo u Egipat.
Jojakim i Jojakin
    5Dvadeset je i pet godina bilo Jojakimu kad se zakraljio. Kraljevao je jedanaest godina u Jeruzalemu; činio je što je zlo u očima Jahve, njegova Boga. 6Na nj je zaratio babilonski kralj Nabukodonozor i, svezavši ga u dvoje mjedene verige, odveo ga u Babilon. 7Dio posuđa iz Jahvina Doma odnio je Nabukodonozor u Babilon i metnuo ga u svoj dvorac u Babilonu. 8Ostala Jojakimova djela i gnusobe koje je činio i što se na njemu našlo, sve je zapisano u Knjizi o izraelskim i judejskim kraljevima. Na njegovo se mjesto zakraljio sin mu Jojakin.
    9Osam je godina bilo Jojakinu kad se zakraljio, a kraljevao je tri mjeseca i deset dana u Jeruzalemu; činio je što je zlo u Jahvinim očima. 10O godišnjoj je mijeni poslao kralj Nabukodonozor te su ga odveli u Babilon s dragocjenostima iz Jahvina Doma, a nad Judom i nad Jeruzalemom zakraljio je njegova rođaka Sidkiju.
Sidkija
    11Dvadeset je i jedna godina bila Sidkiji kad se zakraljio, a kraljevao je jedanaest godina u Jeruzalemu. 12Činio je što je zlo u očima Jahve, njegova Boga; nije se ponizio pred prorokom Jeremijom, koji mu je govorio iz Jahvinih usta, 13nego se još i pobunio protiv kralja Nabukodonozora, koji ga bijaše zakleo Bogom; ostao je tvrdoglav i uporan u srcu da se ne obrati Jahvi, Bogu Izraelovu.
Narod
    14Pa i svi su svećenički poglavari i narod gomilali nevjeru na nevjeru slijedeći gnusna djela krivobožačkih naroda, oskvrnjujući Dom Jahvin, posvećen u Jeruzalemu. 15Jahve, Bog njihovih otaca, slao je k njima zarana svoje glasnike, slao ih svejednako, jer mu bijaše žao svojega naroda i svojega Prebivališta. 16Ali su se oni rugali Božjim glasnicima, prezirući njegove riječi i podsmjehujući se njegovim prorocima, dok se nije podigla Jahvina jarost na njegov narod te više nije bilo lijeka.
Propast
    17Doveo je na njih kaldejskoga kralja, koji okrenu pod mač njihove mladiće u domu njihova Svetišta, ne štedeći ni mladića ni djevojke, ni starca ni nemoćna.Sve mu je predao u ruke. 18Sve posuđe Božjega Doma, veliko i malo, blago Jahvina Doma i kraljevo blago, blago njegovih knezova, sve je odnio u Babilon. 19Spalili su Božji Dom, oborili jeruzalemski zid i sve su njegove dragocjenosti uništili. 20One što izbjegoše maču odvede Nabukodonozor u Babilon u sužanjstvo. Postali su robovi njemu i njegovim sinovima, dokle nije nastalo perzijsko kraljevstvo. 21Da bi se ispunila riječ koju Jahve reče na Jeremijina usta: "Dokle se zemlja ne oduži svojim subotama, počivat će za sve vrijeme u pustoši dok se ne ispuni sedamdeset godina."
Prema budućnosti
    22Ali prve godine perzijskoga kralja Kira, da bi se ispunila riječ Jahvina objavljena na Jeremijina usta, podiže Jahve duh perzijskoga kralja Kira te on oglasi po svemu svojem kraljevstvu usmeno i pismeno: 23"Ovako veli perzijski kralj Kir: 'Sva zemaljska kraljevstva dade mi Jahve, Bog nebeski. On mi naloži da mu sagradim Dom u Jeruzalemu, u Judeji. Tko je god među vama od svega njegova naroda, Bog njegov bio s njim, pa neka ide onamo!'"
Knjiga Ezrina (Ezr.)
I. POVRATAK IZ PROGONSTVA I OBNOVA HRAMA
Povratak Sionista
Ezr 1.
Prve godine perzijskoga kralja Kira, da bi se ispunila riječ Jahvina objavljena na Jeremijina usta, nadahnu Jahve perzijskoga kralja Kira te on objavi po svemu svojem kraljevstvu, usmeno i pismeno: 2"Ovako veli perzijski kralj Kir: 'Sva zemaljska kraljevstva dade mi Jahve, Bog nebeski. On mi naloži da mu sagradim Dom u Jeruzalemu, u Judeji. 3Tko je god među vama od svega njegova naroda, Bog njegov bio s njim! Neka ide u Jeruzalem u Judeji i neka gradi Dom Jahvi, Bogu Izraelovu, Bogu koji stoluje u Jeruzalemu. 4I gdje god se još zadržao ostatak toga naroda, neka ga stanovništvo mjesta u kojima boravi podupre srebrom i zlatom, imanjem i stokom i dragovoljnim prinosima za Dom Božji u Jeruzalemu.'"
    5Tada ustadoše glavari obitelji Jude i Benjamina, svećenici i leviti, i svi kojima je Bog potaknuo duh i krenuše graditi Dom Jahvin u Jeruzalemu. 6I svi su im susjedi pomagali: srebrom, zlatom, darovima u naravi, stokom, dragocjenostima mnogim, osim svega što su dragovoljno prilagali.
    7Kralj Kir iznese posuđe Jahvina Doma koje Nabukodonozor bijaše odnio iz Jeruzalema i stavio u hram svoga boga. 8Kir, kralj perzijski, uruči ga Mitredatu, rizničaru, koji ga izbroji judejskom knezu Šešbasaru. 9Evo njegova popisa. Zlatnih zdjela: trideset; srebrnih zdjela: tisuću i dvadeset devet; 10zlatnih čaša: trideset; srebrnih čaša: četiri stotine i deset; ostalog posuđa: tisuću. 11Svega zlatnog i srebrnog posuđa: pet tisuća i četiri stotine. Sve je to odnio Šešbasar kada se sužnji vraćahu iz Babilona u Jeruzalem.
Popis Sionista
Ezr 2.
Ovo su ljudi one pokrajine koji su se vratili iz sužanjstva u Babilonu, kamo ih bijaše odveo babilonski kralj Nabukodonozor. Vratili su se u Jeruzalem i Judeju, svaki u svoj grad. 2Stigli su oni i s njima Zerubabel, Ješua, Nehemija, Seraja, Reelaja, Nahamani, Mordokaj, Bilšan, Mispar, Bigvaj, Rehum i Baana.
    Evo popisa ljudi od naroda Izraelova: 3sinovi Paroševi: dvije tisuće stotinu sedamdeset i dva; 4sinovi Šefatjini: tri stotine sedamdeset i dva; 5Arahovi sinovi: sedam stotina sedamdeset i pet; 6sinovi Pahat-Moabovi, to jest sinovi Ješuini i Joabovi sinovi: dvije tisuće osam stotina i dvanaest; 7Elamovi sinovi: tisuću dvije stotine pedeset i četiri; 8sinovi Zatuovi: devet stotina četrdeset i pet; 9Zakajevi sinovi: sedam stotina i šezdeset; 10Banijevi sinovi: šest stotina četrdeset i dva; 11Bebajevi sinovi: šest stotina dvadeset i tri; 12sinovi Azgadovi: tisuću dvije stotine dvadeset i dva; 13Adonikamovi sinovi: šest stotina šezdeset i šest; 14sinovi Bigvajevi: dvije tisuće pedeset i šest; 15Adinovi sinovi: četiri stotine pedeset i četiri; 16sinovi Aterovi, od Ezekije: devedeset i osam; 17Besajevi sinovi: tri stotine dvadeset i tri; 18sinovi Jorini: stotinu i dvanaest; 19Hašumovi sinovi: dvije stotine dvadeset i tri; 20sinovi Gibarovi: devedeset i pet; 21ljudi iz Betlehema: stotinu dvadeset i tri; 22ljudi iz Netofe: pedeset i šest; 23ljudi iz Anatota: stotinu dvadeset i osam; 24ljudi iz Bet Azmaveta: četrdeset i dva; 25ljudi iz Kirjat Jearima, Kefire i Beerota: sedam stotina četrdeset i tri; 26ljudi iz Rame i Gebe: šest stotina dvadeset i jedan; 27ljudi iz Mikmasa: stotinu dvadeset i dva; 28ljudi iz Betela i Aja: dvije stotine dvadeset i tri; 29nebonski sinovi: pedeset i dva; 30sinovi Magbiša: stotinu pedeset i šest; 31sinovi jednoga drugog Elama: tisuću dvije stotine pedeset i četiri; 32Harimovi sinovi: tri stotine i dvadeset; 33sinovi Loda, Hadida i Onona: sedam stotina dvadeset i pet; 34sinovi Jerihona: tri stotine četrdeset i pet; 35sinovi Senajini: tri tisuće šest stotina trideset.
    36Svećenici: Jedajini sinovi, to jest iz kuće Ješuine: devet stotina sedamdeset i tri; 37sinovi Imerovi: tisuću pedeset i dva; 38Pašhurovi sinovi: tisuću dvije stotine četrdeset i sedam; 39sinovi Harimovi: tisuću i sedamnaest.
    40Leviti: sinovi Ješuini i Kadmielovi od Hodavjinovaca: sedamdeset i četiri.
    41Pjevači: sinovi Asafovi: stotinu dvadeset i osam.
    42Vratari: sinovi Šalumovi, sinovi Aterovi, sinovi Talmonovi, sinovi Akubovi, sinovi Hatitini i sinovi Šobajevi: u svemu stotinu trideset i devet.
    43Netinci - sluge hramske: Sihini sinovi, sinovi Hasufini, sinovi Tabaotovi, 44Kerosovi sinovi, Siahini sinovi, Fadonovi sinovi, 45sinovi Lebanovi, sinovi Hagabini, sinovi Akubovi, 46Hagabovi sinovi, Šamlajevi sinovi, Hananovi sinovi, 47sinovi Gidelovi, sinovi Gaharovi, sinovi Reajini, 48Resinovi sinovi, Nekodini sinovi, Gazamovi sinovi, 49sinovi Uzini, sinovi Faseahini, sinovi Besajevi, 50Asnanini sinovi, Meunimovi sinovi, Nefusimovi sinovi, 51sinovi Bakbukovi, sinovi Hakufini, sinovi Harhurovi, 52Baslutovi sinovi, Mehidini sinovi, Haršini sinovi, 53sinovi Barkosovi, sinovi Sisrini, sinovi Tamahovi, 54Nesiahovi sinovi, Hatifini sinovi.
    55Sinovi slugu Salomonovih: sinovi Sotajevi, sinovi Hasoferetovi, sinovi Farudini, 56Jalini sinovi, Darkonovi sinovi, Gidelovi sinovi, 57sinovi Šefatjini, sinovi Hatilovi, sinovi Pokeret-Hasebajimovi, sinovi Amijevi.
    58Svega netinaca i sinova slugu Salomonovih: tri stotine dvadeset i dva.
    59Oni koji su pošli iz Tel Melaha, Tel Harše, Keruba, Adana, Imera, a nisu mogli dokazati da li je njihov dom i njihovo sjeme izraelskog podrijetla: 60sinovi Dalajini, sinovi Tobijini, sinovi Nekodini - njih šest stotina pedeset i dva.
    61A od svećeničkih sinova: Hobajini sinovi, Hakosovi sinovi, sinovi Barzilaja - onoga koji je uzeo za ženu jednu kćer Barzilaja Gileađanina te se prozvao tim imenom. 62Oni su tražili svoje rodoslovne popise, ali ih nisu našli. Bili su izlučeni iz svećeništva. 63I namjesnik im zabrani jesti od svetinja sve dok se ne pojavi svećenik za Urim i Tumim.
    64Sav je zbor brojio četrdeset i dvije tisuće tri stotine i šezdeset duša, 65ne računajući njihove sluge i sluškinje, kojih bijaše sedam tisuća tri stotine i sedam. Bijaše i dvije stotine pjevača i pjevačica. 66Njihovih je konja bilo sedam stotina trideset i šest, njihovih mazga dvije stotine četrdeset i pet, 67deva je bilo četiri stotine trideset i pet, a njihovih magaraca ukupno šest tisuća sedam stotina i dvadeset.
    68Stanovit broj obiteljskih glavara kad su stigli u Dom Jahvin, koji je u Jeruzalemu, dragovoljno su priložili darove za Dom Božji da bi se podigao na svome mjestu. 69Dali su prema svojim mogućnostima u riznicu šezdeset tisuća drahmi zlata, pet tisuća mina srebra i stotinu svećeničkih haljina. 70Svećenici, leviti i dio naroda nastaniše se u Jeruzalemu; a vratari, pjevači, netinci i svi ostali Izraelci u svojim gradovima.
Obnova bogoslužja
Ezr 3.
Kad je došao sedmi mjesec - sinovi su Izraelovi bili već u svojim gradovima - sabrao se sav narod kao jedan čovjek u Jeruzalemu. 2Tada Ješua, sin Josadakov, sa svojom braćom svećenicima, i Zerubabel, sin Šealtielov, sa svojom braćom, počeše graditi žrtvenik Bogu Izraelovu da bi prinosili paljenice, kako je pisano u Zakonu Mojsija, čovjeka Božjeg. 3I podigoše žrtvenik na starome mjestu - iako su bili u strahu od naroda u zemlji - i prinosili su paljenice Jahvi, paljenice jutarnje i večernje; 4i slavili su Blagdan sjenica, kako je pisano: prinosili su svakodnevno broj paljenica propisan za svaki dan. 5Osim toga prinosili su svakidašnje paljenice, zatim žrtve određene za mlađak i za sve blagdane Jahvine i za sve one koji su htjeli dragovoljno žrtvovati Jahvi. 6Od prvoga dana u sedmom mjesecu počeli su prinositi Jahvi žrtve paljenice, premda još nisu bili položeni temelji svetišta Jahvina.
    7I dadoše novac kamenarima i drvodjelcima; Sidoncima i Tircima poslaše hranu i piće i ulje da dovezu drva cedrova s Libanona do Jafe po dopuštenju perzijskoga kralja Kira.
    8A druge godine poslije njihova dolaska k Domu Božjemu u Jeruzalemu, drugoga mjeseca kako su Zerubabel, sin Šealtielov, i Ješua, sin Josadakov, s ostalom svojom braćom svećenicima, levitima i sa svim narodom koji se iz ropstva vratio u Jeruzalem počeli graditi, postavili su levite od dvadeset godina naviše da upravljaju poslovima oko Doma Jahvina. 9Ješua, njegovi sinovi i braća njegova Kadmiel, Binuj i Hodavja bijahu postavljeni da kao jedan upravljaju poslenicima na gradnji Doma Božjega.
    10Kad su zidari bili postavili temelje Svetišta Jahvina, postavili su se svećenici u svečanim odjećama, s trubama, a tako i leviti, sinovi Asafovi, s cimbalima da slave Jahvu prema odredbama Davida, kralja Izraelova. 11I pjevahu Jahvi hvalu i slavu: "Jer je dobar, jer je vječna njegova ljubav prema Izraelu." I sav je narod klicao hvaleći Jahvu, jer je Dom Jahvin bio postavljen na svoje temelje. 12Zaista, mnogi svećenici, mnogi leviti i glavari obiteljski i starješine, koji su svojim očima vidjeli temelje prijašnjega Hrama, plakahu iza glasa, a mnogi opet snažno klicahu od radosti. 13I tako nitko nije mogao razlikovati radosno klicanje od plača u narodu; jer je narod glasno klicao i vika se čula vrlo daleko.
Protusamarijansko raspoloženje - samarijanske smetnje pod Kirom
Ezr 4.
Ali kada su čuli Judini i Benjaminovi neprijatelji da povratnici iz sužanjstva grade svetište Jahvi, Bogu Izraelovu, 2potražiše Zerubabela, Ješuu i glavare obiteljske i rekoše im: "Mi želimo s vama graditi, jer, kao i vi, tražimo Boga vašega i njemu prinosimo žrtve od vremena Esar Hadona, asirskoga kralja, koji nas je ovamo doveo." 3Zerubabel, Ješua i glavari izraelskih obitelji odgovoriše im: "Nije na vama da s nama gradite Dom našemu Bogu: gradit ćemo mi sami Jahvi, Bogu Izraelovu, kako nam je naredio Kir, kralj perzijski." 4Tada je narod one zemlje plašio ljude Judeje i smetao im u gradnji. 5Podmitili su savjetnike da im ometaju naum: tako je bilo za vrijeme perzijskoga kralja Kira sve do perzijskoga kralja Darija.Samarijanske smetnje za Kserksove i Artakserksove vladavine
    6Za Kserksova kraljevanja, na početku njegove vladavine, sastaviše tužbu protiv stanovnika Judeje i Jeruzalema. 7I za vremena Artakserksova pisali su Bišlam, Mitredat, Tabel i ostali njihovi drugovi protiv Jeruzalema perzijskom kralju Artakserksu. Podnesak je bio pisan aramejskim pismom i jezikom. 8Zatim su upravitelj Rehum i tajnik Šimšaj napisali kralju Artakserksu slijedeće pismo protiv Jeruzalema - 9upravitelj Rehum, tajnik Šimšaj i ostali drugovi njihovi: perzijski suci, poslanici, činovnici; Arkevajci, Babilonci, Suzanci - to jest Elamci - 10i ostali narodi koje je veliki i slavni Asurbanipal bio odveo u sužanjstvo i naselio ih u gradove Samarije i druge krajeve s onu stranu Rijeke.
    11Evo prijepisa pisma koje su mu poslali: "Kralju Artakserksu, tvoje sluge, ljudi s onu stranu Rijeke. Sada, dakle, 12neka zna kralj da su Judejci stigli k nama od tebe; došavši u Jeruzalem, žele ponovo sagraditi odmetnički i opaki grad; podižu zidine, a temelje su već postavili. 13Neka zna kralj: ako ovaj grad bude sagrađen i zidovi podignuti, neće se više plaćati porez, ni danak, ni carina, i ovaj će grad biti na štetu kraljevske riznice. 14Budući da jedemo dvorsku sol, ne čini nam se doličnim gledati ovu sramotu nanesenu kralju. Zato, dakle, obavještavamo kralja: 15neka se poduzmu istraživanja u ljetopisima tvojih očeva: u tim ćeš ljetopisima naći i utvrditi da je ovaj grad odmetnički grad, nesretan za kraljeve i pokrajine i da su se u njemu od davnine dizale bune. Zato je ovaj grad bio razoren. 16Obavješćujemo kralja da neće biti više tvoje područje preko Rijeke ako ovaj grad bude ponovo sagrađen i zidovi podignuti!"
    17Kralj je poslao ovaj odgovor: "Rehumu, upravitelju, Šimšaju, tajniku, i ostalim drugovima njihovim koji borave u Samariji i drugdje, s onu stranu Rijeke - mir! Evo, 18podnesak koji ste mi poslali bio je preda mnom pričitan u njegovu prijevodu. 19Po mojoj su naredbi poduzeli istraživanja i utvrdili da se taj grad dizao od davnine protiv kraljeva i da su u njemu bivali ustanci i bune. 20I moćni su kraljevi kraljevali u Jeruzalemu, koji su gospodarili svime s onu stranu Rijeke: njima se plaćao danak, porez i carina. 21Zapovjedite, dakle, da se prekine pothvat onih ljudi: taj se grad neće zidati dok ja o tome ne odlučim. 22Čuvajte se svakog propusta u postupku, da ne bi zlo poraslo na štetu kraljeva."
    23Pošto je prijepis otpisa kralja Artakserksa pročitan pred Rehumom, upraviteljem, Šimšajem, tajnikom, i pred njihovim drugovima, oni brzo odoše u Jeruzalem k Judejcima te im oružanom snagom zabraniše radove. 24Tako su obustavljeni poslovi oko gradnje Doma Božjega u Jeruzalemu. Bili su prekinuti sve do druge godine kraljevanja Darija, perzijskoga kralja.
Gradnja Hrama (520.-515.)
Ezr 5.
Tada su proroci Hagaj i Zaharija, sin Adonov, počeli prorokovati Judejcima u Judeji i Jeruzalemu, u ime Boga Izraelova, koji je bio nad njima; 2na to ustadoše Zerubabel, sin Šealtielov, i Ješua, sin Josadakov, i počeše zidati Dom Božji u Jeruzalemu: proroci su Božji bili s ljudima i bodrili ih. 3U to vrijeme dođoše k njima Tatnaj, satrap s onu stranu Rijeke, Šetar Boznaj i drugovi njihovi poslanici i upitaše ih: "Tko vam je dopustio da gradite ovaj hram i da podižete ove zidove? 4Kako se zovu ljudi koji su sagradili ovu zgradu?"
    5Ali je oko Božje bdjelo nad starješinama judejskim, te im nisu zabranili da rade dok obavijest nije otišla Dariju i stigao o tom pismeni odgovor. 6Ovo je prijepis pisma koje su kralju Dariju poslali Tatnaj, satrap s one strane Rijeke, Šetar Boznaj i njihovi drugovi poslanici s one strane Eufrata. 7Oni su mu uputili izvješće ovog sadržaja:
    "Kralju Dariju svaki mir! 8Neka znade kralj da smo došli u pokrajinu Judeju k Domu Boga velikoga: grade ga od krupnog kamenja, drvetom oblažu zidove; posao se brižljivo izvodi i napreduje u njihovim rukama. 9Zapitali smo njihove starješine i rekli smo im: 'Tko vam je dopustio da gradite ovaj hram i da podignete njegove zidove?' 10Pitali smo ih i za njihova imena da bismo ti javili. Tako smo i zapisali imena onih koji zapovijedaju ljudstvu. 11A oni nam ovako odgovoriše:
    'Mi smo sluge Boga neba i zemlje; gradimo Hram koji je bio sagrađen prije mnogo godina i koji je bio sagradio i podigao veliki kralj Izraela. 12Ali kad su naši oci rasrdili Boga neba, on ih je predao u ruke Nabukodonozora Kaldejca, babilonskog kralja, koji je razorio ovaj Hram i odveo narod u sužanjstvo u Babilon. 13Ali prve godine Kira, kralja babilonskog, zapovjedio je kralj Kir da se ponovo sazida ovaj Dom Božji. 14Još i zlatno i srebrno posuđe Doma Božjega, koje Nabukodonozor bijaše odnio iz svetišta u Jeruzalemu i prenio ga u svetište babilonsko, uzeo je kralj Kir iz svetišta u Babilonu i predao čovjeku po imenu Šešbasaru, koga je postavio upraviteljem, 15i rekao mu je: 'Uzmi ovo posuđe, pođi i metni ga u svetište jeruzalemsko, i neka se Dom Božji zida na svome starom mjestu.' 16Taj je Šešbasar došao, dakle, i postavio temelje Doma Božjega u Jeruzalemu. I od tada pa do danas gradi se, i još nije dovršen.'
    17Sada, dakle, ako kralj želi, neka se istraži u pismohrani kraljevoj u Babilonu je li zaista kralj Kir izdao zapovijed da se sagradi Dom Božji u Jeruzalemu. A kraljeva odluka o tome neka nam se saopći."
Ezr 6.
Tada, po naredbi kralja Darija, uzeše tražiti u Babilonu, u spremištu gdje je bila pismohrana, 2i nađoše u Ekbatani, tvrđavi u medijskoj pokrajini, svitak s ovom poveljom:
    "Na spomen.
    3Prve godine kraljevanja Kira proglasio je kralj Kir:
    Dom Božji u Jeruzalemu. Dom neka se sagradi kao mjesto gdje će se prinositi žrtve i gdje će se donositi prinosi za paljenje. Neka bude visok šezdeset lakata i širok šezdeset lakata. 4Tri reda neka budu od velikog kamenja, a jedan od drveta. Trošak će se podmiriti iz kraljevskog dvora. 5Povrh toga, posuđe zlatno i srebrno iz Doma Božjeg koje Nabukodonozor bijaše uzeo iz svetišta u Jeruzalemu i prenio u Babilon neka se vrati i bude na svome mjestu u svetištu jeruzalemskom i neka se postavi u Domu Božjem."
    6"Sada, dakle, Tatnaju, satrape s onu stranu Rijeke, Šetar Boznaju i drugovi vaši poslanici s onu stranu Rijeke, udaljite se odatle! 7Pustite neka taj Dom Božji grade upravitelji i starješine židovske. Dom Božji treba sagraditi na njegovu prvotnom mjestu.
    8Evo mojih naredaba o vašem držanju prema starješinama judejskim kako bi se ponovo sagradio taj Dom Božji: od kraljevskog blaga - to jest od danka s onu stranu Rijeke - neka se plaća onim ljudima brižljivo, bez prijekida, 9i što im bude trebalo za žrtve paljenice Bogu neba: junaca, ovnova i jaganjaca, i pšenice, soli, vina i ulja, neka im se redovito daje svakoga dana, prema uputama svećenika u Jeruzalemu. 10Neka prinose žrtve na ugodan miris Bogu neba, neka mole za život kralja i njegovih sinova.
    11Naređujem osim toga: tko god prekrši ovu naredbu, neka mu se izvadi greda iz kuće pa neka na njoj bude pogubljen, a kuća da mu zato postane bunište. 12I Bog, koji je ondje nastanio svoje Ime, neka obori svakog kralja i narod koji bi se drznuo da prekrši moju naredbu i sruši Dom Božji u Jeruzalemu! Ja, Darije, izdao sam ovu zapovijed. Neka se točno vrši!"
    13Tada Tatnaj, satrap s onu stranu Rijeke, Šetar Boznaj i njihovi drugovi učiniše onako kako je zapovjedio kralj Darije. 14A židovske su starješine nastavile uspješno graditi po nadahnuću proroka Hagaja i Zaharije, sina Adonova. Dovršili su gradnju po naredbi Boga Izraelova i po naredbi Kira i Darija i Artakserksa, kralja perzijskoga. 15Hram je zavšen dvadeset i trećeg dana mjeseca Adara. Bilo je to šeste godine vladavine kralja Darija.
    16Izraelci - svećenici, leviti i ostatak povratnika iz sužanjstva - radosno posvetiše taj Dom Božji. 17Žrtvovaše za posvećenje Doma Božjega stotinu junaca, dvije stotine ovnova, četiri stotine janjaca i, kao žrtvu za grijehe svega Izraela, dvanaest jaraca - prema broju plemena Izraelovih. 18Zatim postaviše svećenike po njihovim redovima i levite po njihovim razredima za službu Domu Božjem u Jeruzalemu, kako je propisano u knjizi Mojsijevoj.
Pasha 515. godine
    19Povratnici iz sužanjstva slavili su Pashu četrnaestog dana prvoga mjeseca. 20Svi su se leviti, kao jedan čovjek, očistili: svi su bili čisti; žrtvovali su pashu za sve povratnike iz ropstva, za svoju braću svećenike i za sebe. 21Blagovali su pashu Izraelci koji su se vratili iz ropstva i svi oni koji su im se, prekinuvši s nečistoćom naroda zemlje, pridružili da traže Jahvu, Boga Izraelova. 22I svetkovahu radosno Blagdan beskvasnih hljebova sedam dana: jer ih je Jahve ispunio radošću i obratio prema njima srce asirskog kralja da ojača njihove ruke u radovima oko Doma Boga, Boga Izraelova.
II. EZRINO I NEHEMIJINO UREĐENJE ZAJEDNICE
Zadaća i ličnost Ezrina
Ezr 7.
Poslije tih događaja, za kraljevanja Artakserksa, kralja perzijskoga, Ezra - sin Seraje, sina Azarje, sina Hilkije, 2sina Šaluma, sina Sadoka, sina Ahituba, 3sina Amarje, sina Azarje, sina Merajota, 4sina Zerahje, sina Uzije, sina Bukija, 5sina Abišue, sina Pinhasa, sina Eleazara, sina vrhovnog svećenika Arona - 6taj Ezra vrati se iz Babilona. Bio je književnik vješt Mojsijevu Zakonu, koji je dao Jahve, Bog Izraelov. Kako je ruka Jahve, Boga njegova, bila nad njim, kralj mu je dao sve što je tražio. 7Stanovit broj Izraelaca, svećenika, levita, pjevača, vratara i sluga krenuše u Jeruzalem sedme godine kralja Artakserksa. 8A Ezra je došao u Jeruzalem petoga mjeseca: bilo je to sedme godine kraljeve. 9Pošao je iz Babilona prvoga dana prvoga mjeseca, a stigao je u Jeruzalem prvoga dana petoga mjeseca: nad njim je bila blaga ruka Boga njegova! 10Jer je Ezra nastojao svim srcem proniknuti Zakon Jahvin, vršiti ga i poučavati Izraela u zakonima i običajima.
Artakserksov ukaz
    11Evo prijepisa isprave koju je kralj Artakserkso dao svećeniku Ezri, književniku vještu naredbama i zakonima što ih je Jahve dao Izraelu:
    12"Artakserkso, kralj kraljeva, svećeniku Ezri, pisaru Zakona Boga nebeskoga, potpuni mir.
    13Evo mojih zapovijedi: Tko god u mome kraljevstvu od naroda izraelskog, njegovih svećenika ili od njegovih levita želi poći u Jeruzalem, može ići s tobom. 14Osim toga, šalje te kralj i njegovih sedam savjetnika da pregledaš Judeju i Jeruzalem prema Zakonu Boga tvoga, koji ti je u ruci, 15i da odneseš srebro i zlato koje kralj i njegovih sedam savjetnika dragovoljno prinose Bogu Izraelovu, koji prebiva u Jeruzalemu, 16i sve srebro i zlato koje skupiš po svoj pokrajini babilonskoj s dragovoljnim prinosima koje narod i svećenici prinesu za Dom svoga Boga u Jeruzalemu.
    17I pobrini se da tim novcem kupiš junaca, ovnova i jaganjaca, a tako i darova i naljeva koji uz to idu: to prinesi na žrtvenik Doma Boga vašega u Jeruzalemu. 18Sa srebrom i zlatom što preostane učinite ti i tvoja braća kako vam se bude najviše svidjelo, vršeći volju Boga vašega. 19Posuđe koje si primio za službu Domu Boga tvoga ostavi pred Bogom tvojim, u Jeruzalemu. 20I što bi još trebalo za Dom Boga tvoga i što bi trebalo nabaviti primit ćeš iz kraljevskih riznica.
    21Ja, kralj Artakserkso, još zapovijedam svim rizničarima s one strane Rijeke: sve što od vas zatraži svećenik Ezra, pisar Zakona Boga nebeskoga, podajte odmah najtočnije, 22do stotinu talenata srebra, stotinu kora pšenice, do stotinu bata vina, do stotinu bata ulja, a soli po želji. 23Sve što naredi Bog nebeski, neka se odmah izvrši u svoj gorljivosti za Dom Boga nebeskog, da gnjev njegov ne dođe na kraljevstvo kraljevo i na djecu njegovu. 24I još vam javljamo da se ne smije udariti danak, ni porez, ni carina ni na jednoga od svećenika, levita, pjevača, netinaca i drugih službenika toga Doma Božjega.
    25A ti, Ezra, po mudrosti Boga svoga koju imaš u rukama, postavi činovnike i suce koji će suditi svemu narodu s onu stranu Rijeke, to jest svima koji poznaju Zakon Boga tvoga. Tko ne zna, vi ga poučite. 26Tko ne bude držao Zakona Boga tvojega - koji je i kraljev zakon - neka se oštro osudi: na smrt, na progonstvo, na novčanu globu ili na tamnicu."
Ezrino putovanje iz Babilona u Palestinu
    27"Blagoslovljen neka je Jahve, Bog otaca naših, koji je nadahnuo srce kraljevo da proslavi Dom Jahvin u Jeruzalemu 28i koji je okrenuo prema meni naklonost kralja, njegovih savjetnika i svih najmoćnijih kraljevskih činovnika. A ja se osmjelih jer ruka Jahve, Boga mojega, bijaše nada mnom i sabrah glavare Izraela da pođu sa mnom."
Ezr 8.
Evo glavara obitelji s rodoslovljem koji su sa mnom pošli iz Babilona za vladavine kralja Artakserksa:
    2Od Pinhasovih sinova: Geršom; od Itamarovih sinova: Daniel; od Davidovih sinova: Hatuš, 3Šekanijini sinovi; od sinova Paroševih: Zaharija i s njim upisanih muškaraca stotinu i pedeset; 4od Pahat-Moabovih sinova: Elijoenaj, sin Zerahjin, i s njim dvije stotine muškaraca; 5od Zatuovih sinova: Šekanija, sin Jahazielov, i s njim tri stotine muškaraca; 6od sinova Adinovih: Ebed, sin Jonatanov, i s njim pedeset muškaraca; 7od Elamovih sinova: Izaija, sin Atalijin, i s njim sedamdeset muškaraca; 8od Šefatjinih sinova: Zebadja, sin Mihaelov, i s njim osamdeset muškaraca; 9od Joabovih sinova: Obadja, sin Jehielov, i s njim dvije stotine i osamnaest muškaraca; 10od sinova Banijevih: Šelomit, sin Josifjin, i s njim stotinu i šezdeset muškaraca; 11od Bebajevih sinova: Zaharija, sin Bebajev, i s njim dvadeset i osam muškaraca; 12od Azgadovih sinova: Johanan, sin Hakatanov, i s njim stotinu i deset muškaraca; 13od posljednjih Adonikamovih sinova poimence: Elifelet, Jeiel i Šemaja, i s njima šezdeset muškaraca; 14i od sinova Bigvajevih: Utaj, sin Zabudov, i s njim sedamdeset muškaraca.
    15Sabrao sam ih kod rijeke koja teče prema Ahavi. Utaborili smo se za tri dana ondje. Pregledao sam svjetovnjake i svećenike, ali nisam ondje našao ni jednog levita. 16Tada sam poslao glavare Eliezera, Ariela, Šemaju, Elnatana, Jariba, Elnatana, Natana, Zahariju, Mešulama i učitelje Jojariba i Elnatana 17i uputio sam ih Idonu, poglavaru mjesta Kasifje. Stavio sam u njihova usta riječi koje će reći Idonu i njegovoj braći koja su se nalazila u mjestu Kasifji da nam pribave sluge za Dom Boga našega.
    18Milostiva ruka Boga našega bijaše nad nama i oni nam dovedoše razumna čovjeka između sinova Mahlija, sina Levijeva, sina Izraelova: Šerebju s njegovim sinovima i braćom - njih osamnaest. 19Još Hašabju i s njim njegova brata Izaiju, sina Merarijeva, i njihove sinove: njih dvadeset. 20A od poslužitelja koje su David i glavari postavili levitima da im služe: dvije stotine i dvadeset poslužitelja. Svi su bili poimence zabilježeni.
    21Ja sam ondje, kraj rijeke Ahave, proglasio post: da bismo se ponizili pred Bogom svojim i od njega izmolili sretan put sebi, svojoj djeci i svemu blagu svojem. 22Jer bih se stidio moliti od kralja vojske i konjanika da nas štite putem od neprijatelja; izjavili smo, naprotiv, kralju: "Ruka je Boga našega ispružena da blagoslovi sve one koji ga traže; njegova snaga i gnjev njegov nad onima su koji ga ostavljaju."
    23I tako smo postili i molili Boga svoga na ovu nakanu, i on nas usliša.
    24Izabrao sam dvanaest glavara svećeničkih, Šerebju i Hašabju, i s njima desetoricu njihove braće; 25izmjerih im srebro, zlato i posuđe, darove koje su kralj, njegovi savjetnici, velikaši i svi Izraelci darovali za Dom Boga našega. 26Izmjerih i stavih u njihove ruke šest stotina i pedeset talenata srebra, stotinu srebrnih posuda od po dva talenta, stotinu talenata zlata, 27dvadeset zlatnih čaša od tisuću darika i dva vrča od dobre pozlaćene mjedi, skupocjene kao zlato. 28I rekoh im: "Vi ste Jahvi posvećeni; ovo je posuđe posvećeno, ovo srebro i zlato dragovoljno je darovano Jahvi, Bogu otaca vaših. 29Pazite i čuvajte ovo sve dok ne izmjerite pred glavarima svećeničkim i pred levitima i glavarima obitelji Izraelovih u Jeruzalemu, u dvoranama Doma Jahvina."
    30Svećenici i leviti primiše, dakle, izmjereno srebro, zlato i posuđe da ga odnesu u Jeruzalem, u Dom Boga našega.
    31Dvanaestog dana prvoga mjeseca krenusmo od rijeke Ahave da pođemo u Jeruzalem: ruka Boga našega bijaše nad nama; on nas je na putu štitio od napada neprijatelja i od pljačkaša. 32Stigli smo u Jeruzalem i ondje smo se tri dana odmarali. 33Četvrtoga dana izmjereno je srebro, zlato i posuđe u Domu Boga našega i predano je u ruke Merimotu, sinu Urijinu, s kojim je bio Eleazar, sin Pinhasov; a pred njima bijahu leviti: Jozabad, sin Ješuin, i Noadja, sin Binujev. 34Sve je bilo na broju i težini. Zabilježena je tada sveukupna težina.
    U to vrijeme 35oni koji su se vratili iz sužanjstva, povratnici, priniješe žrtvu paljenicu Bogu Izraelovu: dvanaest junaca za sav Izrael, devedeset i šest ovnova, sedamdeset i sedam janjaca, dvanaest jaraca za grijehe - sve to kao paljenicu Jahvi. 36Zatim predaše kraljeve naredbe kraljevskim satrapima i upraviteljima s one strane Rijeke i oni pomogoše narod i Dom Božji.
Prekid brakova sa strancima
Ezr 9.
Pošto je sve to uređeno, dođoše mi glavari govoreći: "Izraelski narod, svećenici i leviti nisu se odvojili od naroda zemlje, okorjelih u njihovim gnusobama: nisu se odijelili od Kanaanaca, Hetita, Perižana, Jebusejaca, Amonaca, Moabaca, Egipćana i Amorejaca, 2nego su za sebe i za sinove svoje uzimali za žene njihove kćeri: sveti rod pomiješao se s narodima zemlje; glavari i savjetnici prvi su počinili tu nevjernost." 3Na tu vijest razderah svoju odjeću i svoj ogrtač, čupao sam kosu i bradu svoju i sjedoh utučen. 4Svi koji su strahovali od riječi Božje sakupili se oko mene zbog nevjernosti onih povratnika. A ja sam sveudilj sjedio utučen, sve do večernje žrtve. 5A o večernjoj žrtvi trgnuh se iz svoga jada i, razderane odjeće i ogrtača, padoh na koljena, raširih ruke prema Jahvi, Bogu svome, 6i rekoh:
    "Bože moj! Stid me i bojim se podići svoje lice k tebi, Bože moj! Jer su se umnožila zlodjela naša preko glave i grijesi su se naši nagomilali do neba. 7Od vremena otaca svojih pa do danas u krivnji smo velikoj i zbog zlodjela svojih bijasmo predani u ruke zemaljskih kraljeva: mi, kraljevi naši i svećenici naši - pod mač, u sužanjstvo, u plijen i na sramotu, kao što je to i danas. 8Ali sada, za kratko vrijeme, učinio nam je Jahve, Bog naš, milost i ostavi nam Ostatak i dade nam utočište u svome svetom mjestu: tako nam je Bog naš prosvijetlio oči i dao nam malo života u robovanju našem. 9Jer mi smo robovi, ali nas u ropstvu našem nije nikada ostavio Bog naš: nego nam dade te nađosmo milost u perzijskih kraljeva, dade nam snage da podignemo Dom Boga našega i da obnovimo njegove ruševine i pribavi nam utočište u Judeji i Jeruzalemu.
    10Ali sada, što možemo reći, Bože moj, kad smo poslije svega toga odnemarili zapovijedi tvoje 11koje si zapovjedio preko svojih slugu proroka ovim riječima: 'Zemlja u koju ulazite da je zaposjednete nečista je zemlja od nečistoće naroda zemlje, od gnusoba njihovih kojima su se napunili od jednoga kraja do drugoga. 12Stoga ne dajite kćeri svojih za njihove sinove i ne uzimajte njihovih kćeri za svoje sinove, ne želite nikakav njihov mir i sreću njihovu, da biste postali snažni i jeli najbolje plodove zemlje i ostavili je zauvijek u nasljedstvo sinovima svojim.'
    13I poslije svega što nas je stiglo zbog zlih djela naših i zbog naše velike krivice, dobro je, o Bože naš, što si naša zlodjela smatrao manjima nego što je zloća njihova i što si nam ostavio ovaj Ostatak! 14Zar možemo i dalje kršiti naredbe tvoje i vezivati se s ovim gnusnim narodima? Ne bi li se ti razgnjevio i satro nas da ni Ostatka ni ikoga spašena više ne bi bilo? 15Jahve, Bože Izraelov, po pravednosti tvojoj mi ostadosmo Ostatak, kao što smo danas: evo nas pred tobom s grijehom svojim! Zaista ne bismo zbog njega smjeli stajati pred tobom!"
Ezr 10.
Dok je Ezra molio i priznavao grijehe, plačući i ležeći pred Domom Božjim, skupilo se oko njega mnoštvo Izraelaca, ljudi, žena i djece: i taj je narod gorko plakao. 2Tada Šekanija, sin Jehielov, jedan od sinova Elamovih, uzimajući riječ reče Ezri: "Mi smo izdali Boga svoga ženeći se tuđinkama iz naroda zemlje. Ali još ima nade Izraelu. 3Obnovimo sada Savez s Bogom svojim: obećajmo da ćemo, prema savjetu moga gospodara i onih koji osjećaju strahopočitanje prema zapovijedi Boga našega, otpustiti svoje žene tuđinke i djecu koju su rodile. Učinimo dakle po Zakonu! 4Ustani, jer to je tvoja dužnost, a mi ćemo biti uza te. Budi hrabar i na djelo!"
    5Tada ustade Ezra i zakle glavare svećeničke, i levite, i sve Izraelce da će učiniti kako im bijaše rekao. I zakleše se. 6Ezra se udalji ispred Doma Božjega i uđe u dvoranu Johanana, sina Elijašibova. Ondje provede noć i nije jeo ni kruha niti je pio vode jer tugovaše zbog nevjernosti povratnika.
    7Zatim je objavljeno u Judeji i Jeruzalemu svima povratnicima da se skupe u Jeruzalemu: 8a tko ne bude došao u Jeruzalem za tri dana, toga će pozvati glavari i starješine, bit će mu zaplijenjeno imanje i isključit će ga iz zbora povratnika. 9Svi su se ljudi od Jude i Benjamina sakupili tako za tri dana u Jeruzalemu. Bilo je to devetoga mjeseca, dvadesetoga dana u mjesecu. Sav se narod smjestio na trgu pred Domom Božjim, dršćući zbog svega toga i zbog jake kiše.
    10Tada, ustavši, svećenik Ezra reče im: "Vi ste se iznevjerili kad ste se oženili tuđinkama. Tako ste povećali grijeh Izraelov! 11Ali podajte sada hvalu Jahvi, Bogu otaca svojih, i izvršite volju njegovu te se rastavite od naroda zemlje i od žena tuđinki."
    12Sav je zbor odgovorio snažnim glasom: "Jest, dužnost nam je učiniti po tvome savjetu! 13Ali naroda ima mnogo i dažd nahodi: vani se ne može stajati. Osim toga, nije to posao od dan-dva, jer nas je mnogo koji smo u tome sagriješili. 14Mogu nas na zajedničkom zboru zastupati naši glavari: svi koji su po našim gradovima oženjeni tuđinkama mogu doći u određeno vrijeme u pratnji starješina i sudaca svakoga grada, sve dok ne budemo odvratili gnjev Boga svojega zbog ovoga."
    15Samo Jonatan, sin Asahelov, i Jahzija, sin Tikvin, bijahu se usprotivili; a podupirahu ih Mešulam i levit Šabetaj. 16Povratnici učiniše tako: rastaše se. Svećenik Ezra izabra za pomoćnike glavare obitelji, prema njihovim domovima, i svi su bili poimence određeni. Počeli su zasjedati prvoga dana desetoga mjeseca da bi sve ispitali. 17I prvoga dana prvoga mjeseca završiše sa svima koji se bijahu oženili tuđinkama.
Popis prijestupnika
    18Među pripadnicima svećenstva evo koji bijahu oženjeni tuđinkama: između sinova Ješue, sina Josadakova, i među njegovom braćom: Maaseja, Eliezer, Jarib i Gedalija; 19oni dadoše svoju ruku da će otpustiti svoje žene i da će za svoj grijeh prinijeti ovna kao naknadnicu.
    20Od sinova Imerovih: Hanani i Zebadja; 21od Harimovih sinova: Maaseja, Ilija, Šemaja, Jehiel i Uzija; 22od Pašhurovih sinova: Elijoenaj, Maaseja, Jišmael, Netanel, Jozabad i Elasa.
    23Od levita: Jozabad, Šimej, Kelaja - nazvan Kelita - Petahja, Juda i Eliezer.
    24Od pjevača: Elijašib i Zakur. Od vratara: Šalum, Telem i Uri.
    25A između Izraelaca: od sinova Paroševih: Ramja, Jizija, Malkija, Mijamin, Eleazar, Malkija i Benaja; 26od sinova Elamovih: Matanija, Zaharija, Jehiel, Abdi, Jeremot i Ilija; 27od sinova Zatuovih: Elijoenaj, Elijašib, Matanija, Jeremot, Zabad i Aziza; 28od sinova Bebajevih: Johanan, Hananija, Zabaj i Atlaj; 29od Banijevih sinova: Mešulam, Maluk, Adaja, Jašub, Šeal i Ramot; 30od Pahat-Moabovih sinova: Adna, Kelal, Benaja, Maaseja, Matanija, Besalel, Binuj i Manaše; 31od sinova Harimovih: Eliezer, Jišija, Malkija, Šemaja, Šimun, 32Benjamin, Maluk, Semarja; 33od sinova Hašumovih: Matnaj, Matata, Zabad, Elifelet, Jeremaj, Manaše, Šimej; 34od sinova Banijevih: Maadaj, Amram, Joel, 35Benaja, Bedja, Kelu, 36Vanija, Meremot, Elijašib, 37Matanija, Matnaj i Jaasaj; 38od sinova Binujevih: Šimej, 39Šelemja, Natan i Adaja; 40od Zakajevih sinova: Šašaj, Šaraj, 41Azareel, Šelemja, Šemarja, 42Šalum, Amarja, Josip; 43od Nebovih sinova: Jeiel, Matitja, Zabad, Zebina, Jadaj, Joel, Benaja. 44Svi su ovi bili oženjeni tuđinkama, ali su ih otpustili, žene i djecu.
Knjiga Nehemijina (Neh.)
Poziv Nehemijin - 
Njegovo poslanje u Judeji
Neh 1.
Povijest Nehemije, sina Hakalijina. Mjeseca Kisleva, dvadesete godine, kad sam bio u Susi, 2dođe Hanani, jedan od moje braće, s nekim ljudima iz Judeje. Ja ih zapitah o Židovima - o Ostatku što se spasio od sužanjstva i o Jeruzalemu. 3Oni mi odgovoriše: "Ostatak, oni koji su nakon sužanjstva ostali u zemlji, u velikoj su nevolji i sramoti. Jeruzalemski je zid sav razoren, a vrata mu ognjem spaljena." 4Kad sam čuo te vijesti, sjedoh i zaplakah. Tugovao sam više dana, postio i molio se pred Bogom nebeskim.
    5I rekoh: "O, Jahve, Bože nebeski, veliki i strašni Bože koji čuvaš Savez i naklonost onima koji te ljube i drže zapovijedi tvoje! 6Neka uho tvoje bude pažljivo i oči tvoje otvorene da čuješ molitvu sluge svoga. Molim ti se sada, danju i noću, za sinove Izraelove, sluge tvoje, i ispovijedam grijehe sinova Izraelovih koje smo učinili protiv tebe; sagriješili smo i ja i kuća oca mojega! 7Veoma smo zlo činili prema tebi, ne držeći naredaba tvojih, zakona i običaja koje si ti naredio po Mojsiju, sluzi svome. 8Ali se opomeni riječi koje si povjerio Mojsiju, sluzi svome: 'Ako budete nevjerni, ja ću vas rasuti među narode; 9ali ako se obratite meni i budete poštovali moje naredbe i držali ih, budu li neki od vas prognani i nakraj neba, ja ću vas sakupiti i odvesti na mjesto koje sam izabrao da ondje prebiva moje Ime.' 10A, eto, oni su tvoje sluge i tvoj narod, koji si izbavio svojom velikom moći i snažnom rukom svojom. 11Ah, Gospode, neka uho tvoje bude pažljivo na molitvu sluge tvoga, na molitvu slugu tvojih, koji su spremni bojati se tvoga Imena. Smjerno te molim, udijeli danas sreću sluzi svome i učini da nađe milost pred ovim čovjekom."
    A ja bijah tada peharnik kraljev.
Neh 2.
Mjeseca Nisana, dvadesete godine kraljevanja Artakserksova, stajalo je vino pred kraljem. Uzeh ga i ponudih kralju. Nikada pred njim nisam bio tužan. 2Tada mi kralj reče: "Što ti je tužno lice? Nisi li možda bolestan? Nije drugo nego je tuga u tvome srcu!" Ja se veoma uplaših 3i rekoh kralju: "Neka uvijek živi kralj! Kako mi lice ne bi bilo tužno kad je grad gdje su grobovi mojih otaca razoren, a vrata mu ognjem spaljena?" 4Kralj me upita: "Što, dakle, želiš?"
    Zazvah Boga nebeskoga 5i odgovorih kralju: "Ako je kralju po volji i ako ti je mio sluga tvoj, pusti me da odem u Judeju, u grad grobova mojih otaca, da ga obnovim." 6Kralj me upita pred kraljicom, koja je sjedila kraj njega: "Koliko bi trajao tvoj put? Kada ćeš se vratiti?" Pošto sam utvrdio vrijeme koje je odgovaralo kralju, pusti me da odem.
    7Još rekoh kralju: "Ako je kralju po volji, mogao bih ponijeti pisma upraviteljima s onu stranu Rijeke da me propuste do Judeje; 8i pismo Asafu, nadgledniku kraljeve šume, da mi dadne drva za gradnju vrata na tvrđi Hrama, za gradski bedem i za kuću u kojoj ću se nastaniti."
    I dade mi kralj, jer dobrostiva ruka Boga moga bijaše nada mnom.
    9I dođoh tako k upraviteljima s onu stranu Rijeke i dadoh im kraljeva pisma. A kralj posla sa mnom časnike i konjanike.
    10Kad to ču Sanbalat, Horonac, i sluga Tobija, Amonac, bi im vrlo mrsko što je došao čovjek da se zauzme za dobro Izraelaca.
Odluka o obnovi jeruzalemskog zida
    11Stigavši u Jeruzalem, ostadoh ondje tri dana. 12Zatim ustah noću, u pratnji nekoliko ljudi, nikomu ne povjerivši što mi je Bog moj nadahnuo da učinim za Jeruzalem; a nisam imao druge životinje osim kljuseta na kojem sam jahao. 13Iziđoh, dakle, noću na Dolinska vrata i uputih se Zmajevskom izvoru, a zatim prema Smetlišnim vratima: razgledao sam jeruzalemski zid gdje je bio razoren i vrata koja su bila spaljena. 14Nastavio sam put prema Izvorskim vratima i Kraljevskom ribnjaku, ali nisam našao prolaza za životinju na kojoj sam jahao. 15Uspeo sam se zato noću uz Potok, i dalje razgledajući zid, i ponovo sam ušao na Dolinska vrata. Tako sam se vratio, 16a da savjetnici nisu primijetili kamo sam otišao i što sam učinio. Sve do sada nisam ništa rekao Židovima: ni svećenicima, ni velikašima, ni savjetnicima, ni drugima nadstojnicima.
    17Tada im rekoh: "Vidite u kakvoj smo nevolji: Jeruzalem je u ruševinama, a vrata mu spaljena. Hajte, sagradimo jeruzalemski zid da više ne budemo izloženi ruglu." 18I objasnih im kako je dobrostiva ruka Boga moga bila nada mnom, a saopćih im i riječi koje mi kralj bijaše rekao. "Ustanimo", povikaše oni, "i gradimo!" I ukrijepiše im se ruke na dobro djelo.
    19Na te vijesti počeše nam se rugati Sanbalat, Horonac, i sluga Tobija, Amonac, i Gešem, Arapin. Prezirno su nam govorili: "Što radite ovdje? Hoćete li se pobuniti protiv kralja?" 20Ali im ja odgovorih ovim riječima: "Nebeski će nam Bog dati da uspijemo. Mi, sluge njegove, ustasmo da gradimo. A vi nemate ni dijela, ni prava, ni spomena u Jeruzalemu."
Dragovoljni graditelji
Neh 3.
Tada usta veliki svećenik Elijašib sa svojom braćom svećenicima te sagradiše Ovčja vrata. Posvetiše ih, postaviše im krila i nastaviše graditi sve do kule Meaha i do Hananelove kule. 2Kraj njih su gradili Jerihonci, a do njih je gradio Zakur, sin Imrijev. 3Sinovi Hasnaini gradili su Riblja vrata, stavili dovratke, utvrdili krila, stožere i prijevornice. 4Kraj njih je popravljao Merimot, sin Urije, sina Hakosova; a do njega je popravljao Mešulam, sin Berekje, sina Mešezabelova; a do njega je popravljao Sadok, sin Baanin. 5Kraj njih su popravljali Tekoanci, ali su njihovi plemenitaši odbili da prignu šiju na službu svojim gospodarima. 6Stara vrata popravljali su Jojada, sin Paseahov, i Mešulam, sin Besodjin. Oni su stavili dovratke, učvrstili krila, stožere i prijevornice. 7A kraj njih obnavljahu Melatja Gibeonjanin, Jadon Meronoćanin i ljudi iz Gibeona i Mispe, podložnici upravitelja s onu stranu Rijeke. 8A do njih je popravljao Uziel, Harhajin sin, zlatar, a do njega je popravljao Hananija, jedan od pomastara: oni su utvrdili Jeruzalem sve do Širokog zida.
    9Do njih je popravljao Refaja, sin Hurov, glavar polovice jeruzalemskog okruga. 10A do njega je popravljao Jedaja, sin Harumafov, pred svojom kućom; a do njega je popravljao Hatuš, sin Hašabnejin. 11Malkija, sin Harimov, i Hašub, sin Pahat-Moabov, popravljali su dio sve do Pećne kule. 12A do njih je popravljao Šalum, sin Halohešov, glavar polovice okruga, on i njegovi sinovi. 13Dolinska vrata popravljao je Hanum i stanovnici Zanoaha: sagradili su ih, učvrstili krila, stožere i prijevornice i postavili tisuću lakata zida do Smetlišnih vrata. 14Smetlišna vrata popravljao je Malkija, sin Rekabov, glavar bethakeremskog okruga, sa svojim sinovima: učvrstili su krila, stožere i prijevornice.
    15Izvorska vrata popravljao je Šalum, sin Kol-Hozeov, glavar nad mispanskim okrugom: sagradio ih je, pokrio ih, utvrdio vratna krila, stožere i prijevornice. On je popravio i zid kod ribnjaka Šiloaha, koji se proteže od Kraljevskog vrta do stepenica što silaze iz Davidova grada. 16Za njim je popravljao Nehemija, sin Azbukov, glavar nad polovicom betsurskog okruga, sve do nasuprot Davidovim grobnicama i do umjetnog ribnjaka i Vojarne. 17Za njim su popravljali leviti: Rehum, sin Banijev; a do njega je popravljao Hašabja, glavar nad polovicom keilskog okruga, za svoje područje. 18Do njih su popravljala njihova braća: Bavaj, sin Henadadov, glavar nad polovicom keilskog kotara; 19a do njega Ezer, sin Ješuin, glavar Mispe, popravljao je drugi dio, sučelice usponu prema Oružarnici na uglu.
    20Za njim je popravljao Baruk, sin Zabajev, i popravio je drugi dio, od ugla do kućnih vrata velikog svećenika Elijašiba. 21Za njim je popravljao Meremot, sin Urije, sina Hakosova, drugi dio: od Elijašibova kućnog ulaza do kraja Elijašibove kuće.
    22Za njima su radili na popravcima svećenici koji su živjeli u Okružju. 23Za njima su pak popravljali Benjamin i Hašub sučelice svojim kućama. Za njima je popravljao Azarja, sin Ananijina sina Maaseje, nasuprot svojoj kući. 24Za njima je popravljao Binuj, sin Henadadov, drugi dio - od Azarjine kuće do ugla, do zidnog kruništa. 25Palal, sin Uzajev, popravljao je nasuprot uglu i kuli koja se uzdiže iznad Gornje kraljevske palače, a nalazi se prema dvorištu Tamnice. Za njim je Pedaja, sin Parošev, popravljao 26sve do Vodenih vrata, u smjeru istoka, i sve do pred Uzdignutu kulu. 27Za njima su popravljali Tekoanci drugi dio nasuprot velikoj Uzdignutoj kuli, sve do Ofelskog zida.
    28Od Konjskih vrata popravljali su svećenici, svaki nasuprot svojoj kući. 29Za njima je Sadok, sin Imerov, popravljao nasuprot svojoj kući. Za njim je popravljao Šemaja, sin Šekanijin, čuvar Istočnih vrata. 30Za njim su Hananija, sin Šelemjin, i Hanun, šesti sin Salafov, popravljali drugi dio. Za njima je popravljao Mešulam, sin Berekjin, nasuprot svome stanu. 31Za njim je Malkija, zlatar, popravljao sve do prebivališta netinaca i trgovaca, nasuprot Nadgledničkim vratima do Gornje dvorane na zidnom kruništu. 32A zlatari su i trgovci popravljali između Gornje dvorane na zidnom kruništu do Ovčjih vrata.
Židovski se neprijatelji protive
    33Kad je Sanbalat čuo da gradimo zid, razljutio se. Bio je veoma srdit, ismijavao je Židove 34i vikao je pred svojom braćom i samarijanskom vojskom: "Što poduzimaju ovi jadni Židovi? Kane li možda popraviti, žrtvovati i završiti sve u jedan dan? Zar će iz hrpe praha dozvati u život spaljeno kamenje?"
    35Tobija, Amonac, koji je bio uz njega, reče: "Neka samo grade! Ali popne li se lisica, srušit će im kamene zidove."
    36Čuj, o Bože naš, kako nas preziru! Navrni njihove poruge na njihovu glavu. Predaj ih kao plijen u zemlju ropstva. 37Ne pokrivaj njihova bezakonja i grijeh njihov neka ne bude izbrisan pred licem tvojim jer su se rugali graditeljima.
    38Tako smo gradili zid, koji je uskoro bio završen do pola visine. Narod je imao oduševljenja za rad.
Neh 4.
Kad su Sanbalat, Tobija, Arapi, Amonci i Ašdođani čuli da napreduje popravljanje jeruzalemskih zidova - jer su se počele zatvarati pukotine - veoma se ražestiše. 2Zakleše se svi zajedno da će napasti Jeruzalem i da će nas smesti.
    3Mi smo tada zazvali Boga našega i postavljali smo dnevnu i noćnu stražu da bismo zaštitili grad. 4A Židovi govorahu: "Snage su nosačima klonule, a ruševina je mnogo: nećemo nikada stići sagraditi zida!" 5A naši neprijatelji rekoše: "Uvući ćemo se među njih prije nego što doznaju i opaze nas: tada ćemo ih poubijati i tako osujetiti pothvat!" 6A kad bi došli Židovi koji žive kraj njih, po deset bi nas puta upozoravali: "Idu protiv vas iz svih mjesta u kojima stanuju!"
    7Postavili smo se u nizinama, iza zida i na goletima; rasporedio sam narod po rodovima, s mačevima, kopljima i lukovima. 8Kad sam vidio kako se boje, ustao sam i objavio velikašima, odličnicima i ostalom narodu ovo: "Ne bojte se ovih ljudi! Mislite na Gospoda, velikoga i strašnoga, i borite se za svoju braću, za sinove i kćeri svoje, za žene i kuće svoje!"
    9Kad su naši neprijatelji čuli da smo obaviješteni i da je Bog osujetio njihovu osnovu, mogli smo se vratiti k zidu, svaki svome poslu.
    10Ali je od toga dana samo polovica mojih momaka obavljala posao, a ostali su držali koplja, štitove, lukove i oklope, a glavari stajali iza doma Judina, 11koji je gradio zid. I nosači tereta držali su oružje: jednom je rukom svaki radio svoj posao, a u drugoj mu bilo oružje. 12Svaki je od graditelja, dok je radio, nosio mač pripasan uz bok. Trubač je stajao kraj mene. 13Rekao sam velikašima, odličnicima i ostalom narodu: "Posao je velik i zamašan, a mi se rasuli po zidu, daleko jedni od drugih: 14skupite se oko nas na mjesto gdje čujete glas trube, a Bog naš borit će se za nas." 15Tako smo obavljali posao od rane zore do prvih zvijezda. Polovica je bila naoružana kopljima. 16U to sam vrijeme još rekao narodu: "Svaki sa svojim slugom neka noći u Jeruzalemu: po redu ćemo noću stražariti, a danju raditi." 17Ni ja, ni moja braća, ni moji momci, ni stražari koji su me pratili nismo skidali svojih haljina, svatko je držao pri ruci svoje oružje.
Društvene poteškoće za Nehemije - 
Obrana njegove uprave
Neh 5.
Velika se vika digla među ljudima i ženama protiv njihove braće Židova. 2Jedni su govorili: "Zalažemo svoje sinove i kćeri da bismo mogli nabaviti pšenice te jesti i živjeti." 3Drugi su govorili: "Zalažemo svoja polja, vinograde svoje i kuće svoje da bismo mogli nabaviti pšenice za vrijeme gladi." 4Drugi su opet govorili: "Moramo uzaimati novac na polja svoja i vinograde da bismo mogli isplatiti kraljeve namete. 5Tijelo je naše kao tijelo braće naše, sinovi su naši kao i njihovi, a mi moramo predavati u ropstvo svoje sinove i kćeri; među našim kćerima neke su već robinje! A mi ne možemo ništa jer polja naša i vinograde drže drugi."
    6Razljutio sam se veoma kad sam čuo njihovu viku i te riječi. 7Pošto sam u sebi promislio, prekorio sam velikaše i odličnike riječima: "Vi namećete teret svojoj braći!" I sazvao sam protiv njih velik zbor. 8I rekao sam: "Mi smo, koliko smo mogli, otkupili svoju židovsku braću koja bijahu prodana poganima. A sada vi prodajete svoju braću da bismo ih otkupili!" Svi su šutjeli i nitko nije odgovorio. 9Nastavio sam: "Nije dobro to što činite. Ne treba li da hodite u strahu Boga našega da se tako uklonimo ruglu neprijateljskih naroda? 10I ja, i moja braća, i moji momci davali smo im novaca i žita. Ali smo im dug oprostili. 11Vratite im i vi još danas njihova polja, vinograde, maslinike i kuće njihove i oprostite im postotak u novcu, u žitu, u vinu, u ulju, što ste im ga nametnuli."
    12A oni odgovoriše: "Vratit ćemo; nećemo od njih ništa tražiti. Učinit ćemo kako si rekao." Tada pozvah svećenike i naredih neka se zakunu da će učiniti kako su obećali. 13Zatim istresoh skute svoje odjeće govoreći: "Neka Bog ovako istrese iz vlastite kuće i imanja svakog čovjeka koji se ne bude držao ovog obećanja! Tako bio istresen i ispražnjen!" A sav zbor odgovori "Amen!" hvaleći Jahvu. I narod je učinio prema ovom dogovoru.
    14I od dana kad mi je kralj naredio da budem upravitelj u zemlji Judinoj, od dvadesete do trideset i druge godine kraljevanja Artakserksa, za dvanaest godina ja i moja braća nismo nikada jeli upraviteljskog kruha. 15Ali prijašnji upravitelji, moji prethodnici, ugnjetavahu narod: svakoga su dana od njega uzimali četrdeset šekela srebra za kruh; i njihove su sluge ugnjetavale narod. A ja nisam nikada tako činio, zbog straha Božjega. 16Čak sam se jednako držao posla oko zida i nisam kupio ni jedne njive! Svi su moji momci bili ondje okupljeni na poslu.
    17Za mojim su stolom jeli Židovi i odličnici, njih stotinu i pedeset na broju, osim onih koji su k nama dolazili iz okolnih naroda. 18Svakoga se dana o mom trošku pripremalo jedno goveče, šest biranih ovaca i peradi; svakih deset dana donosilo se obilje vina za sve. A opet nisam nikada tražio upraviteljskog poreza na kruh, jer je narod već bio teško opterećen.
    19Spomeni se, Bože moj, za moje dobro svega što sam učinio ovome narodu!
Spletke Nehemijinih neprijatelja -
Svršetak zida
Neh 6.
Kad su Sanbalat, Tobija, Gešem Arapin i ostali naši neprijatelji dočuli da sam obnovio zid i da nije u njemu ostalo pukotine - do toga vremena nisam zapravo bio namjestio krila na vratima - 2poručiše mi Sanbalat i Gešem: "Dođi da se sastanemo u Kefiri, u Dolini ononskoj." Ali su mi oni zlo mislili. 3Zato sam im poslao glasnike s ovim odgovorom: "Zauzet sam velikim poslom i ne mogu sići: posao bi zastao kad bih ga ostavio da dođem k vama!"
    4Četiri su mi puta slali isti poziv i ja sam im odvraćao isti odgovor. 5Tada, peti put, s istom nakanom, posla mi Sanbalat svoga slugu s otvorenim pismom. 6U njemu je pisalo: "Čuje se u narodima - a Gašmu potvrđuje - da se ti i Židovi spremate na bunu; zato da i gradiš zid i da želiš postati njihovim kraljem, kako vele. 7I da si postavio proroke da proglase tvoj uspjeh u Jeruzalemu i da kažu: Judeja ima kralja! Sada će ti glasovi stići kralju do ušiju: zato dođi da se posavjetujemo."
    8Ali sam mu ja odgovorio: "Ništa nije tako kao što tvrdiš; sve je to samo izmišljotina tvoga srca." 9Jer su nas oni htjeli uplašiti govoreći: "Klonut će im ruke od posla i neće ga završiti nikada." A ja sam, naprotiv, ukrijepio ruke svoje!
    10Pošao sam Šemaji, sinu Delaje, sina Mehetabelova, koji se bijaše zatvorio u svojoj kući. On mi objavi:
    "Nađimo se u Domu Božjemu,
        usred Hekala,
    i zatvorimo vrata Hekala
        jer će doći da te ubiju.
    Jest, još noćas doći će
        da te ubiju!"
    11A ja odgovorih: "Zar da bježi čovjek kao što sam ja? Koji čovjek, meni sličan, može ući u Hekal i ostati živ? Ne, ja ne idem." 12I tada razabrah: nije ga poslao Bog, nego mi je objavio proroštvo, jer su ga Tobija i Sanbalat podmitili, 13da bih, uplašen, učinio onako te sagriješio. To bi im poslužilo da me ozloglase i da mi se rugaju! 14Sjeti se, Bože moj, Tobije i Sanbalata prema ovim njihovim djelima, a i proročice Noadje i ostalih proroka što me htjedoše uplašiti.
    15Zid je završen dvadeset i petog Elula, za pedeset i dva dana. 16A kad su čuli svi naši neprijatelji i vidjeli svi pogani oko nas, bilo je to čudo u očima njihovim, jer su shvatili da je Bog naš učinio to djelo.
    17A onih dana mnogi su židovski velikaši često slali svoja pisma Tobiji i mnoga su primali od Tobije. 18Jer u Judeji bijahu mnogi s njime zakletvom povezani: ta bio je u rodu sa Šekanijom, sinom Arahovim, i sinom njegovim Johananom, koji je uzeo za ženu kćer Mešulama, sina Berekjina. 19I veličali su preda mnom njegova djela, a njemu prenosili moje riječi. Zato je Tobija i slao pisma da me uplaši.
Neh 7.
A kad je zid bio sagrađen i kad sam namjestio vratna krila, postavljeni su čuvari na vratima i pjevači i leviti. 2Upravu sam Jeruzalema povjerio Hananiju, svome bratu, i Hananiji, zapovjedniku tvrđave, jer je ovaj bio čovjek povjerenja i bojao se Boga kao malo tko. 3Rekao sam im: "Jeruzalemska vrata neka se ne otvaraju dok sunce ne ogrije; a dok ono bude još visoko, neka ih zatvore i prebace prijevornice. Treba postaviti straže uzete između žitelja jeruzalemskih: svakoga na njegovo mjesto, svakoga nasuprot njegovoj kući.
Jeruzalem ponovo naseljen
    4Grad je bio prostran i velik, ali je u njemu bilo malo stanovnika jer nije bilo sagrađenih kuća. 5A Bog me moj nadahnuo te sam skupio velikaše, odličnike i narod da se unesu u rodovnike. Tada sam našao rodovnik onih koji su se prije vratili. U njemu nađoh zapisano:
Popis prvih Sionista
    6Evo ljudi iz pokrajine koji su došli iz sužanjstva u koje ih bijaše odveo Nabukodonozor, babilonski kralj. Vratili su se u Jeruzalem i Judeju, svaki u svoj grad. 7Došli su sa Zerubabelom, Ješuom, Nehemijom, Azarjom, Raamjom, Nahamanijem, Mordokajem, Bilšanom, Misperetom, Bigvajem, Nehumom, Baanom.
    Broj ljudi naroda Izraelova: 8Paroševih sinova: dvije tisuće stotinu sedamdeset i dva; 9sinova Šefatjinih: tri stotine sedamdeset i dva; 10Arahovih sinova: šest stotina pedeset i dva! 11Pahat-Moabovih sinova, to jest Ješuinih i Joabovih sinova: dvije tisuće osam stotina i osamnaest; 12sinova Elamovih: tisuću dvjesta pedeset i četiri; 13Zatuovih sinova: osam stotina četrdeset i pet; 14sinova Zakajevih: sedam stotina i šezdeset; 15Binujevih sinova: šest stotina četrdeset i osam; 16sinova Bebajevih: šest stotina dvadeset i osam; 17Azgadovih sinova: dvije tisuće tri stotine dvadeset i dva; 18sinova Adonikamovih: šest stotina šezdeset i sedam; 19Bigvajevih sinova: dvije tisuće šezdeset i sedam; 20sinova Adinovih: šest stotina pedeset i pet; 21Aterovih sinova, to jest od Ezekije: devedeset i osam; 22sinova Hašumovih: trista dvadeset i osam; 23Besajevih sinova: trista dvadeset i četiri; 24sinova Harifovih: stotinu i dvanaest; 25Gibeonovih sinova: devedeset i pet; 26ljudi iz Betlehema i Netofe: stotinu osamdeset i osam; 27ljudi iz Anatota: stotinu dvadeset i osam; 28ljudi iz Bet Azmaveta: četrdeset i dva; 29ljudi iz Kirjat Jearima, Kefire i Beerota: sedam stotina četrdeset i tri; 30ljudi iz Rame i Gabe: šest stotina dvadeset i jedan; 31ljudi iz Mikmasa: stotinu dvadeset i dva; 32ljudi iz Betela i Aja: stotinu dvadeset i tri; 33ljudi iz Neba: pedeset i dva; 34sinova drugoga Elama: tisuću dvjesta pedeset i četiri; 35Harimovih sinova: trista dvadeset; 36ljudi iz Jerihona: trista četrdeset i pet; 37ljudi iz Loda, Hadida i Onona: sedam stotina dvadeset i jedan; 38sinova Senajinih: tri tisuće devet stotina i trideset.
    39Svećenika: sinova Jedajinih, to jest iz kuće Ješuine: devet stotina sedamdeset i tri; 40Imerovih sinova: tisuću pedeset i dva; 41sinova Fašhurovih: tisuću dvjesta četrdeset i sedam; 42Harimovih sinova: tisuću i sedamnaest.
    43Levita: Ješuinih sinova, to jest Kadmielovih i Hodvinih: sedamdeset i četiri.
    44Pjevača: Asafovih sinova: stotinu četrdeset i osam.
    45Vratara: sinova Šalumovih, sinova Aterovih, sinova Talmonovih, sinova Akubovih, Hatitinih sinova, sinova Šobajevih: stotinu trideset i osam.
    46Netinaca: sinova Sihinih, sinova Hasufinih, sinova Tabaotovih, 47sinova Kerosovih, sinova Sijajevih, sinova Fadonovih, 48sinova Lebaninih, sinova Hagabinih, sinova Šalmajevih, 49sinova Hananovih, sinova Gidelovih, sinova Gaharovih, 50sinova Reajinih, sinova Resinovih, sinova Nekodinih, 51sinova Gazamovih, sinova Uzinih, sinova Fasealovih, 52sinova Besajevih, sinova Merinimovih, sinova Nefišesimovih, 53sinova Bakbukovih, sinova Hakufinih, sinova Harhurovih, 54sinova Baslitovih, sinova Mehidinih, sinova Haršinih, 55sinova Barkošovih, sinova Sisrinih, sinova Tamahovih, 56sinova Nasijahovih, sinova Hatifinih.
    57Sinova Salomonovih slugu: sinova Sotajevih, sinova Soferetovih, sinova Feridinih, 58sinova Jaalinih, sinova Darkonovih, sinova Gidelovih, 59sinova Šefatjinih, sinova Hatilovih, sinova Pokeret-Sebajinih, sinova Amonovih. 60Svega netinaca i sinova Salomonovih slugu tri stotine devedeset i dva.
    61Slijedeći ljudi koji su došli iz Tel Melaha, Tel Harše, Keruba, Adona i Imera nisu mogli dokazati da su njihove obitelji i njihov rod izraelskog podrijetla: 62sinovi Delajini, sinovi Tobijini, sinovi Nekodini: šest stotina četrdeset i dva. 63A od svećenika: sinovi Hobajini, sinovi Hakosovi, sinovi Barzilaja - onoga koji se oženio jednom od kćeri Barzilaja Gileađanina te uzeo njegovo ime. 64Ovi su ljudi tražili svoj zapis u rodovnicima, ali ga nisu mogli naći: bili su isključeni iz svećeništva 65i namjesnik im zabrani blagovati od svetinja sve dok se ne pojavi svećenik za Urim i Tumin.
    66Ukupno je na zboru bilo četrdeset i dvije tisuće tri stotine i šezdeset osoba, 67ne računajući njihove sluge i sluškinje, kojih bijaše sedam tisuća tri stotine trideset i sedam. Bilo je i dvije stotine četrdeset i pet pjevača i pjevačica, 68četiri stotine trideset i pet deva i šest tisuća sedam stotina i dvadeset magaraca.
    69Pojedini glavari obitelji dadoše priloge za gradnju. Namjesnik je položio u riznicu tisuću drahmi zlata, pedeset vrčeva, trideset svećeničkih haljina. 70Neki su od glavara obitelji dali u poslovnu riznicu dvadeset tisuća drahmi zlata i dvije tisuće dvije stotine mina srebra. 71A darova ostalog puka bilo je do dvadeset tisuća drahmi zlata, dvije tisuće mina srebra i šezdeset i sedam svećeničkih haljina.
    72Svećenici, leviti, vratari, pjevači, netinci i sav Izrael naseliše se svaki u svoj grad. A kada se približio sedmi mjesec, već su sinovi Izraelovi bili u svojim gradovima.
Nastanak židovstva -
Ezra čita Zakon -
Blagdan sjenica
Neh 8.
Tada se skupi sav narod kao jedan čovjek na trg koji je pred Vodenim vratima. Rekoše književniku Ezri da donese knjigu Mojsijeva zakona što ga je Jahve dao Izraelu. 2I prvoga dana sedmoga mjeseca svećenik Ezra donese Zakon pred zbor ljudi, žena i sviju koji su bili sposobni da ga razumiju. 3Na trgu koji je pred Vodenim vratima počeo je čitati knjigu, od ranoga jutra do podneva, pred ljudima, ženama i pred onima koji su bili zreli. Sav je narod pozorno slušao knjigu Zakona.
    4Književnik Ezra stajaše na drvenu besjedištu koje su podigli za tu zgodu. Kraj njega stajahu: s desne strane Matitja, Šema, Anaja, Urija, Hilkija i Maaseja, a s lijeve strane Pedaja, Mišael, Malkija, Hašum, Hašbadana, Zaharija i Mešulam. 5Ezra je otvorio knjigu naočigled svemu narodu - jer je bio poviše od svega naroda - a kad ju je otvorio, sav narod ustade. 6Tada Ezra blagoslovi Jahvu, Boga velikoga, a sav narod, podignutih ruku, odgovori: "Amen! Amen!" Zatim su kleknuli i poklonili se pred Jahvom, licem do zemlje. 7A leviti Ješua, Bani, Šerebja, Jamin, Akub, Šabtaj, Hodija, Maaseja, Kelita, Azarja, Jozabad, Hanan i Pelaja objašnjavahu Zakon narodu, a narod stajaše na svome mjestu. 8I čitahu iz knjige Božjeg zakona po odlomcima i razlagahu smisao da narod može razumjeti što se čita.
    9Potom namjesnik Nehemija, i svećenik i književnik Ezra, i leviti koji poučavahu narod rekoše svemu narodu: "Ovo je dan posvećen Jahvi, Bogu vašemu! Ne tugujte, ne plačite!" Jer sav narod plakaše slušajući riječi Zakona. 10I još im reče Nehemija: "Pođite i jedite masna jela, i pijte slatko, i pošaljite dio onima koji nemaju ništa pripremljeno, jer ovo je dan posvećen našem Gospodu. Ne žalostite se: radost Jahvina vaša je jakost." 11I leviti umirivahu sav narod govoreći: "Umirite se: ovaj je dan svet. Ne tugujte!" 12I ode sav narod da jede i pije, i da šalje obroke, i da slavi veliko slavlje: jer su shvatili riječi koje su im objavljene.
    13Drugog dana skupiše se glavari obitelji svega naroda, svećenici i leviti oko književnika Ezre da prouče riječi Zakona. 14I nađoše napisano u Zakonu što ga je Jahve naredio preko sluge Mojsija: "Sinovi Izraelovi neka borave pod sjenicama za svečanosti u sedmom mjesecu." 15Čim su čuli, proglasiše u svim svojim gradovima i u Jeruzalemu: "Idite u goru i donesite granja maslinova i granja divlje masline, mirtovih i palmovih grana i granja ostaloga lisnatog drveća da načinimo sjenice, kako je propisano." 16I ode narod i donese granja i načiniše sjenice, svaki na svom krovu i svojim dvorištima, u predvorjima Doma Božjega, na trgu kod Vodenih vrata i na onom kod Efrajimovih vrata. 17Sav zbor onih koji su se vratili iz sužanjstva načini sjenice i boravili su u njima - Izraelci nisu toga činili od vremena Jošue, sina Nunova, sve do toga dana. I bila je veoma velika radost.
    18Ezra je čitao knjigu Zakona Božjeg svakog dana, od prvoga do posljednjega. Sedam se dana svetkovao blagdan, a osmoga je dana bio svečani zbor, kako je propisano.
Pokorničko bogoslužje
Neh 9.
Dvadeset i četvrtoga dana toga mjeseca skupiše se Izraelci na post, u pokorničkim vrećama i posuti prašinom. 2Rod se Izraelov odvojio od svih tuđinaca: pristupili su i ispovijedali svoje grijehe i bezakonja svojih otaca. 3Stajali su, svatko na svome mjestu, i čitali knjigu Zakona Jahve, Boga svoga, četvrtinu dana; za druge su četvrtine ispovijedali svoje grijehe i klanjali se Jahvi, Bogu svome. 4A Ješua, Bani, Kadmiel, Šebanija, Buni, Šerebja, Bani i Kenani, popevši se na poviše mjesto za levite, vapili su snažnim glasom Jahvi, Bogu svome. 5I govorahu leviti Ješua, Kadmiel, Bani, Hašabneja, Šerebja, Hodija, Šebanija i Petahja:"Ustanite, blagoslivljajte Jahvu,
            Boga našega!Blagoslovljen da si, Jahve, Bože naš,odvijeka dovijeka!I neka je blagoslovljeno tvoje Ime
            slavno,iznad svakog blagoslova i hvale
            uzvišeno.6Ti si, Jahve, Jedini!Ti si stvorio nebo,i nebesa nad nebesima,i vojsku njihovu,zemlju i sve što je na njoj,mora i što je u njima.Ti sve to oživljavaš,i vojske se nebeske tebi klanjaju.7Ti si, Jahve, Bog,koji si Abrama izabrao,iz Ura kaldejskoga njega izveoi dao mu ime Abraham.8Vjerno si srce njegovo pred sobom
            našaoi Savez s njim sklopioda ćeš mu dati zemlju kanaansku,i hetitsku i amorejsku,i perižansku, jebusejsku i girgašansku,njemu i potomstvu njegovu.I svoja si obećanja ispunio,jer si pravedan.9Nevolju si otaca naših u Egiptu vidio,i vapaj si njihov čuo kraj Mora
            crvenoga.10Znacima si se i čudesima oborio
            na faraonai na sve sluge njegove,i na sav narod zemlje njegove;jer znao si kolika je bilaprotiv njih drskost njihova.Sebi si ime stekao koje do danas traje.11More si pred njima razdvojio:prešli su usred mora po suhu.U dubine si utopio progonitelje njihovekao kamen među vode silovite.12Stupom oblaka danju si ih vodio,a noću si stupom ognjenimsvijetlio im po putukojim su hodili.13Na goru si Sinajsku sišaoi s neba im govorio;i dao si impravedne naredbe,čvrste zakone,zapovijedi izvrsne i uredbe.14Ti si im objaviosvoju svetu subotu,zapovijedi, naredbe i Zakon si im
            propisaopo glasu sluge svoga Mojsija.15S neba si ih hranio kruhom za
            njihove gladi,za njihovu si žeđ iz stijene vodu izveo.Ti si im zapovjedio da pođuzaposjesti zemljuza koju si se zakleoda ćeš im dati.16Ali se oni i oci naši uzjoguniše,vratove ukrutišei zapovijedi tvojih nisu slušali.17Poslušnost su odbili,zaboravili čudesašto si ih za njih učinio;ukrutili su vratove, a u glavu uvrtjelida u ropstvo se svoje vrate, u Egipat.Ali ti si Bog praštanja,milosrdan i blag,na gnjev si spor, a u milosrdđu velik:i nisi ih ostavio!18Čak su načinilitele saliveno,'To bog je tvoj', rekoše,'koji te izveo iz Egipta!'I teško su hulili,19a ti u beskrajnom milosrđunisi ih napuštao u pustinji:stup se oblaka nije pred njima skrivao,danju ih je putem vodio,a stup je plameni noćupred njima svijetlio putemkojim su hodili.20Dao si im svoga Duha dobrogda ih naučiš mudrosti,mane svoje nisi uskratio njihovim
            ustima,i u žeđi si im vode pružio.21Četrdeset godina krijepio si ih
            u pustinji:ništa im nije nedostajalo:niti im se odijelo deralo,niti su im noge oticale.22I dao si im kraljevstva i narodei razdijelio ih granicama:zaposjeli su zemlju Sihona,
            kralja hešbonskoga,i zemlju Oga, kralja bašanskoga.23I sinove si im umnožiokao zvijezde nebeske,i u zemlju si ih doveoza koju si rekao njihovim ocimada će ući u nju i zaposjesti je.24Sinovi su ušli i pokorili zemlju,a ti si pred njima svladaostanovnike zemlje, Kanaance,i predao si u ruke njihovekraljeve i narode zemljeda rade s njima što ih je volja;25osvojili su gradove tvrdei zemlju plodnui naslijedili kućepune svakog dobra,isklesane zdence, vinograde, maslinikei mnogo plodnog drveća:jeli su, sitili se i debljalii uživali u velikoj dobroti tvojoj.26Ali su se bunili i odvrgli tebe,i Zakon su tvoj bacili za leđa,ubijali su proroke, koji su ih obraćalida se tebi vrate,i grdno su hulili.27U ruke si ih tada predao osvajačima,koji su ih tlačili.A u vrijeme muke svoje tebi su vapilii ti si ih s neba uslišioi u velikoj dobroti svojoj slao si imizbavitelje, koji su ih iz ruku tlačitelja
            njihovih izbavljali.28Ali čim bi se smirili,opet su pred tobom zlo činili,a ti si ih puštaou ruke neprijatelja njihovih,koji su ih mučili.I opet su k tebi vapilii ti si ih s neba uslišio:u milosrđu svojem mnogo si ih puta
            izbavio.29Ti si ih opominjao da se vrate tvome
            Zakonu:ali se oni uzjoguniše,nepokorni tvojim zapovijedima;griješili su protiv naredaba tvojih,a čovjek živi kad ih obdržava.Leđa su izvlačili,šije ukrućivali i nisu slušali.30Mnogo si godina bio strpljiv s njimai svojim si ih Duhom opominjaopo službi svojih proroka;no nisu slušali.Tada si ih predao u ruke naroda
            zemaljskih.31U velikom milosrđu svojemti ih nisi uništio,ni ostavio ih nisi,jer si ti Bog milostivi pun samilosti.32A sada, o Bože naš,veliki Bože, jaki i strašni,koji čuvaš Savez i dobrohotnost,neka ne bude pred licem tvojimneznatna sva ova nevoljakoja je snašla nas,kraljeve naše i knezove,svećenike i proroke naše,očeve naše i sav narod tvojod vremena asirskih kraljeva
            pa do danas.33Ti si pravedanu svemu što nas je snašlo,jer si ti pokazao vjernost,a mi zloću svoju.34Kraljevi naši i knezovi,svećenici i oci našinisu vršili Zakona tvoga,nisu osluškivali naredaba tvojih
            i opomenakoje si im davao.35Premda su bili u svom kraljevstvu,u velikim dobrima koja si im činio,u prostranoj i plodnoj zemljikoju si im dao,oni ti nisu služilii od svojih zlih djela nisu se odvraćali.36Mi smo danas, evo, robovii u zemlji koju si bio dao ocima našimda uživaju njene plodove i njena dobra,evo u njoj mi robujemo.37Njeni obilni prihodi idu kraljevimakoje si nam postavio zbog grijeha
            naših,i gospodare oni po volji svojojtjelesima našim i stokom našom.Ah, u velikoj smo nevolji!
Obaveze zajednice
Neh 10.
I zbog svega toga obvezujemo se pismeno na vjernost." Na zapečaćenoj ispravi stajala su imena naših knezova, levita i svećenika ...
    2Na zapečaćenoj ispravi su bili: namjesnik Nehemija, sin Hakalijin, i Sidkija, 3Seraja, Azarja, Jeremija, 4Pašhur, Amarja, Malkija, 5Hatuš, Šebanija, Maluk, 6Harim, Meremot, Obadja, 7Daniel, Gineton, Baruk, 8Mešulam, Abija, Mijamin, 9Maazja, Bilgaj, Šemaja - to su svećenici.
    10Zatim leviti: Ješua, sin Azanijin, Binuj, od sinova Henadadovih - Kadmiel, 11i braća njihova: Šekanija, Hodija, Kelita, Pelaja, Hanan, 12Mika, Rehob, Hašabja, 13Zakur, Šerebja, Šebanija, 14Hodija, Bani, Beninu.
    15Glavari naroda: Paroš, Pahat Moab, Elam, Zatu, Bani, 16Buni, Azgad, Bebaj, 17Adonija, Bigvaj, Adin, 18Ater, Ezekija, Azur, 19Hodija, Hašum, Besaj, 20Harif, Anatot, Nebaj, 21Magpijaš, Mešulam, Hazir, 22Mešezabel, Sadok, Jadua, 23Pelatja, Hanan, Anaja, 24Hošea, Hananija, Hašub, 25Haloheš, Pilha, Šobek, 26Rehum, Hašabna, Maaseja, 27Ahija, Hanan, Anan, 28Maluk, Harim, Baana.
    29... ali i ostali narod, svećenici, leviti - vratari, pjevači, netinci - i svi koji su se prema Zakonu Božjem odvojili od zemaljskih naroda, a i njihove žene, sinovi i kćeri, svi koji su bili sposobni da razumiju, 30priključili su se svojoj braći i glavarima te su se obvezali prisegom i zakletvom da će stupati prema Zakonu Božjem, koji je dan po rukama Mojsija, sluge Božjega, i da će držati i vršiti sve zapovijedi Jahve, Boga našega, njegove naredbe i zakone.
    31I osobito: da nećemo davati svojih kćeri narodima zemaljskim i njihovih kćeri nećemo uzimati svojim sinovima.
    32I ako narodi zemlje donesu na prodaju robu ili kakvo god žito u dan subotnji, mi ništa nećemo od njih kupovati u subotu ni u drugi posvećeni dan.
    Svake sedme godine ostavljat ćemo zemlju da počine i otpuštati dugove svake ruke.
    33Uzeli smo kao obavezu: da ćemo svake godine davati trećinu šekela za bogoslužje u Domu Boga svojega: 34za postavljeni kruh, za trajne prinosnice i za svagdanje paljenice, za žrtve subotnje, mladog mjeseca, blagdanske i za okajnice, da se pomiri Izrael; i za svaku službu u Domu Boga našega. 35Mi svećenici, leviti i narod bacili smo ždrijeb za prinos drva koja treba da određenog dana svake godine prema svojim obiteljima donosimo u Dom Boga našega za vatru na žrtveniku Jahve, Boga našega, kako je zapisano u Zakonu; 36da ćemo svake godine donositi u Dom Jahvin prvine od plodova zemlje i prve plodove svakoga drveta 37i prvorođene sinove i prvine svoje stoke, kako je to pisano u Zakonu - prvine od krupne i sitne stoke neka se odnose u Dom Boga našega, jer su određene svećenicima koji služe u Domu Boga našega. 38Povrh toga prvine svojih naćava, plodova svakog drveta, novoga vina i ulja nosit ćemo svećenicima u sobe Doma Boga našega; a desetinu od svoje zemlje levitima, jer leviti uzimaju desetinu u svim mjestima gdje radimo. 39Svećenik, sin Aronov, neka prati levite kad skupljaju desetinu. Leviti neka donose desetinu desetine u Dom Boga našega, u sobe riznice, 40jer su onamo dužni, Izraelci i leviti donositi prinos od žita, vina i ulja. Ondje se nalaze posude svetišta, svećenici u službi, vratari i pjevači.
    Nećemo više zanemarivati Doma Boga svojega.
Naseljavanje Židova u Jeruzalemu
Neh 11.
Tada se nastaniše knezovi narodni u Jeruzalemu. Ostali je narod bacao ždrijeb da od svakih deset ljudi izađe jedan koji će stanovati u svetom gradu Jeruzalemu, dok će ostalih devet ostati u drugim gradovima. 2I narod je blagoslovio sve ljude koji su dragovoljno htjeli živjeti u Jeruzalemu.
    3A evo glavara pokrajinskih koji su se nastanili u Jeruzalemu i po gradovima Judeje. Izrael, svećenici, leviti, netinci i sinovi Salomonovih slugu nastanili su se u svojim gradovima, svaki na svome posjedu. 4U Jeruzalemu se nastaniše sinovi Judini i sinovi Benjaminovi. Od sinova Judinih: Ataja, sin Uzije, sina Zaharijina, sina Amarjina, sina Šefatjina, sina Mahalalelova, od sinova Faresovih; 5Maaseja, sin Baruha, sina Kol-Hozea, sina Hazaje, sina Adaje, sina Jojariba, sina Zaharije, sina Šelina. 6Svega je bilo Faresovih sinova u Jeruzalemu četiri stotine šezdeset i osam ljudi sposobnih za boj.
    7Evo Benjaminovih sinova: Salu, sin Mešulama, sina Joedova, sina Pedajina, sina Kolajina, sina Maasejina, sina Itielova, sina Ješajina, 8i braća njegova: sposobnih za boj devet stotina dvadeset i osam.
    9Joel, sin Zikrijev, bio je njihov zapovjednik, i Juda, sin Hasenuin, drugi upravitelj grada.
    10Od svećenika: Jedaja, Jojarib, Jakin, 11Seraja, sin Hilkije, sina Mešulama, sina Sadoka, sina Merajota, sina Ahituba, predstojnik Doma Božjega, i 12njihova braća koja su vršila službu u Domu: osam stotina dvadeset i dvojica; i Adaja, sin Jerohama, sina Pelalije, sina Amsija, sina Zaharije, sina Pašhura, sina Malkijina, 13i njegova braća, glavari obitelji: dvjesta četrdeset i dvojica; i Amasaj, sin Azarela, sina Ahzaja, sina Mešilemota, sina Imerova, 14i njihove braće, sposobnih za boj: stotinu dvadeset i osam. Zapovjednik nad njima bio je Zabdiel, sin Hagedolimov.
    15Od levita: Šemaja, sin Hašuba, sina Azrikama, sina Hašabje, sina Bunijeva; 16i Šabtaj i Jozabad, od glavara levitskih, za nadzor vanjskih poslova Doma Božjega; 17i Matanija, sin Miheja, sina Zabdijeva, sina Asafova, koji je ravnao psalmima, počinjao zahvale i molitve; i Bakbukja, drugi među svojom braćom; i Abda, sin Šamue, sina Galala, sina Jedutunova. 18Svega je levita bilo u Svetom gradu: dvjesta osamdeset i četiri.
    19A vratari: Akub, Talmon i njihova braća koja su čuvala stražu na vratima: stotinu sedamdeset i dva.
U ostalim gradovima
    20A ostali Izraelci, svećenici i leviti, nastaniše se u svim gradovima Judeje, svaki na svojoj baštini i po naseljima u njihovim poljima.
    21Netinci su stanovali u Ofelu; Siha i Gišpa bijahu na čelu netinaca. 22Predstojnik je levitima u Jeruzalemu bio Uzi, sin Banija, sina Hašabje, sina Matanije, sina Mihejina. On je bio od sinova Asafovih, koji su bili pjevači za službu Doma Božjega. 23Jer je za njih bila kraljeva zapovijed i uredba za svakodnevnu službu. 24Petahja, sin Mešezabelov, od sinova Zeraha, sina Judina, bio je kraljev povjerenik za sve poslove s narodom. 25Od sinova Judinih nastanili su se u Kirjat Haarbi i njezinim zaseocima, u Dibonu i njegovim zaseocima, u Jekabseelu i njegovim naseljima, 26u Jesui, u Moladi, u Bet Peletu, 27u Hasar Šualu, u Beer Šebi i u njenim zaseocima, 28u Siklagu, u Mekoni i njenim zaseocima, 29u En Rimonu, u Sori, u Jarmutu, 30Zanoahu, Adulamu i njihovim naseljima; u Lakišu i njegovim poljima, u Azeki i njenim zaseocima: tako su se naselili od Beer Šebe sve do Hinomske doline.
    31Benjaminovi sinovi življahu u Gebi, Mikmasu, Aju i Betelu i u njihovim zaseocima, 32u Anatotu, Nobu, Ananiji, 33Hasoru, Rami, Gitajimu, 34Hadidu, Seboimu, u Nebalatu, 35Lodu, Ononu i u Dolini rukotvoraca.
    36Skupine levita nalazile su se u Judi i Benjaminu.
Svećenici i leviti, povratnici iz sužanjstva
Neh 12.
Ovo su svećenici i leviti koji su došli sa Zerubabelom, sinom Šealtielovim, i Ješuom: Seraja, Jeremija, Ezra, 2Amarja, Maluk, Hatuš, 3Šekanija, Rehum, Meremot, 4Ido, Gineton, Abija, 5Mijamin, Maadja, Bilga, 6Šemaja, Jojarib, Jedaja, 7Salu, Amok, Hilkija i Jedaja. To su bili glavari svećenički i njihova braća za Ješuina vremena.
    8A leviti: Ješua, Binuj, Kadmiel, Šerebja, Juda i Matanija - ovaj potonji i njegova braća ravnali su hvalospjevima. 9Bakbukja i Uni i braća njihova izmjenjivali su se s njima u službi.
Rodoslovlje velikih svećenika
    10Ješua rodi Jojakima; Jojakim rodi Elijašiba, a Elijašib Jojadu; 11Jojada rodi Jonatana, a Jonatan rodi Jaduu.
Svećenici i leviti u vrijeme velikog svećenika Jojakima
    12U Jojakimovo vrijeme glavari svećeničkih obitelji bijahu: Serajine obitelji Meraja; Jeremijine Hananja; 13Ezrine Mešulam; Amarjine Johanan; 14Malukove Jonatan; Šebanijine Josip; 15Harimove Adna; Meremotove Helkaj; 16Idove Zaharija; Ginetonove Mešulam; 17Abijine Zikri; Minjaminove ...; obitelji Moadjine Piltaj; 18Bilgine Šamua; Šemajine Jonatan; 19Jojaribove Matenaj; Jedajine Uzi; 20Saluove Kelaj; Amokove Eber; 21Hilkijine Hašabja; Jedajine Netanel.
    22U vrijeme Elijašiba, Jojade, Johanana i Jadue bili su popisani glavari levitskih obitelji i svećenici sve do kraljevanja Darija Perzijanca.
    23Sinovi Levijevi: glavari obitelji bili su zabilježeni u Knjizi ljetopisa, do vremena Johanana, sina Elijašibova.
    24Glavari levitski bili su: Hašabja, Šerebja, Ješua, Binuj, Kadmiel, a njihova braća, koja su stajala prema njima da pjevaju naizmjenično pohvale i zahvalnice prema uredbama Davida, Božjeg čovjeka, 25bijahu: Matanija, Bakbukja i Obadja. A Mešulam, Talmon i Akub, vratari, čuvali su stražu kod skladišta blizu vrata.
    26Ti su živjeli u vrijeme Jojakima, sina Ješue, sina Josadakova, i u vrijeme upravitelja Nehemije i književnika svećenika Ezre.
Posveta jeruzalemskog zida
    27Kad je bila posveta jeruzalemskoga zida, potražili su levite svugdje gdje su stanovali da ih dovedu u Jeruzalem te proslave posvetu radošću, zahvalnicama i pjesmom uz cimbale, harfe i citre.
    28I skupiše se pjevači, sinovi Levijevi, iz kraja oko Jeruzalema, iz netofatskih sela, 29iz Bet Hagilgala, iz Gebe i polja Azmaveta: jer su pjevači sebi sagradili sela oko Jeruzalema. 30Svećenici i leviti očistili su sebe, a zatim su očistili narod, vrata i zid.
    31Tada sam izveo judejske knezove na zid i sastavio dva velika zbora. Prvi je išao desno niza zid, prema Smetlišnim vratima; 32za njima su išli Hošaja i polovina judejskih knezova - 33Azarja, Ezra i Mešulam, 34Juda, Benjamin, Šemaja i Jeremija, 35a od svećeničkih sinova s trubljama: Zaharija, sin Jonatana, sina Šemaje, sina Matanije, sina Mikaje, sina Zakura, sina Asafa, 36s braćom njihovom Šemajom, Azarelom, Milalajem, Gilalajem, Maajem, Netanelom, Judom, Hananijem, s glazbalima Davida, Božjega čovjeka. A Ezra, književnik, išao je pred njima. 37Kod Izvorskih vrata popeli su se njima nasuprot kraj stepenica Davidova grada, zidnim usponom od Davidove palače sve do Vodenih vrata na istoku.
    38Drugi zbor, a za njim ja i polovica narodnih knezova, išao je nalijevo zidom i Pećkom kulom sve do Tržnog zida, 39pa onda iznad Efrajimovih vrata, Starih vrata, Ribljih vrata, Hananelove kule, kule Meaha, sve do Ovčjih vrata. Zaustavili su se kod Zatvorskih vrata.
    40Potom su oba zbora zauzela mjesto u Domu Božjem. Tako i ja i sa mnom polovica odličnika, 41svećenici Elijakim, Maaseja, Minjamin, Mikaja, Elijoenaj, Zaharija, Hananija s trubama, 42zatim Maaseja, Šemaja, Eleazar, Uzi, Johanan, Malkija, Elam i Ezer. Pjevači su pjevali pod ravnanjem Jizrahjinim. 43Toga su dana prinesene velike žrtve, ljudi su dali oduška radosti, jer ih je Bog ispunio velikom radošću, veselile se i žene i djeca. I radost Jeruzalema čula se nadaleko.
    44U to su vrijeme postavljeni ljudi da nadziru spremišta prinosa, prvina, desetina i da s polja uz gradove sabiru dijelove koje Zakon dodjeljuje svećenicima i levitima. Jer su se Judejci radovali svećenicima i levitima koji su bili u službi. 45Oni su vršili službu Bogu svome i službu očišćenja - kao i pjevači i vratari - prema odredbi Davida i njegova sina Salomona. 46Jer od Davidovih i Asafovih dana, od davnine, postoje pjevački glavari i pjesme pohvalne i zahvalnice Bogu. 47Zato je sav Izrael u vrijeme Zerubabela i u Nehemijino vrijeme dan za danom davao dijelove određene za pjevače i vratare. Davali su levitima posvećene darove, a leviti su davali sinovima Aronovim.
Isključenje stranaca
Neh 13.
U ono vrijeme čitala se narodu knjiga Mojsijeva i ondje se našlo zapisano da Amonac i Moabac ne smiju nikada ući u zbor Božji, 2jer nisu sinovima Izraelovima izašli u susret s kruhom i vodom, nego su čak najmili protiv njih Bileama da ih prokune, ali je naš Bog obratio kletvu u blagoslov. 3Kad su čuli Zakon, isključili su iz Izraela sve strance.
Drugo Nehemijino poslanje
    4A prije toga svećenik Elijašib, postavljen nad sobama Doma Boga našega, bijaše svom rođaku Tobiji 5uredio prostranu sobu gdje su se prije ostavljali prinosi, tamjan, posuđe, desetine žita, vina i ulja, određene za levite, pjevače i vratare, i doprinosi za svećenike. 6U to vrijeme nisam bio u Jeruzalemu, jer sam trideset i druge godine babilonskog kralja Artakserksa otišao kralju; ali poslije nekog vremena izmolio sam u kralja 7da se mogu vratiti u Jeruzalem. Tada doznadoh za zlo djelo što ga učini Elijašib uredivši Tobiji sobu u predvorjima Doma Božjega. 8To me veoma rasrdilo: izbacih iz sobe sav namještaj Tobijina stana 9i naredih da se sobe očiste, zatim unesoh onamo posuđe Doma Božjega, prinose i tamjan.
    10Doznadoh i to da levitima nisu davali njihovih dijelova i da su se i leviti i pjevači, određeni za službu, razbježali svaki u svoje polje. 11I prekorih odličnike i rekoh: "Zašto je zapušten Dom Božji?" Zatim skupih levite i pjevače i vratih ih k njihovim službama. 12Tada je sva Judeja donosila u spremišta desetinu žita, vina i ulja. 13Nad spremištima postavio sam svećenika Šelemju, književnika Sadoka i levita Pedaju, a uz njih Hanana, sina Zakura, sina Matanijina. Njih su smatrali pouzdanima; njihova je dužnost bila da dijele svojoj braći. 14Zato, sjeti se mene, Bože moj: ne prezri mojih pobožnih djela koja učinih za Dom Boga svoga i za službu u njemu.
    15U ono sam vrijeme vidio u Judeji ljude koji gaze u tijescima u dan subotnji; drugi su nosili snopove žita, tovarili na magarce vino, grožđe, smokve i svakojake terete da ih u dan subotnji unesu u Jeruzalem. I prekorih ljude što u taj dan prodaju živež. 16A Tirci koji su živjeli u Jeruzalemu donosili su onamo ribu i svakovrsnu robu da je prodaju Židovima u subotu. 17Prekorih judejske velikaše i rekoh im: "Kakvo to zlo djelo činite i skrnavite dan subotnji? 18Nisu li tako činili i vaši oci te je Bog naš doveo svu ovu nesreću na nas i na ovaj grad? A zar vi želite umnažati gnjev protiv Izraela skrnaveći subotu?" 19I zapovjedih još da uoči subote, kad se mrak spusti na jeruzalemska vrata, zatvore njihova krila i rekoh neka se ne otvaraju do iza subote! Postavio sam nekoliko svojih momaka na vrata da se ne unosi nikakav tovar u dan subotnji. 20Jednom su ili dvaput trgovci i prodavači svakovrsne robe proveli noć izvan Jeruzalema, 21ali sam ih upozorio i rekao im: "Zašto provodite noć pod zidom? Ako to ponovite, dignut ću na vas ruku!" Od toga vremena nisu više dolazili u subotu. 22Zapovjedio sam levitima da se očiste i da dođu čuvati vrata, kako bi se svetkovao dan subotnji. I za ovo se spomeni mene, Bože moj, i smiluj mi se po svome velikom milosrđu!
    23Onih sam dana vidio i Židove koji se bijahu oženili Ašdođankama, Amonkama i Moapkama. 24Polovica njihovih sinova govorila je ašdodski ili jezikom ovoga ili onoga naroda: više nisu znali govoriti židovski. 25Korio sam ih i proklinjao, neke sam i tukao, čupao im kose i zaklinjao ih Bogom: "Ne dajite svojih kćeri njihovim sinovima i ne uzimajte žene od njihovih kćeri za svoje sinove, a ni za sebe! 26Nije li u tome sagriješio Salomon, kralj Izraelov? Među mnogim narodima nije bilo kralja njemu ravna. Bio je drag Bogu svome i Gospod ga je postavio kraljem nad svim Izraelom. Ali su i njega tuđinke navele na grijeh! 27Treba li slušati kako i vi činite veliko zlo i postajete nevjerni Bogu našemu ženeći se tuđinkama?"
    28Jedan od sinova Jojade, sina velikog svećenika Elijašiba, bijaše zet Horonjaninu Sanbalatu. Njega sam otjerao od sebe. 29Spomeni se, Bože moj, ovih ljudi, jer su oskvrnuli svećeništvo i zavjet svećenički i levitski.
    30Tako sam ih očistio od svega tuđega i opet uspostavio službe svećenika i levita dodijelivši svakome njegov posao. 31Uredio sam i da se nose drva u određene dane i prvine.
    Sjeti me se, Bože moj, za moje dobro!
Tobija (Tob.)
Tob 1.
Povijest Tobita, sina Tobielova, sina Ananielova, sina Aduelova, sina Gabaelova, potomka Asielova, iz plemena Naftalijeva - 2koji je u vrijeme Šalmanasara, kralja asirskoga, bio odveden u sužanjstvo iz Tisbe, koja se nalazi južno od Kedeša Naftalijeva, u Gornjoj Galileji, nešto poviše Hasora.
Pobožni lik Tobitov
    3Ja, Tobit, hodio sam putovima istine i pravde svega svog života. Udijelio sam mnogo milostinje svojoj braći i ljudima koji su došli sa mnom u Ninivu, zemlju Asiraca. 4Dok sam se, u vrijeme svoje mladosti, još nalazio u domovini, u zemlji Izraelovoj, sve se pleme Naftalija, oca mojega, bilo udaljilo od doma Davidova i od Jeruzalema, izabrana među svim plemenima Izraelovim da bi u njemu prinosili svoje žrtve. Zbog toga je i bio podignut i posvećen Hram, Prebivalište Svevišnjega, za sva vjekovita pokoljenja. 5Ali su se sva plemena okrenula, pa i pleme oca moga Naftalija, i prinosila su žrtve teletu što ga bijaše načinio Jeroboam, kralj izraelski, u Danu, na brdima galilejskim.
    6Često sam tako, za svetkovinu, sam išao u Jeruzalem, da se poklonim, kako je propisano svemu Izraelu zauvijek, noseći prvine i desetine plodina i vunu prve postrižine. 7Predavao sam sve to svećenicima, sinovima Aronovim, za žrtvenik; od svih plodova davao sam desetinu sinovima Levijevim, koji vrše službu u Jeruzalemu, i prodavao odgovarajući dio druge desetine te utržak trošio svake godine u Jeruzalemu. 8Najposlije, poklanjao sam treću desetinu onima kojima je pripadala, kao što mi bijaše naredila Debora, moja baka, budući da sam iza oca ostao siroče. 9Kad postadoh zreo čovjek oženih se Anom, djevojkom iz svoga plemena, i dobih s njome sina Tobiju.
U progonstvu
    10Kad sam kao sužanj došao u Ninivu, sva moja braća, a tako i moji suplemenici, blagovahu jela poganska; 11a ja sam otklanjao da ih jedem. 12Misli sam i srce upravljao Bogu svome, 13i zato me Svevišnji nagradi milošću i naklonošću Šalmanasara, komu postadoh upraviteljem dobara. 14Poslije toga išao sam u Mediju, gdje sam za nj kupovao sve do njegove smrti i ondje pohranih deset srebrenih talenata u Gabaela, Gabrijeva brata, u Ragesu, gradu medijskom.
    15Ali kada Šalmanasar umrije, zakralji se mjesto njega Sanherib, njegov sin. Ceste njegove postadoše opasne i ja više nisam mogao ići u Mediju. 16U vrijeme Šalmanasarovo dijelio sam obilno milostinju svojoj braći: 17hranio sam gladne, odijevao gole, kad bih vidio koga od roda svoga ubijena pa bačena izvan zidina Ninive, brižno bih ga ukopao. 18Sahranjivao sam potajno one koje je ubio kralj Sanherib, natjeran na povlačenje iz Judeje. Uistinu, ubio ih je mnogo u svome gnjevu: po naređenju kraljevu tražili su mrtva tijela, ali ih ne mogahu naći.
    19Onda jedan iz Ninive ode kralju te me tuži da sam ja onaj koji ih pokopava; a ja se tada utajah. Doznavši da me traže kako bi me pogubili, uplašen se udaljih. 20Zaplijenili su mi sva dobra i ne osta mi ništa do žene Ane i sina Tobije.
    21Nije prošlo ni pedeset dana kadli kralja ubiše njegova dva sina; poslije toga pobjegoše u planinu Ararat, a zakralji se mjesto njega sin mu Asarhadon. On na čelo državne riznice i čitave uprave postavi Ahikara, sina moga brata Anaela. 22Ahikar se zauze za me i ja se vratih u Ninivu. Ahikar je Sanheribu, kralju asirskom, bio peharnik, čuvar državnog pečata, upravitelj i rizničar. Asarhadon ga imenova na sve te dužnosti ponovo. A bijaše Ahikar moj bratić.
Sljepoća
Tob 2.
Kad sam se dakle sa svojom ženom Anom i sa sinom Tobijom opet našao na svome, bijaše mi na Pedesetnicu, a to je Blagdan sedmica, priređen lijep objed i ja sjedoh da blagujem. 2Vidjevši ona mnoga jela, rekoh sinu: "Idi i dovedi jednoga od naše braće na koga naiđeš a koji se sjeća Gospodina. Eto, čekat ću te!" 3Kad se sin vratio, kaza: "Oče, jedan od našega roda zadavljen je i bačen na trg." 4A ja, ništa i ne okusiv, skočih na noge i unesoh onoga mrtvaca u jednu kuću, gdje mogaše ostati sve do zalaza sunca. 5Potom se vratih, umih se i pojedoh svoj objed u žalosti. 6Sjetih se Amosova proročanstva:
    "Svetkovine vaše u tugu će se
            pretvoriti,
        a radosti vaše kuknjavom će
            postati."I zaplakah. 7Kad je sunce zašlo, odoh, iskopah raku i sahranih mrtvoga. 8Susjedi mi se rugali i govorili: "Zar se ne boji da će ga zbog toga ubiti? Jednom se izvukao, a sad opet pokopa mrtvace."
    9Iste noći, poslije onog ukopa, vratih se kući, a kako bijah nečist, legoh kraj zida u vrtu; bilo je toplo pa sam spavao otkrivena lica. 10Nisam znao da je u zidu bila ptičica. I kako mi oči bijahu otvorene, padoše mi tople ptičje izmetine u oči i od toga dobih bijele mrlje. Išao sam liječnicima, ali mi ne mogoše pomoći. Uzdržavao me Ahikar dok ne ode u Elimaidu.
Primjerno poštenje
    11Moja je žena Ana odonda zarađivala ručnim radom: prela je i tkala. 12Kad bi gospodarima obavila posao, platili bi joj. Sedmoga ožujka dovrši tako jedan rad i posla ga gospodarima. Oni joj sve isplatiše i povrh toga pokloniše jare. 13Kad ga dovede, jare poče večati. Upitah ženu: "Odakle ti jare? Da možda nije ukradeno? Vrati ga gospodarima, jer nije dopušteno jesti što je ukradeno." 14A ona odgovori: "Dadoše mi ga kao dar povrh plaće."
    Ali ja nisam vjerovao, nego sam joj, naljutivši se na nju, svejednako govorio da ga vrati gospodarima. A ona onda odgovori: "Gdje su tvoje milostinje i tvoja dobra djela? Eto, vide se na tebi!"
Tobitova molitva
Tob 3.
Ojađen zaplakah i počeh moliti pun tuge:2"Pravedan si, Gospode,
        sva su tvoja djela i svi tvoji putovi
            milosrđe i istina:
        ti si sudac svijeta.3Spomeni me se i pogledaj na me:
        ne kažnjavaj me zbog mojih
            grijeha
    ni zbog prijestupa otaca mojih,
        koji su griješili pred tobom.4Uistinu smo prestupili zapovijedi
            tvoje
        te si nas prepustio pljački,
            zatočenju, smrti
    i porugi među svim narodima
        među koje si nas razasuo.5Pravedni su tvoji sudovi
        zbog grijeha što ih činih ja i moji
            oci,
    jer se nismo držali tvojih
            zapovijedi,
        nismo u istini hodili pred tobom.6Sad postupaj sa mnom po svojoj
            volji,
        odluči se da prihvatiš moj duh,
        da umrem i postanem zemlja.
    Jer mi je bolje umrijeti nego živjeti
        i slušati lažne prijekore
        i gorčinu u duši kupiti.
    Zapovjedi da budem oslobođen od
            ove pokore
        pa da odem u prostore vječne:
        ne odvrći lica svoga od mene."
Sarina nesreća
    7Istoga dana i Sari, kćeri Raguelovoj, u Ekbatani Medijskoj, dogodi se te je izruži jedna sluškinja njezina oca 8zbog toga što je sedam muževa za koje Sara bijaše pošla pakosni zloduh Asmodej ubio prije nego što su ušli k njoj. Reče joj ona sluškinja: "Jest, ubijaš svoje muževe! Sedam si ih imala, a ne bijaše ti sreće ni s jednim. 9Zašto nas kažnjavaš? Ako su umrli, poteci za njima! Nikad mi ne vidjele ni tvoga sina ni tvoje kćeri!" 10Kad je Sara to čula, veoma se ražalostila. Plačući je otišla u očevu sobu, u nakani da se objesi. Ali onda, promislivši, reče u sebi: "Zar da mi oca kude i da mu predbacuju: 'Imao si jedinu, ljubljenu, kćer, pa ti se, na nesreću, i ona objesila.' Starog bih oca svoga rastužila i gurnula u carstvo mrtvih. Ne, neću se objesiti: bolje mi je moliti Boga da mi udijeli smrt da nikad više ne čujem ovakvih uvreda."
Sarina molitva
    11I raskrilivši ruke kraj prozora, pomoli se ovako:
    "Blagoslovljen, Bože milosrđa,
        i blagoslovljeno tvoje Ime
            navijeke!
        Blagoslivljaju te sva tvoja djela
            zauvijek.12Obraćam, Gospode, lice svoje k tebi
        i oči upirem u te.13Zapovijedi, Gospode, da pođem
            s ove zemlje
        i da više nikada ne čujem one
            uvrede.14Ti znaš, Gospode, da sam čista od
            svakoga grijeha s čovjekom15    i da nisam uprljala ime svoje,
        ni ime oca svojega u zemlji
            sužanjstva.
    Jedina sam kći u oca,
        nema on drugoga djeteta koje bi
            ga naslijedilo,
    niti kakva brata blizu,
        niti rođaka koga bih čekala.
    Sedam sam muževa već izgubila:
        ta čemu bih još živjela?
    Ne želiš li mi smrt udijeliti,
        svrni onda pogled na me i smiluj
            se
        da nikad više ne čujem onih
            uvreda."
Obje molitve uslišane
    16Obje molitve bijahu uslišane pred Slavom Gospodnjom. 17I bi poslan Rafael, anđeo Gospodnji, da ih oboje izliječi: da skine bijele mrlje s Tobita i vid mu vrati; a Saru, kćer Raguelovu, da dade za ženu Tobiji, sinu Tobitovu, te da okuje pakosnog zloduha Asmodeja: jer je ona Tobiji bila namijenjena. U isto vrijeme Tobit se vrati u svoju kuću, a Sara, kći Raguelova, siđe iz gornje sobe.
Tobija upućen u Mediju
Tob 4.
Toga dana Tobit se sjeti novca što ga bijaše pohranio kod Gabaela, u Ragesu Medijskom. 2I reče u sebi: "Zazivao sam smrt; zašto ne bih radije dozvao Tobiju, svoga sina, da mu kažem to o novcu prije nego umrem?" 3Dozvavši ga, reče mu:
    "Sine, kada umrem, pristojno me pokopaj. Poštuj svoju majku, ne ostavljaj je svega svog života, čini sve što će joj biti milo i nemoj je žalostiti. 4Sjeti se, sine, da se ona suočila s mnogim opasnostima dok si joj bio u krilu. A kad umre, sahrani je pokraj mene u istome grobu.
    5Svakog dana, sine, sjeti se Gospodina Boga našega; nemoj griješiti ili kršiti njegovih zapovijedi. Čini pravedna djela svega svog vijeka i ne kroči putovima nepravde. 6Jer ako činiš po istini, uspijevat ćeš u djelima svojim, kao svi oni koji čine pravdu.
    7Djeli milostinju od svoga dobra: kad dijeliš milostinju, neka ti ne bude oko stisnuto. Ne okreći lica od siromaha, pa ni Bog neće okrenuti lica od tebe. 8Od onoga što imaš i prema tome koliko imaš dijeli milostinju: imaš li malo, daj malo, ali ne oklijevaj dati milostinju. 9Jer dobar polog spremaš sebi za dan potrebe. 10Udijeljena milostinja oslobađa od smrti i ne dopušta da odeš u mrak. 11Jer milostinja je mio dar pred licem Svevišnjega.
    12Čuvaj se, sine, svakoga preljuba. I pazi da ti žena bude iz plemena tvojih otaca; ne uzimaj za ženu tuđinku koja ne pripada koljenu tvoga oca, jer mi smo sinovi proročki. Noa, Abraham, Izak, Jakov naši su oci odiskona; sjeti se, sine, da su svi oni uzeli žene među svojom braćom i da su bili blagoslovljeni u svojoj djeci, njihovo potomstvo dobit će zemlju u nasljedstvo.
    13I onda, sine, ljubi svoju braću i nemoj se uzoholiti u srcu pred svojom braćom, ni pred sinovima i kćerima svoga naroda, skanjujući se da odabereš ženu između njih! U oholosti leži mnoga propast i nemir, a od dangube samo je šteta i bijeda, jer je nerad majka gladi.
    14Neka ničija zarada ne prenoći kod tebe, nego je isplati odmah. Budeš li služio Bogu, platit će ti se. Razmišljaj, sine, o svakome svom djelu i lijepo se vladaj. 15Ne čini nikome što bi tebi samomu bilo mrsko. Ne pij vina do pijanosti; neumjerenost uklanjaj sa svoga puta.
    16Dijeli svoj kruh s gladnima, a svojom odjećom odjeni gologa. Sve što ti je suvišno daj drugima, a kada dijeliš milostinju, neka ti oko ne bude stisnuto. 17Metni svoj kruh na grob pravednih i ne daj ga grešnicima.
    18Obraćaj se uvijek onome tko je mudar i ne odbacuj korisna savjeta. 19U svakoj prilici hvali Gospoda Boga i moli ga da ti upravlja putove, da sve tvoje staze i namjere dobro završe. Jer nijedan narod ne posjeduje mudrosti: Bog je onaj koji udjeljuje svako dobro, ponižava kako hoće, sve do dna carstva mrtvih. Sjeti se, sine, mojih pouka: neka ti se nikada iz srca ne izbrišu.
    20A sada ću te, sine, uputiti glede onih deset srebrnih talenata koje sam pohranio u Gabaela, sina Gabrijeva, u Ragesu Medijskom. 21Ne plaši se, sine, što smo osiromašili. Bit ćeš bogat budeš li se bojao Boga, klonio se svakoga grijeha i vršio ono što je Bogu milo."
Rafael prati Tobiju
Tob 5.
Tobija odgovori ocu: "Oče moj, učinit ću sve što si mi naredio. 2Samo, kako ću preuzeti novac kad ne znam onoga u koga je pohranjen." 3Onda mu otac dade zadužnicu i reče: "Potraži čovjeka koji će ići s tobom, a ja ću ga nagraditi. Idi, dakle, i podigni novac."
    4Tobija ode da potraži takva čovjeka i nađe Rafaela. Tobija nije znao da je to anđeo Božji. 5I upita ga: "Bi li htio sa mnom u Rages Medijski? Znaš li put onamo?" 6Anđeo mu odvrati: "Bih. Poći ću s tobom. Znam put, bijah već gost našega brata Gabaela." 7Tobija mu reče: "Počekaj da javim ocu." 8Anđeo mu kaza: "Idi i ne zadržavaj se."
    9Onda Tobija ode ocu te mu reče: "Evo, našao sam onoga koji će ići sa mnom." A otac će mu: "Dovedi ga meni da čujem kojemu plemenu pripada i je li pouzdan da ti bude pratilac." 10Tobija ga zovnu, pa kad on uđe, zagrliše se.
    11Onda ga Tobit upita: "Brate, kojemu rodu i kojoj obitelji pripadaš? Kaži mi!" 12On mu odgovori: "Tražiš li rod i obitelj ili nekoga koji će za nagradu pratiti tvoga sina?" Tobit će mu na to: "Brate, hoću da znam koji su ti preci i kako se zoveš." 13A on će: "Ja sam Azarja, sin Ananije, najstarijeg od tvoje braće." 14Tobit mu kaza: "Dobro mi došao! I ne ljuti se na me zato što sam htio doznati za tvoj rod i za tvoje ime. Ti si dakle moj brat iz ugledna i plemenita roda. Poznavao sam dobro i Ananiju i Jatana, sinove velikog Semeja, kad smo išli zajedno u Jeruzalem da se poklonimo i prikažemo prvine i desetine plodina. Oni nisu nikada zašli na stranputicu. Braća su ti ljudi valjani. Pripadaš plemenitu rodu. 15Ali mi kaži kakvu ću ti nagradu dati: jednu drahmu na dan i sve što je potrebno tebi i mome sinu. 16I još ću ti dodati nešto povrh plaće kad se vratite živi i zdravi."
    17Dogovoriše se tako.
    A onda kaza Tobiji: "Spremi se i sretan vam put obojici!" Sin spremi sve za put. I reče mu njegov otac: "Idi s ovim čovjekom, a Bog koji na nebu stoluje udijelio vam sretno putovanje i anđeo njegov pratio vas!"
    18Ali Ana, majka Tobijina, zaplaka i ukori Tobita: "Zašto si dopustio da nam sin ode? Nije li on štap naših ruku kad ulazi i izlazi pred nama? 19Ne bilo toga novca, smeće je prema našem sinu. 20Ta ovo što nas je Bog ostavio u životu - dosta nam je." 21Tobit joj odgovori: "Ne govori tako, sestro. Vratit će se on živ i zdrav i tvoje će ga oči opet ugledati. 22Ta prati ga dobar anđeo i njegovo će putovanje biti sretno, vratit će se živ i zdrav."
    23Onda ona prestade plakati.
Riba
Tob 6.
A sin išao s anđelom i pas za njima. Predvečer stigoše do rijeke Tigrisa i tu provedoše noć. 2Potom momak siđe u rijeku da se okupa, kad najednom skoči iz vode velika riba i htjede ga proždrijeti. 3Anđeo mu reče: "Uhvati ribu." Nato se momak dočepa ribe te je izvuče na suho. 4Onda mu anđeo kaza: "Raspori ribu, izvadi joj srce, jetru i žuč i dobro ih čuvaj jer su koristan lijek." 5Momak izvrši što mu je anđeo naredio. I pošto su ribu ispekli, pojedoše je, 6a onda nastaviše put dok se ne primakoše Ekbatani.
Anđeo Tobiji namjenjuje Saru
    7Mladić potom upita anđela: "Brate Azarja, čemu će služiti riblja jetra, srce i žuč?" 8A on odgovori: "Srce i jetra služe kad koga muči demon ili zao duh: treba to pred takvim, bio muškarac ili žena, spaliti, i nikad ga zao duh više neće mučiti. 9A žuč se uzima da se njome premažu oči na kojima su bijele mrlje, tako te bolesnik ozdravi."
    10Kad bijahu blizu Ekbatane, 11anđeo reče mladiću: "Brate, noćas ćemo prenoćiti kod Raguela; on ti je rođak, a ima jedinicu kćer koja se zove Sara. 12Ja ću gledati da ti je dadu za ženu, jer tebi pripada njezino nasljedstvo: jedini si od njezina roda, djevojka je lijepa i razborita. 13Sad me poslušaj: govorit ću njenu ocu, i kad se vratimo iz Ragesa, proslavit ćemo svadbu. Jer ja znam da je Raguel, prema Mojsijevu zakonu, ne može dati drugome, a kad bi to uradio, zaslužio bi smrt, jer ti imaš pravo na nasljedstvo pred svakim drugim." 14Onda mladić kaza anđelu: "Brate Azarja, čuo sam da je djevojka već bila dana sedmorici ljudi i da su svi nađeni mrtvi u svadbenoj sobi: 15jedinac sam u oca; bojim se da ću, odem li k njoj, umrijeti kao i oni prije mene; jer nju ljubi neki demon koji ne čini zla drugima, osim onima koji joj se približe. Bojim se da ne umrem i da za sobom, zbog žalosti, ne povučem u grob svoga oca i svoju majku, a nemaju drugoga sina da ih sahrani." 16Anđeo mu reče: "Ne sjećaš se kako ti je otac naredio da uzmeš za ženu samo onu koja pripada tvome rodu? Zato me poslušaj, brate: ona će biti tvoja žena, a ti se ne osvrći na demona, jer će još noćas biti tvoja. 17Kad budeš ušao u svadbenu sobu, uzet ćeš tamjanova pepela i metnut ćeš na nj malo ribljeg srca i jetre; kad tako okadiš, demon će oćutjeti vonj i pobjeći će i neće se više vratiti. 18Kad se htjedneš približiti k njoj, bdijte oboje i dozivajte milostivog Boga: on će vas spasiti i smilovati vam se. Ne boj se: ona ti je bila dosuđena oduvijek, ti ćeš je spasiti; ona će poći s tobom i mislim da ćeš s njom imati poroda."
    Kad je Tobija čuo sve to, odmah mu ona omilje i njegova se duša privinu uz njezinu.
Dolazak u Raguelovu kuću
Tob 7.
Onda uđoše u Ekbatanu i pođoše prema kući Raguelovoj. Sara im dođe u susret, pozdravi ih i oni nju pozdraviše, pa ih ona uvede u kuću. 2Raguel reče Edni, svojoj ženi: "Kako li je ovaj samo nalik na Tobita, moga rođaka!" 3Raguel ih zapita: "Odakle ste, braćo?" Odgovoriše mu: "Mi pripadamo Naftalijevim sinovima koji su bili prognani u Ninivu." 4Kaza im on: "Poznajete li Tobita, brata našega?" Oni odgovoriše: "Poznajemo ga." 5Onda ih upita: "Je li dobro s njime?" Oni odgovoriše: "Živ je i dobro je." Tobija nadoda: "To je moj otac." 6Nato ga Raguel zagrli, poljubi ga suznih očiju i blagoslovi ga čudeći se: "Ti si dakle sin onoga plemenitog i dobrog čovjeka." Doznavši da je Tobit izgubio vid, ražalosti se i zaplaka. 7I žena mu Edna i kći Sara zaplakaše i primiše ih spremno. 8Potom zaklaše ovna i pripremiše jela u izobilju.
    9Tobija kaza Rafaelu: "Brate Azarja, govori o onome o čemu si mi pripovijedao na putu."
    10Anđeo prozbori o tom s Raguelom, a on će Tobiji: "Jedi, pij i budi veseo, jer tebi pripada moja kći. Ipak ti moram otkriti istinu: 11već bijah svoju kćer dao sedmorici, ali kad joj se približiše, svi noću pomriješe. Ali ti sada budi veseo." 12Tobija odgovori: "Neću ništa okusiti dok se ne odlučite i ne izvršite što treba." Nato mu Raguel kaza: "Uzmi je od ovoga časa po pravdi: ti si njezin brat i ona pripada tebi. Milosrdni Bog neka vam udijeli sreću." 13Zatim pozva Saru, svoju kćer; uzevši je za ruku, dade je kao zaručnicu Tobiji govoreći: "Evo, uzmi je prema Mojsijevu zakonu i odvedi je k svome ocu." I blagoslovi ih. 14Onda pozva Ednu, ženu svoju. Dohvativši list, napisa ugovor i udari pečat. Potom počeše blagovati.
    15Nakon toga pozva Raguel Ednu, ženu svoju, i reče joj: "Sestro, pripremi drugu sobu i uvedi je." 16Ona uradi kako joj je zapovjedio i uvede je. Kći zaplaka. 17Vidjevši suze svoje kćeri, kaza joj: "Budi hrabra, kćerko: Gospodar neba i zemlje neka te nagradi milošću za tvoju bol. Budi hrabra, kćerko!"
Dobri zaručnici spašeni
Tob 8.
Kad su povečerali, uvedoše Tobiju k Sari. 2On se, ulazeći k njoj, sjeti Rafaelovih riječi: uze tamjanova pepela, metnu na nj riblje srce i jetru i okadi. 3Tek što demon oćutje vonj, pobježe u Gornji Egipat, a anđeo ga ondje okova.
    4Kako su se zatvorili u sobu, Tobija ustade s postelje i reče: "Ustaj, sestro, molimo se da nam se Bog smiluje."
    5Onda se Tobija poče moliti:
    "Blagoslovljen da si, Bože naših
            otaca,
        blagoslovljeno sveto i slavno ime
            tvoje u sve vijeke!
    Blagoslivljala te nebesa
        i sva tvoja stvorenja u sve vijeke!6Ti si stvorio Adama
        i dao mu pomoćnicu Evu:
        od njih je proizašao ljudski rod.
    Ti si rekao: 'Nije dobro da čovjek
            bude sam;
        načinimo mu pomoćnicu sličnu
            njemu.'7Gospode, ne uzimam zbog pohote
            ovu svoju sestru
        nego po istini.
    Smiluj mi se
        i učini da s njom doživim starost."
    8I zajedno rekoše: "Amen, amen." 9I zaspaše oboje te noći.
    10A Raguel usta i pođe da iskopa raku misleći: "Ako i on umre." 11Raguel se vrati u svoju kuću 12i kaza Edni, ženi svojoj: "Pošalji jednu od sluškinja da vidi je li živ. Ako je umro, pokopajmo ga odmah da nitko ne sazna." 13Sluškinja otvori vrata, uđe i nađe kako oboje spavaju. 14Izađe i javi im: "Dobro je, živ je."
    15Nato Raguel zahvali Bogu:
    "Blagoslovljen da si, Bože,
        svakim blagoslovom čistim
            i svetim.
    Blagoslivljali te sveti tvoji i sva
            tvoja stvorenja!
        Svi anđeli i svi izabranici tvoji
            blagoslivljali te u sve vijeke!16Blagoslovljen jer si me razveselio
        i jer se nije dogodilo čega se bojah,
        nego si nam iskazao svoje bogato
            milosrđe.17Blagoslovljen jer si se smilovao
        ovoj djeci što su jedina.
    Izlij na njih svoje milosrđe, Gospode,
        podari im da zavše život u
            zdravlju,
        sa srećom i milosrđem."
    18A zatim zapovjedi kućnoj čeljadi da zatrpaju raku. 19Tada priredi gozbu koja je trajala četrnaest dana. 20Prije nego što su izminuli svadbeni dani, Raguel uze zaklinjati Tobiju: "Ne idi na put dok se ne navrši četrnaest svadbenih dana, 21a onda primi polovicu imutka i vrati se živ i zdrav svome ocu. Drugi ćeš dio dobiti poslije moje i ženine mi smrti."
Rafaelov put u Mediju
Tob 9.
Onda Tobija pozva Rafaela i reče mu: 2"Brate Azarja, uzmi sa sobom jednog slugu i dvije deve pa idi Gabaelu u Rages koji se nalazi u Mediji: uzmi od njega novac pa dovedi i njega na pir, 3jer me Raguel zaklinjao da ne odlazim. 4Znaš da moj otac broji dane, pa budem li se mnogo zadržavao, bit će zabrinut veoma."
    5Tada Rafael ode. Provede noć u Gabaela i dade mu obveznicu. Gabael izvuče zapečaćene vrećice te mu ih izruči. 6Brzo se krenuše obojica i dođoše na pir. Tobija blagoslovi svoju ženu.
U očekivanju da se Tobija vrati
Tob 10.
A otac Tobijin brojio svaki dan. I kad je prošlo vrijeme za povratak a sina ne bijaše, 2reče Tobit: "Možda su odbijeni? Ili je možda umro Gabael pa novac nije predan?" 3I rastuži se veoma. 4Kaza mu žena: "Dijete je stradalo kad ga tako dugo nema." 5I poče jadikovati: "Kako da ne budem zabrinuta, dijete moje, kad sam ti dopustila da odeš, svjetlo očiju mojih!"
    6Tobit je stade tješiti: "Šuti, ne govori: njemu je dobro." 7Ona mu odgovori: "Šuti ti i ne zavaravaj me; znam ja, stradalo je dijete moje."
    Svakog je dana izlazila na cestu kojom je sin krenuo na put; danju ne bi ni dodirnula jela, a noću nije prestajala jadikovati za svojim Tobijom.
    Kad prođe četrnaest dana svadbenih za kojih Raguel zaklinjaše Tobiju da ostane, 8Tobija kaza Raguelu: "Pusti me da idem, jer su već otac moj i majka moja izgubili nadu da će me još ugledati." 9Tast ga zamoli: "Ostani kod mene, a ja ću se pobrinuti da pronađem nekoga koji će ocu tvome donijeti vijesti o tebi." Ali mu Tobija odvrati: "Ne, nego me pusti da idem k ocu svome!"
Oproštaj Tobije s tazbinom
    10Raguel onda ustade, preda mu Saru, njegovu ženu, i polovicu imutka, sluge, stoku i novac. 11Pošto ih je blagoslovio, oprosti se s njima govoreći: "Djeco, Bog nebeski nek' vam udijeli sreću još prije nego što umrem."
    12A svojoj kćeri kaza: "Poštuj svekra i svekrvu: oni su ti sada roditelji. I da čujem samo dobre vijesti o tebi." I poljubi je.
    13Onda Edna reče Tobiji: "Ljubljeni brate moj, nek' ti Gospodar neba dade sretan povratak, a meni neka udijeli milost da vidim djecu koju ćeš imati s mojom Sarom, da osjetim radost pred Gospodom. Evo, predajem ti kćer svoju na čuvanje: ne žalosti je."
    14Zahvalivši Bogu što mu je udijelio sretan put i poželjevši blagoslov Raguelu i Edni, ženi njegovoj, Tobija krenu.
Tobijin povratak sa Sarom
Tob 11.
Nastaviše put dok se ne približiše Ninivi. 2Onda Rafael kaza Tobiji: "Ne znaš li, brate, u kakvu si stanju ostavio oca svoga? 3Potrčimo nas dvojica prije tvoje žene i priredimo kuću: 4uzmi u ruku riblju žuč." Krenuše, a pas za njima.
    5Dotle je Ana sjedila i gledala na put ne bi li ugledala svoje dijete. 6Izdaleka ga opazi pa reče Tobitu: "Evo, vraća se sin tvoj i čovjek koji ga pratio."
    7A Rafael reče Tobiji: "Znam da će otac tvoj otvoriti oči. 8Ribljom žuči namaži njegove oči, a on će ih, oćutjevši svrbež, protrljati i tako skinuti s njih bijele mrlje i tebe vidjeti."
    9Dotle se Ana, potrčavši naprijed, baci u zagrljaj sinu svome i reče mu: "Opet te vidim, sine moj! Od ovoga časa mogu mirno umrijeti!" Nato oboje zaplakaše.
Tobitovo ozdravljenje
    10Tobit iziđe na vrata i spotače se, ali sin potrča k njemu 11i pridrža ga, razmaza žuč ocu preko očiju i kaza: "Hrabro, oče moj!" 12Kad ga oči zasvrbješe, protrlja ih, a iz očinjih mu se kutića oljuštiše bijele mrlje. 13Ugledavši sina, zagrli ga, zaplaka i probesjedi:14"Blagoslovljen da si, Bože,
        blagoslovljeno tvoje ime uvijeke
        i blagoslovljeni svi tvoji sveti
            anđeli!
    Jer si me udario pa se smilovao na
            me:
        evo gledam svoga sina Tobiju!"
    15Njegov sin, sav sretan, uđe u kuću te izvijesti oca o velikim događajima što su mu se zbili u Mediji.
    16Tobit, prepun radosti i blagoslivljajući Boga, pođe u susret snahi, prema vratima Ninive. Oni koji su ga vidjeli kako hoda bijahu zadivljeni što je progledao, a Tobit priznavaše pred njima da mu se Bog smilovao.
Sara dočekana
    17Kada Tobit dođe do Sare, snahe svoje, pozdravi je govoreći joj:
    "Dobro došla, kćeri moja! Blagoslovljen Bog koji te doveo k nama! I neka su ti blagoslovljeni i otac i majka!"
    18I velika radost obuze svu braću njegovu u Ninivi. 19A dođoše i Ahikar i njegov nećak Nasbas pa se Tobijina svadba u veselju slavila sedam dana.
Anđeo se otkriva
Tob 12.
Potom Tobit pozva Tobiju, sina svoga, i reče mu: "Sine, pobrini se za plaću čovjeku koji je išao s tobom; a treba mu dati i štogod povrh toga."
    2Sin odgovori: "Neću štetovati dadem li mu i polovicu onoga što sam donio, 3jer me doveo k tebi zdrava, izliječio moju ženu, podigao moj novac, a onda i tebi vratio zdravlje." 4Starac odgovori: "To mu s pravom pripada!"
    5Onda pozva anđela i kaza mu: "Uzmi polovicu od svega onoga što ste donijeli." 6Tada anđeo pozva njih dvojicu u stranu i reče im:
    "Blagoslivljajte Boga, hvalite ga i veličajte, hvalite ga pred svim živima zbog onoga što je za vas učinio. Lijepo je hvaliti Boga i uznositi ime njegovo; bogobojazno razglašavati djela njegova. 7Lijepo je čuvati tajnu kraljevu, ali je slavno otkrivati djela Božja. Činite dobro, i neće vas zlo snaći.
    8Dobra je molitva s postom, s milostinjom i s pravednošću. Bolje je malo s pravednošću nego mnogo s nepravdom. Bolje je dijeliti milostinju nego sabirati u hrpe zlato. 9Milostinja oslobađa od smrti, ona čisti od svakoga grijeha. Koji dijele milostinju i čine pravednost napunit će se života, 10a koji griješe bit će dušmani životu svome.
    11Neću vam sakriti ništa: kazah već da je lijepo čuvati tajnu kraljevu, ali je slavno otkrivanje Božjih djela. 12I kad ste molili ti i tvoja snaha Sara, ja sam nosio vaše molitve Svetome; kad si ti pokapao mrtve, i ja sam bio uza te; 13kad se nisi skanjivao da ustaneš i prekineš svoj ručak da bi pokopao onog mrtvaca, nije mi bilo skriveno da vršiš dobro djelo; i bio sam s tobom. 14Sada, Bog me poslao da izliječim tebe i tvoju snahu Saru. 15Ja sam Rafael, jedan od sedmorice svetih anđela koji na nebesima donose molitve svetih i stupaju pred Slavom Svetoga!"
    16Njih se dvojica preplašiše i padoše ničice, jer ih zahvati velik strah. 17Ali im anđeo reče:
    "Ne plašite se! Mir s vama! Blagoslivljajte Boga uvijeke! 18Ta ja ne dođoh jer se meni svidjelo, nego po zapovijedi Boga našega: zato ga blagoslivljajte uvijeke. 19Sve sam dane dopuštao da me vide vaše oči, ali nisam ni jeo ni pio: vi ste motrili samo privid. 20Sada hvalite Boga, a ja se vraćam onome koji me i poslao. Zapišite u knjizi sve što se zbilo."
    21Onda oni ustadoše, ali ga više ne vidješe. Hvalili su velika i čudesna djela Božja i pripovijedali kako im se ukazao anđeo Gospodnji.
Završna Tobitova molitva
Tob 13.
Tobit potom napisa molitvu u radosti i reče:2"Blagoslovljen Bog, koji živi uvijeke,
        i njegovo kraljevstvo!
    Jer on kažnjava i prašta,
        dovodi u Podzemlje i odande izvodi,
        i nema toga tko bi izmakao
            njegovoj ruci.3Hvalite ga, sinovi Izraelovi, pred
            poganima,
        jer vas je on među njih rasuo.4Objavljujte njegovu veličinu
        uzdižući ga nad sve živo,
    jer on je naš Gospod i Bog,
        on je naš otac za sve vjekove.5On nas kažnjava zbog naših zlih
            djela,
        ali će se opet smilovati na nas
    i sabrati nas iz svih naroda
        među koje smo razasuti.6Obratite se k njemu svim srcem
            svojim
        i svom dušom svojom
        da činite pred njim istinu,
    i on će se okrenuti k vama,
        i neće skrivati lica svoga od vas.7Gledajte što učini s vama,
        na sva ga usta slavite i hvalite,
    blagoslivljajte Gospoda pravde
        i uzvisujte kralja vjekova.8Ja ga u zemlji progonstva hvalim
        i očitujem njegovu moć i veličinu
            grešnom narodu.
    Obratite se, grešnici, i činite pravdu
            pred njim.
        Tko zna hoće li pogled svrnuti
            na vas
        i milost vam iskazati!9Boga svoga ja uznosim,
        i duša moja hvali kralja nebeskoga,
        i radosno klikće veličini njegovoj:10tako neka kazuju svi
        i hvale ga u Jeruzalemu!
    Jeruzaleme, grade sveti!
        On će te kazniti zbog djela sinova
            tvojih,
        ali će se opet smilovati sinovima
            pravednih.11Podaj hvalu Gospodu zanosno
        i blagoslivljaj kralja vjekova
        da ti njegov Šator ponovno bude
            podignut uz veselje;12da bi se u tebi obradovali prognani
        i da bi u tebi ljubav našli siromasi
        za sva pokoljenja.13Narodi će dolaziti izdaleka
        k imenu Gospoda Boga
    donoseći u rukama darove,
        darove za kralja nebeskoga:
        pokoljenja upravljat će ti radosne
            hvale.14Prokleti svi oni koji te mrze,
        blagoslovljeni zauvijek oni koji te
            ljube.15Veseli se i raduj se zbog sinova
            pravednih,
        jer će biti sakupljeni
        i blagoslivljat će Gospoda
            pravednih.
    Blaženi oni koji te ljube!
        Veselit će se zbog tvoga mira!16Blaženi svi koji se rastužiše zbog
            tvojih nesreća,
        jer će se radovati kad vide svu
            tvoju slavu
        i radovat će se uvijeke.
    Duša moja neka hvali Boga, kralja
            velikoga!17    Jer će Jeruzalem biti obnovljen
            safirom i smaragdom,
        njegove zidine dragim kamenjem,
    tornjevi i bedemi čistim zlatom,
        a trgovi popločani berilom,
            dijamantom
        i dragim kamenjem iz Ofira.18Njegove će ulice kazivati: 'Aleluja!'
        i klicat će: 'Blagoslovljen Bog,
            uzvišen dovijeka.'"
Posljednji Tobitovi savjeti i njegova smrt
Tob 14.
Tobit završi pohvalu. 2Bilo mu je pedeset i osam godina kad je oslijepio, a poslije osam godina opet je progledao. Nastavio je dijeliti milostinju i sveudilj se bojao Gospoda Boga te ga hvalio. 3Doživio je duboku starost.
    Na samrti dozva k sebi sina i sinove sina svoga te kaza Tobiji: "Sinko, uzmi djecu svoju: evo, ostario sam i već sam blizu da se odijelim od života. 4Preseli se u Mediju, sinko, jer znam da će se sve dogoditi s Ninivom što je o njoj nagovijestio prorok Jona: bit će razrušena, a u Mediji bit će mir za neko vrijeme; naša braća koja se još nalaze u domovini bit će razasuta daleko od lijepe zemlje, Jeruzalem će opustjeti, a Dom Gospodnji koji se nalazi u njemu izgorjet će i bit će pust za neko vrijeme. 5Ali će se Bog opet smilovati njima i vratit će ih u njihovu zemlju; onda će oni sagraditi hram, ali ne onakav kakav je bio prije, dok se ne ispuni određeno vrijeme. Poslije toga vratit će se iz krajeva progonstva i podići Jeruzalem s velikim počastima. I Dom Božji u njemu bit će sazidan od nadasve vrijedne građe za sva buduća pokoljenja, kao što su kazali za nj proroci: 6svi će se narodi uistinu obratiti i bojat će se Gospoda Boga i pokopat će svoje idole; svi će narodi blagoslivljati Gospoda. 7Onda će narod njegov hvaliti Boga, a Gospod će uzdići narod svoj i bit će radosni svi oni koji ljube Gospoda Boga u istini i pravdi vršeći milosrđe prema braći svojoj.
    8I tako, sine, otiđi iz Ninive, jer će sve biti što je nagovijestio prorok Jona. 9Ti pak drži zakon i zapovijedi, budi milosrdan i pravedan da ti bude dobro. Časno me pokopaj, a uza me pokopaj majku svoju. Poslije toga ne ostani više ni jednoga dana u Ninivi.
    10Sinko moj, razmotri što Aman učini Ahikaru koji ga je uzgojio: iz svjetla baci ga u tamu i tako zlim plati dobro njegovo. Ali Ahikar bje spašen, a onoga stiže zaslužena kazna: siđe on u tminu. Ahikar dijeljaše milostinju i spasi se od smrtonosne zamke koju mu onaj priredi; u zamku Aman pade i poginu.
    11Dakle, sinovi moji, vidite kakvu snagu ima milostinja i kako pravda spašava."
    To rekavši, izdahnu. Bijaše mu sto pedeset i osam godina. Tobija mu priredi častan ukop.
    12Kad Ana umrije, pokopa je uz oca, pa sa ženom i svojim sinovima krenu u Ekbatanu, k svome tastu Raguelu.
    13Tu doživje časnu starost, časno pokopa svoga tasta i punicu te naslijedi imutak njihov, kao što je naslijedio i očev.
    14Umrije u Ekbatani, u sto dvadeset i sedmoj godini života. Prije nego što je izdahnuo, doznao je za propast Ninive, koju razoriše Nabukodonozor i Asuer.
    Tako se prije smrti uzradova nad propašću Ninive.
Judita (Jdt.)
I. HOLOFERNOV VOJNI POHOD
Nabukodonozor i Arfaksad
Jdt 1.
Bilo je to dvanaeste godine kraljevanja Nabukodonozora, kralja Asiraca, koji vladaše u velikom gradu Ninivi. U to je vrijeme Arfaksad vladao nad Medijcima u Ekbatani. 2On sagradi naokolo Ekbatane zidove od tesana i četverouglasta kamena, široka tri lakta i dugačka šest lakata; podigao je bedeme sedamdeset lakata u visinu i pedeset lakata u širinu. 3Do vrata gradskih podiže kule stotinu lakata visoke, s temeljima koji su bili šezdeset lakata široki. 4Vrata koja bijaše napravio uzdizahu se sedamdeset lakata u visinu, a široka bijahu četrdeset lakata, kako bi mogla kroz njih izaći golema vojska s povorkom pješaka.
    5U to vrijeme kralj Nabukodonozor vojevaše s kraljem Arfaksadom u velikoj ravnici koja se proteže na području Ragaua. 6Uza nj se svrstaše svi oni koji su obitavali u planinskim predjelima, svi oni koji su prebivali do obala Eufrata, Tigrisa i Hidaspa, a tako i stanovnici ravnice Arioha, kralja elimskoga: mnogo je dakle bilo ljudstva koje se poredalo u redove naroda keleudskog.
    7Nabukodonozor, kralj Asiraca, uputi poruku svim stanovnicima Perzije, svima onima koji življahu na zapadu, stanovnicima Cilicije, Damaska, Libanona i Antilibanona i svim stanovnicima morske obale, 8narodima Karmela, Gileada, Gornje Galileje i prostrane ravnice Ezdrelona, 9svima onima koji prebivahu u Samariji i njezinim gradovima, u Transjordaniji sve do Jeruzalema, Batane, Kelusa, Kadeša, Egipatske rijeke, Tafnesa, Ramsesa i po svemu području Gešema, 10sve do onkraj Tanisa i Memfisa, najposlije svima stanovnicima Egipta sve do granice Etiopije. 11Ali stanovnici svake od tih pokrajina narugaše se poruci Nabukodonozora, kralja Asiraca, i ne okupiše se oko njega da bi uza nj vojevali. Nisu ga se bojali, jer on za njih bijaše običan čovjek. Otposlaše praznih ruku glasnike njegove, ne iskazavši im počasti. 12Tada se Nabukodonozor užasno razbjesni protiv svih tih područja i zakle se svojim prijestoljem i svojim kraljevstvom da će im se osvetiti i mačem opustošiti sve pokrajine Cilicije, Damaska, Sirije, uništiti sve stanovnike koji življahu na području Moaba, plemena Amona, čitave Judeje i sve žitelje Egipta sve do obaju mora.
Rat protiv Arfaksada
    13Godine sedamnaeste stade sa svojom vojskom protiv kralja Arfaksada, potuče ga u borbi, rasprši mu svu vojsku, konjaništvo i kola, 14zagospodari njegovim gradovima, doprije do Ekbatane, zauze kule, opljačka trgovišta, svede sjaj njegov na sprdnju. 15Arfaksada uhvati u planinama Ragaua, dade ga izbosti sulicama i tako ga se riješi zauvijek.
    16Vrati se tada u Ninivu sa svom svojom vojskom i s golemim mnoštvom ratnika što im se bijahu pridružili. Tu se u miru i spokojstvu on i njegova vojska predadoše besposlici i uživanju stotinu i dvadeset dana.
Vojna protiv Zapada
Jdt 2.
Godine osamnaeste, prvoga mjeseca, dana dvadeset i drugoga, u kraljevskoj palači Nabukodonozora, kralja asirskoga, smisliše tajnu osnovu o izvršenju osvete nad svakom pokrajinom, kako on već bijaše kazao. 2Sazva sve svoje pomoćnike i sve svoje dostojanstvenike i saopći im svoju tajnu osnovu i svojim usnama odluči potpuno uništenje onih pokrajina. 3I bi odlučeno da se unište posvema svi oni koji se ne bijahu pokorili naredbi njegovih usta.
    4Zatim, kako završi vijećanje, Nabukodonozor, kralj Asiraca, dozva k sebi Holoferna, vrhovnog zapovjednika sve vojske, drugoga po redu iza sebe, i kaza mu: 5"Ovako govori veliki kralj, gospodar sve zemlje: otići ćeš od mene i povest ćeš sa sobom ljude svjesne svoje snage, otprilike stotinu i dvadeset tisuća pješaka i mnoštvo od dvanaest tisuća konja i konjanika. 6Poći ćeš protiv sve zemlje na zapadu, jer se ne odazva nalogu mojih usta. 7Naredit ćeš im da pripreme zemlju i vodu, jer ću u svome bijesu nasrnuti na njih. Prekrit ću svu zemlju nogama svojih vojnika i pustit ću da je temeljito opljačkaju. 8Njihovi će ranjenici ispuniti doline; svaki potok i rijeka razlit će se nabujavši od njihovih mrtvih tijela. 9Otjerat ću ih kao prognanike do nakraj svijeta. 10Ti dakle kreni pa mi zauzmi sve njihovo područje. Ako ti se predaju, ti ćeš mi ih sačuvati za dan njihove kazne. 11Neka tvoje oko ne zna milosti prema odmetnicima, nego kamo god dođeš, podvrgni ih smrti i pljački u svoj zemlji koja ti je povjerena. 12Kazah i svojom ću rukom izvesti, kunem se životom i snagom svoga kraljevstva. 13Ti nemoj prekršiti ni jedne od zapovijedi svoga gospodara, nego izvrši doslovce sve ono što sam ti naredio i nemoj oklijevati da to provedeš."
    14Holoferno ode od svoga gospodara i sakupi sve vrhovne zapovjednike, vojskovođe i časnike vojske asirske, 15prebroja ljude koje izabra za bojni raspored kao što je naredio gospodar njegov: stotinu dvadeset tisuća ljudi i dvanaest tisuća strijelaca na konjima 16i svrsta ih kako se svrstavaju bojni redovi velika mnoštva. 17Uze silan broj deva, magaraca i mazgi za prijenos njihove opreme, a tako i velik broj ovaca, volova i koza njima za opskrbu 18i za hranu svakog pojedinog vojnika te napokon golemu količinu zlata i srebra iz kraljeva dvora. 19Krenu sa svom vojskom da bi kao prethodnica Nabukodonozorova prekrio sve lice zemlje na zapadu kolima, konjanicima i izabranim pješacima. 20Silno, izmiješano mnoštvo, kao skakavci ili kopneni pijesak nebrojeni, iđaše za njim.
    21Krenuše iz Ninive i nakon tri dana hoda stigoše do ravnice Bektileta, pa se utaboriše za Bektiletom, blizu planine koja se nalazi nalijevo od Gornje Cilicije. 22Holoferno pokrenu svu vojsku, pješake, konjanike i kola, pa se odande uputi prema planinskim predjelima. 23Razori Fud i Lud, orobi sve Rasisove sinove i sinove Izmaelove koji borave sučelice pustinji, južno od zemlje heleonske. 24Prijeđe Eufrat, prođe kroz Mezopotamiju, razori sve gradove koji se nalaze na uzvisinama uzduž potoka Abrona, da bi izbio na more. 25Zauze područje Cilicije, isječe na komade sve one koji mu se opirahu i stiže do međa Jafata na jug, nasuprot Arabiji. 26Opkoli sve sinove Madijanove, zapali im šatore, ugrabi stada. 27Za žetve žita siđe u nizinu Damaska, zapali im sve njive, uništi im stada i stoku, opljačka im gradove, opustoši polja i oštricom mača pobi sve mlado.
    28Tada spopade strah i užas sve stanovnike obala Sidona i Tira, žitelje Sura i Okine i sve žitelje Jamnije. I građane koji su živjeli u Azotu i Askalonu zahvati silan strah pred njim.
Jdt 3.
Poslaše mu zbog toga glasnike s miroljubivim prijedlozima i poručiše: 2"Evo, mi podanici velikoga kralja Nabukodonozora padamo ničice preda te: učini s nama što ti se prohtije. 3Evo ti naših kuća, našega kraja, žitnih polja, stada, stoke: svi torovi naših šatora ovise samo o jednom tvome migu; služi se svime kako ti se ushtije i kako ti se svidi. 4Evo, i naši su gradovi sa svojim stanovnicima robovi tvoji, samo dođi i učini s njima što je dobro u očima tvojim." 5Ljudi dođoše do Holoferna i saopćiše mu te poruke.
    6On siđe s vojskom prema obali, postavi upravitelje po utvrđenim gradovima te iz tih gradova unovači posebno izabrane ljude kao pomoćnu vojnicu. 7Građani i sav okoliš dočekaše ga s vijencima, plesovima i bubnjevima. 8Poruši on sve njihove uzvišice, sravni sa zemljom svete gajeve njihove: bilo mu je najvelikodušnije dopušteno da razruši sva domaća božanstva kako bi svi narodi častili samo Nabukodonozora i svi ga jezici i plemena zazivali kao Boga.
    9Stiže tako nasuprot Ezdrelonu u blizini Dotaina, a to je sučelice velikoj judejskoj ravni. Utabori se između Gebe i Skitopolisa i tu se zadrža cio mjesec dana da sakupi opskrbu za svoju vojsku.
Uzbuna u Judeji
Jdt 4.
Sinovi Izraelovi koji življahu u Judeji dočuše što je Holoferno, vrhovni zapovjednik Nabukodonozora, kralja Asiraca, učinio drugim narodima i kako je opljačkao i razorio hramove njihove; 2obuze ih neiskaziv strah od toga čovjeka i počeše strepiti zbog Jeruzalema i zbog Hrama Gospoda, Boga svoga.
    3Bjehu se tek vratili iz sužanjstva, sav narod Judeje bio se sabrao tek nedavno, i predmeti, žrtvenik i Hram bili su posvećeni poslije obeščašćenja. 4Odaslaše zbog toga glasnike na područje Samarije, u Konu, Betoron, Belmajin, Jerihon, u Hobu, u Esoru i u Salemsku dolinu. 5Prije svega zaposjedoše sve vrhove najviših brda, opasaše zidovima sela koja su se nalazila ondje i nagomilaše hranu i opremu za vođenje rata, jer polja njihova bijahu istom požeta.
    6Tada Joakim, veliki svećenik, koji se tih dana nalazio u Jeruzalemu, napisa stanovnicima Betulije i Betomestaima, koji je smješten nasuprot Ezdrelonu na ulazu u ravan blizu Dotaina, 7i naredi da se zaposjednu brdski prijelazi, jer je preko njih vodio put u Judeju. A bilo je lako spriječiti neprijateljski upad, jer je klanac bio tako uzak da su samo dva čovjeka mogla odjednom proći. 8Sinovi Izraelovi učiniše kako im je naložio Joakim, veliki svećenik, i starješine narodne koje življahu u Jeruzalemu.
Molitva i pokora
    9Svaki Izraelac žarko podiže glas k Bogu i svi se poniziše pred Bogom: 10oni i žene njihove, i djeca, i životinje, i pridošlice, i plaćenici i robovi nošahu kostrijet oko bokova. 11Svi Izraelci i žene i djeca što življahu u Jeruzalemu padoše ničice pred Hramom, posuše glavu pepelom i prostriješe kostrijet pred Gospoda: 12opasaše vrećama i žrtvenik i zazivahu žarko Boga Izraelova u jedan glas, da ne preda njihovu djecu pokolju, njihove žene u ropstvo, njihove gradove i baštinu njihovu rušenju a svetišta njihova obeščašćenju, pogrdi i ruglu pogana.
    13Bog usliša glas njihov i smilova se nad nevoljom njihovom: sav je narod postio mnogo dana u svoj Judeji i u Jeruzalemu pred Svetištem Boga Svevladara. 14Veliki svećenik Joakim, svećenici koji su stajali pred Gospodom i svi oni koji su mu služili, vezavši kostrijet oko bokova, prinosili su svakidašnje žrtve paljenice, zavjetnice i dragovoljne prinose puka; 15posuvši pepelom mitre, podizahu iz sve snage glas Gospodu da bi milostivo pogledao dom Izraelov.
Savjetovanje u Holofernovu taboru
Jdt 5.
Izvijestiše Holoferna, vrhovnog zapovjednika vojske asirske, da su se sinovi Izraelovi spremili za rat, da su zatvorili brdske prijelaze, utvrdili sve vrhove najviših planina te postavili prepreke u predjelima što se nalaze u ravnici. 2On se rasrdi strahovito, sazva sve glavare moapske, vojskovođe amonske, sve primorske namjesnike 3pa im kaza:
    "Recite mi, sinovi kanaanski: kakav je to narod koji nastava brdovite predjele? Kakvi su mu gradovi u kojima živi? Kolika je vojska njegova? U čemu je snaga njegova i moć njegova? Tko je kralj koji nad njima vlada i zapovijeda im vojskom? 4Zašto je među svima koji žive na zapadu on jedini gnjevno odbio da mi miroljubivo dođe u susret?"
    5Odgovori mu Ahior, vođa svih sinova Amonovih:
    "Poslušaj, moj gospodaru, riječi iz usta sluge svoga: ja ću te obavijestiti istinito o tome narodu koji, smješten blizu tebe, nastava taj brdovit kraj; neće izaći laž iz usta sluge tvoga. 6Narod taj potječe od Kaldejaca. 7Najprije su boravili u Mezopotamiji, jer su otklonili da se drže bogova otaca svojih koji su živjeli u zemlji kaldejskoj. 8Skrenuše dakle s puta otaca svojih pa počeše štovati Boga nebeskoga, onoga Boga koga bijahu spoznali. I zato, udaljeni od lica svojih bogova, skloniše se u Mezopotamiju i tu se dugo zadržaše. 9Pa im Bog njihov zapovjedi da ostave to prebivalište i odu u zemlju Kanaan; naseliše se ondje te imađahu u obilju zlata i srebra i mnogo stoke.
    10Spustiše se poslije u Egipat, jer glad bijaše pritisla zemlju kanaansku; ondje su ostali dok se imahu čime hraniti. Porastoše u snažno mnoštvo; rodu njihovu ne bijaše broja. 11Ali se kralj Egipta diže na njih, naruga im se u pravljenju opeke; ponizi ih i učini robovima. 12Onda oni zavapiše Bogu svome, a on svu zemlju egipatsku udari ranama bez prebola. Zbog toga ih Egipćani otjeraše od sebe. 13Bog pred njima isuši Crveno more 14i prevede ih preko Sinaja i Kadeš Barne. Oni odbiše od sebe sve nasrtaje stanovnika pustinje, 15smjestiše se na području Amorejaca i vlastitom snagom istrijebiše sve Hešbonce. Prijeđoše preko Jordana i dobiše u nasljedstvo sav planinski kraj; 16istjeraše Kanaanca, Perižanina, Jebusejca, Sihemca i sve Girgašane i tu obitavahu mnogo vremena.
    17Dok ne sagriješiše protiv Boga svoga, pratilo ih je blagostanje, jer je bio s njima Bog komu je mrska nepravda; 18ali kad se udaljiše od puta što im ga on bijaše naznačio, u mnogim ratovima pretrpješe užasna razaranja, zatočiše ih u zemlju koja nije bila njihova. Hram Boga njihova bi razoren do temelja, a gradove im oteše neprijatelji njihovi. 19Ali sada, kako su se vratili Bogu svome, uspeše se iz raznih krajeva kamo bijahu raspršeni i ponovo zauzeše Jeruzalem, gdje se nalazi Svetište njihovo, i smjestiše se po brdovitim krajevima koji bijahu opustjeli. 20Zato, gospodaru, pomno izvidimo je li taj narod u čemu zastranio, je li sagriješio Bogu svome, pa ako utvrdimo da jest, onda možemo krenuti na nj i pokoriti ga; 21ali ako narod onaj nije kriv ni zbog kakva prijestupa, onda neka gospodar moj odustane od nauma: jer će ih Bog njihov štititi, a mi ćemo biti na ruglo svoj zemlji."
    22Kada Ahior završi tu besjedu, stadoše rogoboriti oni koji su okruživali šator i nalazili se unaokolo, dostojanstvenici Holofernovi, svi stanovnici obalnih krajeva i Moaba: tražili su da ga raskomadaju: 23"Ne bojmo se sinova Izraelovih! To je zaista narod koji nema ni moći ni snage za žešću bitku. 24Krenimo, dakle! Oni će biti samo zalogaj za vojsku tvoju, gospodaru Holoferno!"
Ahior predan Izraelcima
Jdt 6.
Pošto je utihnula buka onih koji su se skupili na vijećanje, Holoferno, vrhovni zapovjednik asirske vojske, u nazočnosti svega naroda različita podrijetla i sviju sinova moapskih, obrati se Ahioru:
    2"Tko si ti, Ahiore, ti i plaćenici Efrajimovi, da danas ovako prorokuješ među nama i savjetuješ da odustanemo od borbe protiv roda Izraelova? Bog njihov da bi im bio štit? Ali tko je Bog, osim Nabukodonozora? On će poslati svoju snagu i zbrisati ih s lica zemlje; ni Bog ih njihov neće spasiti. 3Mi, sluge kraljeve, mi ćemo ih smrviti kao jednog čovjeka. Neće izdržati žestine našega konjaništva. 4Njime ćemo ih zdrobiti. Brda će se natopiti njihovom krvlju, a ravnice se ispuniti njihovim mrtvim tijelima. Neće se ni održati pred nama, svi će izginuti. Tako govori kralj Nabukodonozor, gospodar sve zemlje. Tako je rekao, a riječi njegove neće ostati neispunjene.
    5A ti, Ahiore, plaćeniče amonski, koji si tako govorio u dan izopačenosti svoje, nećeš više gledati moga lica od današnjeg dana pa sve dok se ne osvetim rodu tih bjegunaca iz Egipta. 6Tada će gvožđe mojih vojnika i sulica mojih slugu probosti slabine tvoje i ti ćeš pasti među ranjenike Izraela kad se ja okrenem protiv njega. 7Za sada neka te sluge moje odvedu u brdoviti kraj i ostave u jednome od prilaznih gradova: 8nećeš poginuti dok ne budeš zatrt s njima. 9Ako u srcu svome gajiš nadu da neće biti osvojeni, zašto onda tvoje lice pokazuje toliku utučenost? Rekoh: nijedna od riječi mojih neće ostati neispunjena."
    10Holoferno potom naredi slugama koji bijahu u šatoru njegovu da zgrabe Ahiora, odvedu u Betuliju i predaju u ruke sinova Izraelovih. 11Njegove ga sluge uhvatiše, odvedoše izvan tabora prema ravnici, iz ravnice provedoše ga prema brdima i dovedoše na izvore koji se nalaze pod Betulijom.
    12Kad su ih ljudi iz grada opazili, dohvatiše oružje, iziđoše iz grada prema vrhu brda, a praćari zauzeše put što se tuda uspinje i počeše bacati kamenice na njih da im spriječe penjanje. 13Oni se onda skloniše pod brdo, svezaše Ahiora i ostaviše ga na podnožju brda, pa se vratiše svome gospodaru.
    14Sišavši iz svoga grada, sinovi Izraelovi priđoše mu, odvezaše ga i odvedoše u Betuliju i dovedoše pred gradske glavare. 15Tih dana vršili su tu dužnost Ozija, sin Mihin od plemena Šimunova, pak Kabris, sin Gotonielov, i Harmis, sin Melkielov. 16Dozvaše gradske starješine, ali dođoše na zbor i svi mladići i žene. Postaviše Ahiora usred svega naroda, a Ozija ga uzme ispitivati što to bijaše s njim.
    17Ahior ih izvijesti o svemu što je rečeno na Holofernovu vijećanju: što je sam kazao vođama Asurovim i što je u nadutosti svojoj Holoferno govorio protiv doma Izraelova.
    18Tada narod pade ničice, iskaza štovanje Bogu svome i zavapi: 19"Gospode, Bože nebeski, pogledaj oholost njihovu, budi milostiv poniznosti roda našega i obazri se danas na lica sebi posvećenih!"
    20Potom utješiše Ahiora i pohvališe ga. 21Ozija ga sa zbora odvede u dom svoj i priredi starješinama gozbu.
    Svu noć dozivahu u pomoć Boga Izraelova.
II. OPSJEDANJE BETULIJE
Jdt 7.
Sutradan zapovjedi Holoferno svoj vojsci svojoj i svim narodima koji mu se bijahu pridružili u savezništvo da krenu na Betuliju, da zaposjednu putove što vode u brda i da zametnu rat protiv sinova Izraelovih.
    2Toga istog dana krenuše svi njihovi ratnici. Vojska se tih bojovnika sastojala od stotinu i sedamdeset tisuća pješaka i dvanaest tisuća konjanika, ne brojeći opremu i golemo mnoštvo ljudi koji su išli pješke među njima. 3Utaboriše se u dolini nadomak Betuliji, uz izvor; zauzeše prostor u širinu od Dotaina do Belbaima, a u dužinu od Betulije do Kimona, koji se nalazi sučelice Ezdrelonu.
    4Kada sinovi Izraelovi vidješe sve to mnoštvo, u strahu počeše govoriti među sobom: "Ovi će potamaniti sve na zemlji! Ni najviše planine, ni klanci, ni bregovi neće izdržati pod njihovom težinom." 5Svaki pograbi oružje; upalivši luči na svojim kulama, ostadoše na straži svu onu noć.
    6Ujutro izvede Holoferno sve konjaništvo pred oči sinova Izraelovih koji su se nalazili u Betuliji; 7podvrže budnu nadzoru sve uspone koji su vodili do grada njihova, pretraži sve izvore vode i zauze ih i tu postavi vojničke straže pa se onda vrati k vojsci svojoj.
    8Dođoše k njemu svi poglavari sinova Ezavovih, sve vođe naroda moapskoga i vojskovođe obalnih krajeva te rekoše:
    9"Neka posluša naš gospodar nekoliko naših riječi da ne bi pretrpio poraz vojske svoje. 10Taj se narod sinova Izraelovih nije nikada uzdavao u svoja koplja nego u planinske uzvisine po kojima živi, jer nije se lako popeti na vrhove njihovih brda. 11Zato se nemoj, gospodaru, boriti s njima kako se bori u otvorenoj bitki, pa neće poginuti ni jedan čovjek koji pripada tvome narodu. 12Ostani u svome taboru čuvajući brižno svakoga svog vojnika. A dotle neka se tvoje sluge domognu vrela koje izvire na obronku. 13Iz njega doista uzimaju vodu svi stanovnici Betulije. Žeđa će ih skončati i oni će predati grad. Mi ćemo se onda sa svojim četama popeti na obližnje gorske uzvisine pa na njima postaviti stražu da ni jedan čovjek ne izađe iz grada. 14Glad će umoriti njih i njihove žene i njihovu djecu, pa još prije nego ih sasiječemo mačem, ležat će onemoćali po trgovima boravišta svoga. 15Tada ćeš im groznom odmazdom platiti što se pobuniše i ne iziđoše ti s mirom u susret."
    16Razlaganje njihovo svidje se Holofernu i svim njegovim vojvodama. Izda on zapovijed da učine kako su ga svjetovali.
    17Krenu dakle odjel sinova Amonovih sa pet tisuća Asiraca pa se utabori u podolju, zauzevši nakapnice i izvore voda sinova Izraelovih. 18Prema uzvisinama krenuše sinovi Ezavovi i sinovi Amonovi pa stadoše u brdovitu kraju nasuprot Dotainu, odakle poslaše jedan dio prema jugoistoku, sučelice Egrebelu, koji se nalazi blizu Kusa na obali potoka Mohmura. Ostali dio asirske vojske utabori se na ravnici pa prekri sve lice zemlje; šatori i silna oprema protezali im se u gustim nizovima tvoreći golemo mnoštvo.
    19Sinovi Izraelovi podigoše glas Gospodu Bogu svome, jer se obeshrabrio duh njihov zbog toga što bijahu opkoljeni od sviju neprijatelja svojih tako da im ne mogahu izmaći.
    20Trideset se i četiri dana nalazila oko njih asirska sila: pješaci, vojnička kola, konjanici. A onda stanovnicima Betulije nestade vode u sudovima, 21a nakapnice im bijahu prazne; ni jedan dan nisu imali dovoljno pitke vode jer im se voda za piće davala na mjeru. 22Djeca im bijahu iznemogla, žene im i mladići padali u nesvijest od žeđe: ležali su po gradskim trgovima ili u kućama, nisu više imali snage.
    23Tada sav narod, mladići, žene i djeca odoše k Oziji i gradskim upravljačima i povikaše i rekoše pred svim starješinama:
    24"Neka Bog sudi između vas i nas zbog velike nepravde koju ste počinili na štetu našu jer niste htjeli mirno pregovarati s Asircima. 25Sad nam nema više pomoći niodakle: Bog nas je predao u njihove ruke da iznemognemo od žeđe i posvemašnje iscrpljenosti. 26A sada ih pozovite i predajte sav grad pljački Holofernovih ljudi i sve vojske njegove. 27Jer nam je bolje da postanemo njihov plijen. Bit ćemo, doduše, njihovi robovi, ali ćemo sačuvati živote i nećemo rođenim očima gledati smrt djece svoje niti kako nam žene i djeca ispuštaju dušu. 28U ime neba i zemlje, u ime Boga i Gospoda otaca naših, koji nas je kaznio zbog grijeha naših i poradi prijestupa otaca naših, zaklinjemo vas da još danas izvršite što smo vam kazali."
    29Usred zbora nasta sveopći plač i svi glasno zavapiše Gospodu Bogu.
    30Ozija im upravi riječ: "Budite hrabri, braćo, ustrajmo još pet dana, za kojih će Gospod Bog naš izliti na nas milost svoju: zacijelo nas neće napustiti zauvijek. 31Prođe li tih pet dana bez ikakve pomoći, izvršit ću što tražite."
    32Potom otpusti narod, svakoga u njegovu četvrt. Ljudi odoše na zidove i kule svoga grada, a žene i djecu poslaše njihovim kućama. Ali u gradu bijahu krajnje potišteni.
III. JUDITA
Uvod
Jdt 8.
Tih dana sve je to čula Judita, kći Merarija, sina Oksa, sina Oziela, sina Elkija, sina Ananije, sina Gedeona, sina Rafaina, sina Ahitoba, sina Elije, sina Helkije, sina Eliaba, sina Natanaela, sina Salamiela, sina Sarasadaja, sina Izraelova. 2Njezin muž Manaše, iz istoga plemena i obitelji, bješe umro za žetve ječma. 3Nadgledavao je one koji su povezivali snopove na njivi kad ga pogodi sunčanica: pade na postelju i umrije u Betuliji, gradu svome; pokopaše ga do njegovih otaca u polju što se nalazi na pola puta između Dotaina i Balamona. 4Judita odonda življaše kao udovica već tri godine i četiri mjeseca. 5Načinila je sebi sobu na ravnome kućnom krovu, navukla preko bokova kostrijet i nosila haljine udovičke. 6Postila je sve dane udovištva svoga, osim uoči subote i za samih subota, uoči mlađaka i za samih mlađaka te za svetkovina i blagdana doma Izraelova. 7Bila je lijepa i naočita. Njezin muž Manaše bijaše joj ostavio zlata i srebra, slugu i sluškinja, stoke i zemljišta, i tako je živjela. 8Ne bijaše nikoga koji bi kazao što ružno o njoj, jer je bila jako bogobojazna.
Judita i starješine
    9Dočula je dakle krute riječi koje puk, zapavši u malodušje zato što je nestalo vode, bijaše upravio gradskom starješini, a doznala je i sve što je Ozija rekao narodu i kako im se zakleo da će do pet dana predati grad Asircima. 10Posla tada sluškinju koja je vodila njezine poslove da dozove gradske starješine Habrisa i Harmisa.
    11Dođoše oni k njoj, a ona im kaza: "Poslušajte me, glavari Betulije! Nije baš valjan govor što ste ga održali puku. A umetnuli ste u taj govor i zakletvu između Boga i vas i rekli da ćete predati grad neprijatelju ako vam Gospod u određenom roku ne pomogne. 12A tko ste vi da danas iskušavate Boga i postavljate se iznad Boga među ljudima? 13Ispitujte namisli Boga Svevladara koliko vam drago, pa svejednako nećete razumjeti ništa dovijeka. 14Ako ne uspijevate istražiti dubine ljudskoga srce niti doznati ono što prolazi ljudskom mišlju, kako ćete dokučiti Boga koji je stvorio sve to? Kako ćete istražiti misao njegovu i shvatiti nakane njegove? Ne, braćo, nemojte ljutiti Gospoda Boga našega! 15Jer ako nam i ne htjedne priskočiti u pomoć u ovih pet dana, ipak nas može zaštititi ali i zatrti, i to naočigled neprijatelja naših, u one dane kad mu se svidi. 16Prema tome, ne tražite odluke Gospoda Boga našega, jer Bog nije čovjek da biste mu mogli prijetiti niti sin čovječji komu biste mogli naređivati. 17Zbog toga, očekujući spas koji može doći od njega, dozivajmo ga u pomoć, i on će poslušati glas naš, bude li mu to drago.
    18Jer u našim pokoljenjima nije bilo, a nema ni dan-danas u našemu plemenu, obitelji, selu ili gradu onih koji bi štovali boštva načinjena rukama, kao što je bivalo u prijašnja vremena. 19Zato su očevi naši bili predani maču, bili su pljačkani i doživjeli velike poraze od neprijatelja. 20Ali mi ne znamo drugoga Boga do njega, pa se stoga nadamo da neće napustiti ni nas ni ikoga od našeg plemena.
    21Jer budemo li osvojeni mi, bit će osvojena i sva Judeja i opljačkano naše Svetište, a on će to obeščašćenje osvetiti našom krvlju. 22Pokolj braće naše, tjeranje svega naroda u progonstvo i opustošenje baštine naše oborit će na glavu našu među poganima među kojima ćemo se nalaziti kao robovi i biti predmet pogrde i ismjehivanja za naše gospodare, 23jer se naše ropstvo neće pretvoriti u naklonost nego će ga Gospod Bog naš pretvoriti u porugu. 24Stoga, braćo, pokažimo svojoj braći da od nas zavisi život njihov te da Svetište, Hram i žrtvenik počivaju na nama.
    25Zbog svega toga zahvalimo radije Gospodu Bogu našemu što nas iskušava kao što je iskušavao i očeve naše. 26Sjetite se kako je činio s Abrahamom, kako je iskušavao Izaka, što se dogodilo Jakovu u Mezopotamiji sirijskoj kad je pasao ovce Labana, svoga ujaka. 27Jer kako je iskušavao njih da bi iskušao njihova srca, tako postupa s nama da se popravimo, a ne da nam se osveti, jer Bog iskušava one koji su mu blizu."
    28Ozija joj odgovori: "Sve što si izrekla iznosila si iz plemenitog srca i nitko se neće usprotiviti tvojim riječima. 29Jer tvoja se mudrost ne očitova tek danas: još od početka tvojih dana sav je narod znao za tvoju umnost, za plemenitost srca tvoga! 30Ali puk trpi užasno od žeđe, pa nas je prisilio da izvršimo ono što smo obećali i da se zakunemo zakletvom koje nećemo prekršiti. 31Sada, budući da si ti pobožna žena, moli se za nas, a Gospod će poslati kišu i napuniti naše čatrnje da ne izginemo."
    32Odgovori im Judita: "Poslušajte me! Izvest ću djelo o kojemu će spomen prelaziti od pokoljenja na pokoljenje među sinovima našeg naroda. 33Budite noćas na gradskim vratima da mognem izići sa svojom sluškinjom. Prije onog dana u koji ste namislili predati grad neprijateljima Gospod će rukom mojom donijeti spas Izraelu. 34Ne tražite da vam kažem što sam namjerila. Neću vam odati ništa dok ne bude izvršeno ono što sam odlučila učiniti."
    35Ozija i prvaci rekoše joj: "Idi u miru! Neka Gospod Bog bude uza te da se uzmogneš osvetiti neprijateljima našim!"
    36Izišavši odande, vratiše se na svoja mjesta.
Juditina molitva
Jdt 9.
Tada Judita pade ničice, posu glavu pepelom i razotkri kostrijet koju je nosila na sebi. I upravo kad su u Jeruzalemu, u Domu Božjem, prinosili večernji tamjan, ona glasno zavapi Gospodu i reče:
    2"O Gospode, Bože oca moga Šimuna, komu si ruku naoružao mačem da se osveti tuđincima koji bijahu radi sramote odriješili pas jedne djevice, obnažili njezin bok da je okaljaju i obeščastili njezinu utrobu za sramotu. Iako si kazao: 'Ne smije tako biti', oni su svejedno učinili.
    3I zato si predao pokolju vođe njihove i krvi postelju njihovu, prevarenu i postiđenu njihovom prijevarom. Udario si po robovima i gospodarima; po vladarima na prijestoljima njihovim.
    4Predao si žene njihove plijenu, a kćeri njihove, svu imovinu njihovu odredio da bude razdijeljena među tvoje ljubljene sinove koji su gorjeli od revnosti prema tebi, užasavali se nad obeščašćenjem svoje krvi i zvali te u pomoć.
    O Bože, moj Bože, poslušaj i mene udovicu. 5Ti si sazdao i ono što je bilo prije i što će biti poslije. Ti si zamislio i sadašnjost i budućnost i sve se dogodilo što si umom zasnovao.
    6Što si nakanio, došlo je preda te i reklo: 'Evo me!' Jer svi su tvoji putovi pripremljeni, a tvoje odluke predviđene.
    7Eto, Asirci se uznose svojom vojskom, ponositi su na konje i konjanike svoje, oholi su zbog vrsnoće pješaka svojih, uzdaju se u štit, koplje, luk, praćku i neće da u tebi spoznaju Gospoda koji mrvi ratove.
    8Gospod je tvoje ime. Ti im skrši snagu moći svojom, savij silu gnjevom svojim. Jer su naumili da obeščaste tvoje Svetište, da okaljaju Šator gdje boravi preslavno Ime tvoje, da željezom raznesu uglove žrtvenika tvoga.
    9Vidi njihovu nadutost i upravi gnjev svoj na glave njihove, a moju udovičku ruku ojačaj za naumljeno djelo.
    10Pogodi zamamnošću mojih usana roba s vođom, a vođu s njegovim slugom. Razori drzovitost njihovu rukom jedne žene.
    11Tvoja snaga nije u mnoštvu niti moć tvoja u silnicima, nego si ti Bog poniznih, pomoćnik si malenih, potporanj slabih, utočište napuštenih, spasitelj očajnih.
    12Doista, Bože oca moga, Bože baštine Izraelove, gospodaru neba i zemlje, tvorče voda, kralju svega stvorenja, uslišaj molitvu moju!
    13Daj mi zamamnu riječ koja ranjava i obara u krvi one koji su strahote smislili protiv tvoga Saveza, svetog Doma, brda Siona i kuće sinova tvojih.
    14Učini da spozna sav narod tvoj i svako pleme da si ti Bog, Bog svake moći i snage, i da osim tebe nema drugoga zaštitnika rodu Izraelovu!"
IV. JUDITA I HOLOFERNO
Judita u neprijateljskom taboru
Jdt 10.
Kad je prestala vapiti Bogu Izraelovu i kad je završila svoju molitvu, 2ustade gdje bijaše pala ničice, dozva svoju sluškinju i siđe u odaje u kojima je provodila subote i svetkovine svoje. 3Svuče sa sebe kostrijet, skide udovičke haljine, opra vodom tijelo, namaza se mirisavom mašću, počešlja kosu i stavi prevjes na glavu, odjenu se u svečane haljine u koje se odijevala dok je još živio muž njezin Manaše. 4Obu sandale, metnu narukvice, ogrlice, prstenje, naušnice i sav nakit: uresi se što je mogla ljepše da bi očarala oči ljudi koji je budu gledali. 5Sluškinji preda mijeh vina i vrč ulja, napuni dvojače ječmenom kašom, pogačama suhoga voća i čistim hljebovima; sve to složi i stavi na nju.
    6Uputiše se njih dvije prema vratima grada Betulije i tu nađoše Oziju s gradskim starješinama Habrisom i Harmisom. 7Kad ovi ugledaše Juditu preobražena lica i u onome ruhu, zadiviše se ljepoti njezinoj pa će joj:
    8"Bog otaca naših udijelio ti milost i dao ti da uspješno izvedeš što si naumila na slavu sinova Izraelovih i uzvišenje Jeruzalema."
    9Judita se pokloni Bogu, a njima reče: "Zapovjedite da mi otvore gradska vrata. Izići ću i izvesti što ste kazali." Oni narediše straži da otvori vrata kako je zatražila.
    10Otvoriše joj, pa Judita iziđe sa sluškinjom. Ljudi su je iz grada pratili pogledom dok se spuštala brdom i dok je poprijeko prelazila podoljem. Onda je više nisu vidjeli.
    11Dok su išle ravno podoljem, sretoše je asirske predstraže. 12Zaustaviše je i upitaše: "Kojemu narodu pripadaš? Odakle dolaziš i kamo ideš?" Ona odgovori: "Kći sam Hebrejaca i bježim od njih, jer će vam se uskoro predati da vam budu hrana. 13Zaputila sam se Holofernu, vrhovnom zapovjedniku vaše vojske, da se s njim iskreno porazgovorim. Pokazat ću mu put kojim će morati poći da bi zagospodario svim brdovitim krajem a da ne izgubi ni jednog čovjeka, ni jedne žive duše."
    14Dok su ti ljudi slušali riječi njezine i promatrali je, bijahu zadivljeni njezinom ljepotom. Rekoše joj: 15"Spasila si svoj život požurivši se da siđeš k našem gospodaru. Sada idi njegovu šatoru: nas nekolicina pratit ćemo te dok te ne predamo u ruke njegove. 16Kada se budeš našla pred njim, ne drhti u srcu svome nego mu reci ono što si kazala i on će s tobom postupati dobro."
    17Izabraše između sebe stotinu ljudi. Oni su bili pratnja njoj i sluškinji njezinoj, pa ih dovedoše do Holofernova šatora.
    18U taboru se sve uskomešalo: vijest o Juditinu dolasku pođe od usta do usta po svim šatorima. Dođoše ljudi i poredaše se do nje dok je ona stajala pred Holofernovim šatorom i dok mu se njezin dolazak najavljivao. 19Divljahu se ljepoti njezinoj i sinovima Izraelovim zbog nje. I govorahu jedan drugome: "Tko može prezreti narod koji ima takve žene? Zacijelo ne bi valjalo ostaviti u životu i jednog čovjeka toga naroda. Kad bi ga ostavili na miru, bili bi kadri opčiniti sav svijet."
    20Holofernove straže i dvorjanici njegovi iziđoše i uvedoše Juditu u šator. 21Holoferno je počivao na ležaljci za zastorom od grimiza, zlata, smaragda i dragoga kamenja. 22Izvijestiše ga o dolasku njezinu i on iziđe na šatorski ulaz: pred njim su nosili srebrne svjetiljke uljanice.
    23Kad se Judita nađe pred njim i njegovim dvorjanicima, svi se zadiviše ljupkosti lica njezina. Ona se pokloni padnuvši ničice. Sluge je Holofernove podigoše.
Prvi susret s Holofernom
Jdt 11.
Kaza joj tada Holoferno: "Budi hrabra, ženo! Ne plaši se u srcu svome! Jer nisam nanio zla nikome od onih koji odlučiše služiti Nabukodonozora, kralja sve zemlje. 2Pa da me i tvoj narod koji živi u brdovitu kraju nije prezreo, ja ne bih digao koplja na nj. Ali su sami to skrivili. 3Nego, sada mi reci zašto si pobjegla od njih a došla k nama. Došla si da se spasiš! Hrabro, život će ti biti pošteđen noćas a i poslije. 4Nitko ti neće nanijeti zla, nego će se postupati s tobom kako se postupa sa slugama moga gospodara i kralja Nabukodonozora."
    5Judita mu odgovori: "Poslušaj riječi robinje svoje. Neka sluškinji tvojoj bude dopušteno govoriti s tobom: neću noćas govoriti laži svome gospodaru. 6Budeš li slijedio savjete sluškinje svoje, Bog će ti pomoći sretno izvesti djelo tvoje, a gospodar moj neće biti razočaran sa svojih pothvata. 7Neka živi Nabukodonozor, kralj sve zemlje, neka živi moć onoga koji te uputio kako bi uzmogao na pravi put izvesti svako živo biće! Pomoću tebe nisu mu doista podvrgnuti samo ljudi nego, zahvaljujući vrijednosti tvojoj, i divlje i domaće životinje i ptice nebeske: sve živi samo za Nabukodonozora i svu kuću njegovu. 8Dočuli smo već i za razboritost i za oštroumnost tvoju. Svoj je zemlji znano da si u svem kraljevstvu samo ti sposoban, vrstan i pronicav u ratnom umijeću. 9Doznali smo i za govor što ga je Ahior izgovorio na tvome vijećanju; budući da su ga stanovnici Betulije spasili, on im je kazao sve što je rekao pred tobom. 10A sada, moćni gospodaru, nemoj potcjenjivati njegovo razlaganje nego ga pohrani u srcu svome jer je istinito: ne može se rod naš progoniti niti ga može dohvatiti mač, osim ako sagriješi Bogu svome. 11Ali da moj gospodar ne bi ostao razočaran i promašio u svome pothvatu, past će na glavu njihovu smrt: tereti ih grijeh kojim su razgnjevili Boga svoga počinivši bezakonje. 12Kako im je ponestalo hrane, a i vode imaju sve manje, prohtjelo im se da navale na stoku svoju i odlučiše da jedu što im je Bog zakonima zabranio. 13Čak su naumili potrošiti prvine žita i desetine vina i ulja, čuvane i namijenjene svećenicima koji u Jeruzalemu služe Boga našega; a ipak su to stvari kojih se nitko od naroda nije smio ni rukom dodirnuti. 14Otpravili su u Jeruzalem, budući da i tamošnji stanovnici isto rade, glasnike da im donesu potrebno dopuštenje od Vijeća starješina. 15Čim im stigne dopuštenje te izvrše svoj naum, toga istog dana bit će ti predani na uništenje.
    16Kada sam ja, sluškinja tvoja, doznala sve to, pobjegoh od njih. Bog me poslao da sudjelujem s tobom u pothvatu kojemu će se začuditi sva zemlja kada za nj čuje. 17Jer sluškinja je tvoja pobožna i štuje Boga nebeskoga i dan i noć, pa sada, kad ostanem uza te, gospodaru, tvoja će sluškinja samo zatražiti da može noću otići prema dolini. Ondje ću moliti Boga, pa će mi kazati kada oni počine grijeh. 18Zatim ću se vratiti i tebe obavijestiti, i ti ćeš tada izaći sa svom vojskom. Među njima neće biti nikoga da ti se odupre. 19Odvest ću te kroz Judeju sve do samog Jeruzalema, postavit ću usred njega prijestolje tvoje. Ti ćeš ih tjerati pred sobom kao što se tjera stado koje nema pastira. Ni pas pred tobom neće zalajati. Sve sam to predosjetila, to mi je objavljeno, pa sam poslana da ti odam."
    20Te se riječi svidješe Holofernu i svima njegovim slugama. Zadiviše se mudrosti njezinoj te uzviknuše: 21"Od jednoga do drugog kraja svijeta nema ravne njoj ljepotom lika i mudrošću razlaganja." 22A Holoferno joj reče: "Dobro je učinio Bog što te poslao pred tvojim narodom da nama pripadne moć, a propast onima koji su prezreli moga gospodara. 23A ti si plemenita izgledom i lijepo zboriš. Budeš li sve učinila kao što si kazala, tvoj Bog postat će i moj Bog, a ti ćeš provoditi svoje dane u palači kralja Nabukodonozora i bit ćeš slavna na svoj zemlji."
Jdt 12.
Zapovjedi da je odvedu na mjesto gdje je bilo pohranjeno srebrno posuđe i naredi da joj daju od jela njegovih i od vina njegova. 2Ali Judita odgovori: "Neću toga jesti da ne bude sablazni, nego neka mi se jelo priređuje od onoga što sam donijela sa sobom." 3Holoferno je zapita: "Kad ti ponestane što imaš uza se, odakle ćemo ti davati takva jela kad među nama nema nikoga od tvoga roda?" 4Judita odgovori: "Života mi tvoga, gospodaru, ropkinja tvoja neće ni utrošiti što je sa sobom donijela, a Gospod će već rukom njezinom izvesti što je odlučio."
    5Onda je sluge Holofernove odvedoše u šator. Spavala je do ponoći. Ustade o jutarnjoj straži. 6Poruči Holofernu: "Neka gospodar moj dopusti da sluškinja njegova iziđe radi molitve." 7Holoferno naredi svojim stražarima da je u tome ne ometaju. Ostala je tako tri dana u taboru. Noću je išla u dolinu Betulije i umivala se na studencu u taboru. 8Kad bi tako izišla, molila bi Gospoda, Boga Izraelova, da joj korake upravi na slavu sinova naroda njezina. 9Vrativši se čista, zadržala bi se u šatoru dok joj ne bi navečer priredili jelo.
Judita na Holofernovoj gozbi
    10Četvrtoga dana Holoferno priredi gozbu samo za svoje časnike. Ne pozva nikoga od posluge. 11Reče dvoraninu Bagoi, upravitelju svih svojih dobara: "Idi i nagovori onu Hebrejku koja je kod tebe da dođe jesti i piti s nama. 12Bila bi nam prava sramota imati uza se takvu ženu a ne biti s njom; jer ako je ne predobijemo, rugat će nam se."
    13Bagoa izađe od Holoferna, uđe k njoj i reče joj: "Neka ljepojka ne oklijeva doći k mome gospodaru da bude čašćena u njegovoj nazočnosti, da veselo pije vino s nama i postane ovoga dana kao jedna od asirskih kćeri koje žive u dvoru Nabukodonozorovu." 14Judita mu odgovori: "Tko sam ja da se usprotivim svome gospodaru? Učinit ću smjesta sve što je drago oku njegovu. Bit će mi to radost sve do smrti."
    15Ustade, ukrasi se haljinama i svakakvim ženskim uresima. Sluškinja ode prije nje te prostrije po zemlji pred Holoferna ovnujske kože koje je dobila od Bagoe za svakidašnju upotrebu da na njima svakoga dana udobno blaguje. 16Judita uđe i smjesti se. Holofernu se srce uzbudi, duša mu se uznemiri i spopade ga ognjena žudnja da bude s njom. Od onoga dana kad ju je prvi put vidio, samo je vrebao priliku da je zavede. 17Kaza joj Holoferno: "De pij i veseli se s nama!" 18Judita odgovori: "Hoću, pit ću, gospodaru, jer osjećam da je danas moj život tako velik kako nije bio nikada od moga rođenja." 19Uzela je, jela je i pila pred njim što joj njezina sluškinja bijaše priredila. 20Holoferno je uživao u njoj i pio je toliko vina koliko ga nije pio nikad u životu.
Holofernova glava
Jdt 13.
A uvečer se časnici brzo povukoše. Bagoa zatvori šator izvana, pošto je otpravio od svoga gospodara one koji su se još ondje nalazili. Svi odoše na počinak: bijahu umorni jer se gozba jako oduljila. 2Juditu ostaviše samu u šatoru. Holoferno pao na postelju jer ga vino bijaše potpuno svladalo. 3Judita je naredila svojoj sluškinji da je čeka pred ložnicom kao i svakog dana. Rekla je da će izaći na molitvu. Tako je kazala i Bagoi.
    4Svi bijahu otišli od Holoferna, nitko, ni malen ni velik, nije ostao u ložnici. Judita, stojeći kraj Holofernove postelje, reče u srcu svom: "Gospode, Bože svake sile, svrni u ovome času pogled svoj na djelo ruku mojih da se prodiči Jeruzalem! 5Ovo je pravi čas da se pobrineš za svoju baštinu i ostvariš moju zamisao o propasti neprijatelja koji su nasrnuli na nas."
    6Priđe stupu postelje, do Holofernove glave, i skide odande Holofernov mač. 7Zatim, primaknuvši se postelji, zgrabi kosu Holofernovu i kaza: "Gospodine Bože Izraelov, ojačaj me danas!" 8I iz sve snage udari dvaput Holoferna po vratu i odrubi mu glavu. 9Njegov trup potom otkotrlja s ležaja i strže zastor sa stupova. Malo kasnije iziđe i glavu Holofernovu predade sluškinji. 10Ona je metnu u svoju torbu. Obadvije zatim, po običaju, iziđoše na molitvu.
    Prešavši tabor, zaokružiše ono podolje, popeše se na uzvisinu Betulije i dođoše pod njezina vrata. 11Judita se javi još izdaleka straži na vratima: "Otvorite, otvorite vrata! S nama je Bog naš da izvede junaštvo u Izraelu i jakost protiv neprijatelja kao što je učinio i danas." 12Kako građani začuše njezin glas, požuriše se do vrata svoga grada i pozvaše starješine gradske. 13Strčaše se svi, malo i veliko, jer ih je njezin dolazak iznenadio. Otvoriše vrata, primiše ih, zapališe vatru da se vide i okružiše ih.
    14Judita im jakim glasom kaza: "Hvalite Boga! Hvalite ga! Hvalite Boga koji nije uskratio milosti svoje kući Izraelovoj nego je mojom rukom noćas potukao neprijatelje naše." 15Izvadivši glavu iz torbe, pokaza im je i reče: "Evo glave Holoferna, vrhovnog zapovjednika vojske asirske, i evo zastora pod kojim je ležao pijan. Bog ga je pogodio rukom jedne žene! 16Neka živi Gospodin koji me zaštitio na putu kojim sam hodila! Jer je moje lice zatravilo Holoferna na propast njegovu, nije zgriješio sa mnom te me tako nije osramotio ni okaljao."
    17Puk, sav izvan sebe, pade ničice da se pokloni Bogu i povika u jedan glas: "Blagoslovljen da si, Bože naš, koji si danas satro neprijatelje naroda svoga!"
    18Ozija joj kaza:
    "Blagoslovljena bila, kćeri, od Boga Svevišnjega više od svih drugih žena na zemlji! Blagoslovljen Gospod Bog, stvoritelj neba i zemlje, koji te vodio da odsiječeš glavu vođi neprijatelja naših!
    19Jer tvoje pouzdanje neće biti izbrisano iz srdaca ljudi nego će se oni dovijeka sjećati Božje moći.
    20Neka Bog učini da to bude na tvoju vječnu diku i neka te nagradi svakim dobrom, jer kad bi ponižen naš rod, nisi štedjela života svoga, nego si spriječila našu propast živeći pravedno pred našim Bogom!"
    A sav narod nadoda: "Amen! Amen!"
V. POBJEDA
Židovi u asirskom taboru
Jdt 14.
Judita im reče: "Poslušajte me, braćo! Uzmite ovu glavu i objesite je na krunište naših zidina. 2Čim zora zarudi te sunce obasja zemlju, neka se svatko maši svog oružja i svi hrabri muževi neka izađu iz grada. Izabrat ćete im vođu kao da tobože hoćete sići u ravnicu, na asirske predstraže. Ali nećete sići. 3Oni će pograbiti svoje oružje, otići će u tabor i probudit će zapovjednike asirske vojske. Zajedno će otrčati k Holofernovu šatoru, i kad Holoferna ne nađu, spopast će ih užas i pobjeći će ispred vas. 4Vi i svi koji žive u granicama Izraela, progonite ih i uništite na putu njihova uzmaka. 5Ali prije nego sve to izvedete, pozovite mi Ahiora Amonca da svojim očima prepozna onoga koji je prezreo kuću Izraelovu a njega poslao k nama u smrt."
    6Pozvaše Ahiora iz Ozijine kuće. Kako dođe i vidje Holofernovu glavu u rukama jednog od članova narodnoga zbora, sruši se na zemlju i onesvijesti. 7Kada se osvijestio, baci se do nogu Juditi, pokloni joj se i uskliknu:
    "Blagoslovljena da si u svakome šatoru Judinu i u svakom narodu! Svatko će drhtati od straha kad čuje tvoje ime! 8A sada mi pripovjedi što si sve izvela ovih dana."
    Judita mu usred mnoštva pripovjedi sve što je učinila od onoga dana kad je otišla pa do tada, do toga razgovora s njima. 9Kad je završila kazivanje, narod počne klicati od radosti: svim gradom odjeknuše radosni povici. 10Tada Ahior, vidjevši što je sve učinio Bog Izraelov, povjerova čvrsto u Boga te se dade obrezati i tako bi pribrojen narodu Izraelovu.
    11A kad zarudje zora, objesiše Holofernovu glavu na zidine. Svaki pograbi svoje oružje te jurnuše u odredima niz padine.
    12Kada ih Asirci ugledaše, obavijestiše svoje zapovjednike. Ovi pođoše zapovjednicima, tisućnicima i ostalim časnicima svojim. 13Dođoše do Holofernova šatora pa kazaše upravitelju njegovih dobara: "De probudi našega gospodara. Oni su se robovi usudili sići i napasti nas da zauvijek budu uništeni." 14Bagoa uđe i pljesnu rukama pred šatorskim zastorom: mišljaše da Holoferno spava s Juditom. 15Ali kako se nitko ne odazva, razmaknu zastore, uđe u ložnicu i nađe truplo bačeno na prag: glave nigdje, bijaše odnesena. 16Kriknu iza glasa te plačući, jecajući i snažno zapomažući rastrga na sebi haljine. 17Uđe zatim u šator u kojem je boravila Judita i ne nađe je. Onda otrča k narodu i povika: 18"Ovi su robovi podmukli: jedna sama Hebrejka osramotila je dom kralja Nabukodonozora. Evo Holoferna na zemlji, ali glave na njemu nema."
    19Kad zapovjednici vojske asirske čuše te riječi, razderaše na sebi haljine, dušu im spopade silan strah, a taborom im se prolomiše oštri krikovi i silna kuknjava.
Jdt 15.
I oni koji su se još nalazili u šatorima, kad su čuli što se dogodilo, skameniše se. 2Uhvati ih strava i strah te ne bijaše čovjeka koji bi ostao uza svoga bližnjega, nego se svi bezglavo razbježaše po svim brdima i ravnicama. 3I oni koji se bijahu utaborili u brdovitom kraju oko Betulije nagoše u bijeg. Tada se Izraelci sa svim svojim ratnicima baciše na njih. 4Ozija posla u Betomastaim, Bebe, Kobe, Kolu i na sve područje Izraela skoroteče s porukom o onome što se dogodilo: neka svi nasrnu na neprijatelje te ih unište.
    5Čim to doznaše, svi sinovi Izraelovi jednodušno udariše na njih te su ih tukli sve do Hobe. Tako učiniše i oni koji su pristigli iz Jeruzalema i sa svih brda, jer je i njima javljeno što se dogodilo u neprijateljskom taboru. Žitelji Gileada i Galileje udariše zatim s boka te su ih žestoko tukli sve dok ne umakoše u Damask i njegove krajeve. 6Ostali stanovnici Betulije nasrnuše na tabor Asiraca, oboriše ga te nagrabiše bogat plijen. 7Vrativši se s pokolja, sinovi Izraelovi zagospodariše preostalim. I sela i gradići po brdima i ravnicama domogoše se silna plijena; bijaše ga doista mnogo.
Pohvale Juditi
    8Veliki svećenik Joakim i starješine sinova Izraelovih koji su živjeli u Jeruzalemu dođoše da se dive dobročinstvu što ga Gospod učini Izraelu, da vide Juditu i da je pozdrave.
    9Kad uđoše u kuću njezinu, svi je jednodušno blagosloviše govoreći:
    "Ti si slava Jeruzalema!
        Ti si najviši ponos Izraela!
        Ti si uzvišena dika roda našega!10Rukom svojom sve si to učinila,
        Izraelu dobra pribavila,
        Bogu samom time omiljela!
    Blagoslovljena da si
        na vječna vremena
        od Gospoda Svevladara."
    A sav narod reče: "Amen!"
    11Trideset je dana narod pljačkao tabor. Juditi dadoše šator Holofernov, svu srebrninu, naslonjače, posuđe i sav njegov namještaj. Ona uze sve to, natovari svoju mazgu, zatim dade upregnuti svoja kola te ih napuni. 12Sve su žene Izraelove trčale da je vide, hvalile je i plesove izvodile u čast njezinu. Onda ona uze bršljane u ruke i pokloni ih ženama koje su je pratile. 13Zatim se ona i njezine pratilice ovjenčaše maslinovim grančicama. Ona je stupala na čelu naroda i predvodila žene u plesu; slijedili su je Izraelci naoružani, okićeni vijencima i s hvalospjevom na usnama. 14Usred sveg Izraela Judita zapjeva ovu zahvalnicu, a sav je narod glasno prihvatio taj hvalospjev.
Juditin hvalospjev
Jdt 16.
Judita zapjeva:"Slavite Boga moga
            s bubnjevima,
        Gospodinu pjevajte s cimbalima,
    psalam i pohvalu izvijajte mu u čast,
        veličajte i zazivajte Ime njegovo!2Jer Gospod Bog što dokončava
            ratove,
        da bi udario tabor svoj usred
            naroda,
        izbavi me iz ruke progonitelja
            mojih.3Asur siđe s planina sjevernih,
        dođe sa silnom vojskom svojom.
    Mnoštvo njihovo potoke zakrči,
        konji njihovi bregove prekriše.4Kaza da će kraj moj zapaliti,
        moje mladiće mačem isjeći,
    o tlo razmrskati moju dojenčad,
        kao plijen moju djecu uzeti,
        ugrabiti moje djevice.5Gospod Svevladar svlada ih
        rukom žene jedne!6Nisu im mladići silnika slomili,
        Titanovi sinovi nisu ga oborili,
        divovi silni nisu ga napali,
    nego Judita, kći Merarijeva,
        ljepotom svoga lica njega uništi!7Ona svuče udovičke haljine,
        da bi Izraelce ugnjetene podigla,
    namaza lice mašću mirisnom,8    na kose prevjes stavi,
        lanene halje uze da ga opčini.9Sandala njemu oko zatravi,
        ljepota njena dušu mu zarobi,
        mač mu kroza šiju prođe.10Perzijce njena hrabrost osupnu,
        a Medijce smionost zaprepasti.11Tad viknuše ponizni moji, a oni se
            prepadoše,
        nemoćni moji, a oni se prestraviše;
        podigoše glas, a oni u bijeg nagoše!12Djevojčica sasjekoše ih sinovi,
        pobiše ih kao sinove odmetnika,
        u boju Boga moga pogiboše.13Bogu svom pjevat ću pjesmu novu.
        Velik si i slavan, Gospode!
        U sili divan i nepobjediv!14Sva stvorenja tvoja tebi neka služe,
        jer ti samo reče, i postadoše;
    posla duh svoj, i on ih oblikova.
        I glasu tvome nitko ne odolje.15Planine će se iz temelja s vodama
            potresti,
        hridi će se pred tobom kao od
            voska istopiti,
    ali prema onima koji te se boje
        ti ćeš i tada milostiv biti.16Neznatna ti je svaka žrtva na ugodan
            miris,
        još neznatnija pretilina paljenice,
    ali tko se boji Gospoda - velik je
            zauvijek.17Jao narodima koji ustanu na narod
            moj!
        Bog Svevladar kaznit će ih na dan
            Suda:
    poslat će oganj i crve u meso njihovo,
        a oni će u boli jaukati zauvijek."
    18Kada dođoše u Jeruzalem, pokloniše se Bogu, a pošto se narod očisti, prinesoše paljenice, dragovoljne prinose i darove. 19Judita posveti kao "herem" sve Holofernove predmete koje joj puk bijaše predao i svilene tkanine koje bijaše uzela s postelje njegove. 20Narod se veselio tri mjeseca u Jeruzalemu pred Svetištem i Judita je ostala s njima.
Juditina starost i smrt
    21A nakon tih dana svaki se vrati na svoju baštinu. Judita se povuče u Betuliju i osta na svom posjedu. I svega vijeka svojega bila je slavna na svoj zemlji. 22Mnogi su je prosili, ali ona ne upozna ni jednoga čovjeka u sve dane života svojega otkad joj umrije muž Manaše i bi pridružen narodu svome. 23Starjela je i u domu muža svojega postigla dob od sto i pet godina. Sluškinji svojoj dala je slobodu. Umrije u Betuliji. Pokopaše je u pećini Manašea, muža njezina. 24Dom Izraelov oplakivaše je sedam dana. Prije smrti razdijelila je svoja dobra rođacima svojim i rođacima muža svojega Manašea.
    25U Juditino vrijeme, a i mnogo poslije smrti njezine, ne bijaše nikoga tko bi zadavao strah sinovima Izraelovim.
Estera (Est.)
UVOD
Mordokajev san
Est 1.
1aDruge godine kraljevanja Ahasvera Velikoga, na prvi dan Nisana, Mordokaj, sin Jaira, sina Šimejeva, sina Kišova, iz Benjaminova plemena, usni san. 1bMordokaj je bio Židov koji je živio u gradu Suzi, ugledan čovjek, činovnik na kraljevu dvoru; 1cbio je jedan od onih zarobljenika što ih je Nabukodonozor, babilonski kralj, protjerao iz Jeruzalema zajedno s Jekonijom, judejskim kraljem.
    1dOvo je njegov san. Evo: krikovi i buka, grmljavina i potres; pometenost na zemlji. 1eZatim: dva golema zmaja, oba spremna za borbu, brekću snažno. 1fNa to brektanje svaki se narod pripremi za vojnu kako bi se borio protiv naroda pravednih. 1gBio je dan mraka i tame, jada i pečali, čemera i velike pometenosti na zemlji. 1hSav narod pravednih, smućen od straha pred vlastitim nesrećama, spremi se na propast i zavapi k Bogu.
    1iOd toga njihova vapaja neki malen izvor poraste u golemu rijeku, obilatu vodom. 1kOgranu svjetlo i sunce te se poniženi uzvisiše i proždriješe moćne.
    1lMordokaj, koji je usnio taj san i nazrijevao što Bog kani učiniti, pošto se probudi, zadrža to u srcu trudeći se do noći da svakoj pojedinosti dokuči značenje.
Osujećena zavjera
    1mMordokaj je mirno boravio u kraljevskoj palači s Gabatom i Tarom, dvojicom kraljevih eunuha koja su čuvala dvor. 1nSlušao je njihove razgovore. I proniknuv jednom njihove osnove, otkri da su se spremali podići ruke na kralja Ahasvera, pa ih prokaza kralju. 1oA kralj podvrgnu ispitivanju oba eunuha, koji, pošto su priznali, bijahu usmrćeni.
    1pKralj odredi da se zapišu ti događaji da bi se sačuvao spomen na njih, a opisa ih i Mordokaj. 1qKralj zbog toga imenova Mordokaja dostojanstvenikom u kraljevskoj palači i obdari ga poklonima. 1rAli Haman Hamdatin, Agađanin, koji bijaše u časti kod kralja, nastojaše da naudi Mordokaju i njegovu narodu zbog dvaju kraljevih eunuha.
I. AHASVER I VAŠTI
Ahasverova gozba
1 Bilo je u vrijeme Ahasvera, onoga Ahasvera koji je vladao nad sto dvadeset i sedam pokrajina od Indije do Etiopije. 2U to vrijeme, dok je kralj Ahasver sjedio na prijestolju svoga kraljevstva u tvrđavi grada Suze, 3treće godine svoga kraljevanja, priredi on gozbu za sve svoje knezove i službenike. Našli su se tako pred njim zapovjednici perzijske i medijske vojske, odličnici i pokrajinski upravitelji. 4Punih sto i osamdeset dana pokazivaše on bogatstvo i slavu kraljevstva svoga i veličanstveni sjaj veličine svoje.
    5Kad je prošlo to vrijeme, priredi kralj u vrtnom trijemu svoje palače sedmodnevnu gozbu za sav narod koji se nalazio u tvrđavi grada Suze, od najvišega pa do najnižega. 6Zavjese od najfinijeg lana, vune, ljubičasta skrleta bile su pričvršćene vrpcama od beza i crvena grimiza o srebrne prstenove na stupovima od bijela mramora. Na podu od zelenog i bijelog mramora, sedefa i skupocjenog kamenja, nalazile se postelje od srebra i zlata. 7Za piće su služili zlatni pehari, sve jedan drugačiji od drugoga, a vina je bilo kraljevski obilno, kako i dolikuje kraljevskoj moći. 8Pilo se po nekom pravilu, ali ne prisilno, jer je kralj bio naredio svim nadzirateljima svoga dvora da sa svakim postupaju prema njegovoj želji.
Vašti pada u nemilost
    9I kraljica Vašti priredi gozbu za žene u kraljevskoj palači kralja Ahasvera. 10Sedmoga dana, kad srce kraljevo bijaše veselo od vina, naredi Mehumanu, Bizeti, Harboni, Bigti, Abagti, Zetaru i Karkasu, sedmorici eunuha koji su mu služili, 11da dovedu preda nj kraljicu Vašti s kraljevskom krunom, da bi pokazao narodu i knezovima ljepotu njezinu. Ona je uistinu bila privlačna. 12Ali se kraljica Vašti ne htjede odazvati kraljevu pozivu što joj ga prenesoše dvorani. Kralj se tada veoma razbjesni i njegova se srdžba rasplamsa. 13Onda zapita mudrace koji poznaju vremena. Jer svaki se kraljev posao tako proučavao među onima koji su poznavali zakone i pravo. 14Najbliži su mu bili Karsena, Šetar, Admata, Taršiš, Mares, Marsena i Memukan, sedam knezova Perzije i Medije. Oni su smjeli gledati kraljevo lice i zauzimali su najistaknutija mjesta u kraljevstvu. 15Upita ih: "Što treba prema zakonu poduzeti protiv kraljice Vašti, koja se nije pokorila zapovijedi kralja Ahasvera koju su joj saopćili dvorani?" 16Memukan tada odgovori pred kraljem i knezovima:
    "Kraljica je Vašti skrivila ne samo kralju nego i svim poglavarima i svem narodu koji prebiva u svim pokrajinama kralja Ahasvera. 17Jer će za držanje kraljičino doznati sve žene pa će prezirati svoje muževe govoreći: 'Kralj je Ahasver naredio da dovedu preda nj kraljicu Vašti, ali ona ne htjede doći.' 18I žene će knezova perzijskih i medijskih, pošto doznaju za kraljičino ponašanje, još danas pripovijedati svim poglavarima kraljevim, pa će biti prkosa i prezira u izobilju. 19Stoga, svidi li se kralju, neka se objavi kraljevska naredba i umetne među zakone Perzije i Medije, tako da se više ne može opozvati, da se Vašti ne smije više pojaviti pred kraljem Ahasverom, a kralj neka preda kraljevsku čast drugoj ženi, boljoj od nje. 20Kad se ta naredba koju će kralj učiniti pročuje po svem kraljevstvu, koje je zaista veliko, sve će žene iskazivati poštovanje svojim muževima, od najvišega pa do najnižega."
    21Riječ se svidje i kralju i njegovim knezovima. Stoga on učini kako mu je savjetovao Memukan. 22Uputi pisma u sve kraljevske pokrajine, svakoj pokrajini pismom kojim se ona služila, a svakom narodu njegovim jezikom, da svaki muž bude gospodar u svojoj kući.
II. MORDOKAJ I ESTERA
Traži se nova kraljica
Est 2.
Poslije tih događaja, kako mu se utiša gnjev, kralj Ahasver sjeti se Vaštije, onoga što je ona učinila i što je bilo odlučeno protiv nje. 2Rekoše tada momci što služahu kralja: "Neka se potraže za kralja mlade djevojke, djevice lijepa izgleda. 3Kralj neka odredi u svim pokrajinama svojega kraljevstva povjerenike da mu sakupe sve djevice pristala izgleda u tvrđavi grada Suze, u haremu, pod upravom Hegeja, kraljeva eunuha, čuvara žena. On će se pobrinuti za njihovu njegu. 4Ona djevojka koja se najviše svidi očima kraljevim neka kraljuje umjesto Vaštije."
    Bijaše to po volji kralju, i on tako uradi.
    5U tvrđavi grada Suze bio je neki Židov koji se zvao Mordokaj, sin Jaira, sina Šimeja, sina Kišova, iz plemena Benjaminova. 6On je bio protjeran iz Jeruzalema među prognanicima koje je babilonski kralj Nabukodonozor odveo zajedno s judejskim kraljem Jekonijom. 7On je odgajao Hadasu, to jest Esteru, kćerku strica svoga, jer ona ne imađaše ni oca ni majke. Djevojka je bila pristala i lijepa izgleda. Poslije smrti njezina oca i njezine majke Mordokaj je uze k sebi kao kćerku.
    8Kako se začu za kraljevu riječ i njegovu naredbu, mnogo se djevojaka sabra u tvrđavi grada Suze pod Hegejevim nadzorom. Tako dovedoše i Esteru u kraljevu palaču, pod nadzor Hegeja, čuvara žena. 9Djevojka se svidje njegovim očima, steče ona njegovu naklonost i on se pobrinu za njezino uljepšavanje i uzdržavanje. Uz to joj dade sedam najvrednijih ropkinja kraljevskog dvora i premjesti je, skupa s djevojkama, u najudobnije prostorije harema.
    10Estera ne spomenu ni naroda ni obitelji kojoj je pripadala, jer joj Mordokaj bijaše zabranio da to učini. 11Svakoga je dana Mordokaj šetao pred dvorištem harema da bi doznao kako se Estera osjeća i kako se prema njoj odnose.
    12Svaka je djevojka morala ući kralju kad je na nju, prema uredbi za žene, došao red, to jest nakon dvanaest mjeseci. Jer tada se završavalo razdoblje njihova uljepšavanja: šest mjeseci uljem iz mirne, a šest mjeseci balzamom i ostalim pomastima za žensku njegu.
    13Pa kad bi djevojka ulazila kralju, bilo joj je dopušteno da sa sobom iz harema u kraljevsku palaču ponese sve što bi zatražila. 14Ona bi ulazila uvečer, a ujutro bi se vraćala u drugi harem, pod nadzorom Šaašgaza, kraljeva eunuha, čuvara priležnica. Više se ne bi vraćala kralju, osim ako bi je posebno zaželio i dozvao je k sebi poimence.
Estera postaje kraljica
    15Kada dođe red na Esteru, kćerku Abihajla, koji je bio stric Mordokaja koji ju je bio pokćerio, da uđe kralju, ona ne zatraži ništa osim onoga što joj bijaše rekao Hegej, kraljev eunuh, čuvar žena. Ipak je pobuđivala udivljenje svih koji su je gledali. 16Esteru, dakle, uvedoše kralju Ahasveru, u njegovu kraljevsku palaču, u desetom mjesecu, mjesecu Tebetu, sedme godine njegova vladanja. 17Kralj zavolje Esteru više od svih drugih žena; više nego sve ostale djevice ona mu omilje i predobi ona njegovu naklonost. I položi on na njezinu glavu kraljevsku krunu, pa mjesto Vaštije ona posta kraljicom. 18Nakon toga priredi kralj u čast Estere veliku gozbu za svoje knezove i službenike; svim pokrajinama odredi odmor i razda darove kraljevski darežljivo.
Mordokaj i Haman
    19Kad su drugi put djevojke bile sakupljene, Mordokaj sjeđaše na vratima kraljevim. 20Estera ne oda ni naroda ni obitelji iz koje je potjecala, kao što joj Mordokaj bijaše naredio. Estera se i dalje držala svih Mordokajevih uputa kao kad se nalazila pod njegovim skrbništvom.
    21U ono vrijeme kad je Mordokaj sjedio na vratima kraljevim, Bigtan i Tereš, dva kraljeva dvoranina, čuvari praga, planuše gnjevom i počeše snovati da podignu ruku na kralja Ahasvera. 22Za tu njihovu namjeru sazna Mordokaj. On je dojavi kraljici Esteri, a Estera je u Mordokajevo ime saopći kralju. 23Sve se izvidje i otkri se zavjera, pa obojica budu obješena o stup. To se pred kraljem zapisa u knjizi Ljetopisa.
Est 3.
Poslije tih događaja kralj Ahasver promaknu Hamana, Hamdatina sina, Agađanina: uzvisi ga i njegovo prijestolje postavi iznad svih ostalih dostojanstvenika koji su bili s njim. 2Svi službenici kraljevi koji su se nalazili na kraljevim vratima prigibali bi koljena i padali ničice pred Hamanom, jer je tako zapovjedio kralj. Ali Mordokaj ne bi prignuo koljeno niti bi pao ničice. 3Službenici kraljevi koji su se nalazili na vratima kraljevim rekoše Mordokaju: "Zašto prestupaš kraljevu zapovijed?" 4Iako su mu oni to ponavljali svaki dan, on ih ne posluša. Onda oni to dojaviše Hamanu, da vide vrijedi li Mordokajevo opravdanje. Jer im bijaše rekao da je Židov. 5Kad Haman utvrdi da Mordokaj niti prigiba koljeno niti pada ničice pred njim, jako se razljuti. 6A kad dozna kojemu narodu pripada, učini mu se premalo podići ruke na samog Mordokaja nego naumi s njim pobiti i sve Židove koji su živjeli u svem kraljevstvu Ahasverovu.
III. ŽIDOVI UGROŽENI
    7U prvom mjesecu, to jest u mjesecu Nisanu, dvanaeste godine Ahasverova kraljevanja u nazočnosti Hamana baciše "Pur", to jest ždrijeb, da utvrde dan i mjesec. Ždrijeb pade na trinaesti dan dvanaestoga mjeseca, to jest na mjeseca Adara.
Odluka o zatoru
    8I Haman kaza kralju Ahasveru: "U svim pokrajinama tvoga kraljevstva ima jedan narod razasut među drugim narodima i od njih odvojen. Njegovi su zakoni drugačiji od zakona u svih ostalih naroda. Oni se ne drže kraljevskih odredaba. Kralj ih zato ne smije pustiti na miru. 9Ako je kralju po volji, neka se raspiše da se oni zatru; a ja ću izbrojiti deset tisuća srebrnih talenata na ruke povjerenika da ih pohrane u kraljevsku riznicu."
    10Nakon toga kralj skinu pečatni prsten s ruke i preda ga Hamanu, sinu Hamdatinu, Agađaninu, neprijatelju Židova, 11i kaza mu: "Neka ti bude novac i narod, pa učini s njim što bude dobro u tvojim očima."
    12Trinaestoga dana prvoga mjeseca bijahu sazvani kraljevi pisari, pa o onome što je naložio Haman sastaviše pisma i upraviše ih kraljevskim namjesnicima, upraviteljima što stajahu na čelu pojedinih pokrajina, knezovima svakoga pojedinog naroda, svakoj pokrajini njezinim pismom i svakom narodu njegovim jezikom. Pisma su napisana u kraljevo ime i na njima je udaren kraljev pečat. 13Po skorotečama razaslane su svim kraljevim pokrajinama poslanice da se svi Židovi, od dječaka do staraca, djeca i žene unište, pobiju, zatru, a njihova dobra da se zaplijene u jednom jedinom danu, i to trinaestog dana dvanaestog mjeseca, mjeseca Adara.
    13aOvo je prijepis poslanice: "Veliki kralj Ahasver upraviteljima sto dvadeset i sedam pokrajina od Indije do Etiopije i njima podložnim mjesnim glavarima ovako piše:
    13bBudući da imam vlast nad mnogim narodima i gospodstvo nad svim svijetom, odlučih, ne zanesen ohološću moći nego u želji da uvijek blago i čovječno vladam, dati podanicima spokojan život i pružiti kraljevstvu blagostanje i slobodu kretanja po njemu te učvrstiti mir za kojim svi ljudi žude. 13cPošto sam zapitao savjetnike kako bi se moglo to ostvariti, Haman, koji se među nama izdvaja razboritošću i koji se ističe prokušanom odanošću i ustrajnom vjernošću i zauzima drugo mjesto u kraljevstvu, 13dprokazao je da se među ostale narode svijeta zavukao jedan neprijateljski narod, svojim zakonima protivan svim pucima, narod koji vječno prezire kraljeve odluke tako te se ne može učvrstiti zajedničko carstvo kojim inače besprijekorno upravljamo.
    13eUstanovili smo dakle da je samo taj narod neprekidno u sukobu sa svim ljudima, da se ističe načinom života što odstupa od zakona, da zbog neslaganja s našim naumima počinja najgora nedjela tako te se kraljevstvo ne može učvrstiti. 13fStoga naređujemo da se, zajedno sa ženama i djecom, neprijateljskim mačevima bez ikakva sažaljenja i milosrđa potpuno iskorijene oni koji vam budu naznačeni u pismima Hamana, upravitelja javnih poslova i našega drugog oca, i to četrnaestoga dana dvanaestoga mjeseca, Adara, tekuće godine. 13gTako će se, pošto nekadašnji i današnji neprijatelji u jednom danu budu silovito strovaljeni u Podzemlje, ubuduće za sva vremena naši poslovi moći odvijati postojano i nesmetano."
    14Sadržaj ove naredbe, koja je imala postati zakonom u svakoj pokrajini, bio je objavljen svim narodima da bi bili spremni za taj dan. 15Skoroteče žurno potekoše s kraljevskom naredbom. Zakon bi objavljen i u tvrđavi Suze, pa dok su kralj i Haman sjedili i častili se, grad je Suza bio uznemiren.
Mordokaj i Estera predusreću opasnost
Est 4.
Mordokaj doznade za sve što se dogodilo: razdera na sebi haljine, navuče kostrijet, posu se pepelom i prođe posred grada kukajući glasno i gorko. 2Dođe samo do kraljevih vrata, jer s onom kostrijeti na sebi ne mogaše kroz njih proći. 3U svakoj je pokrajini, svuda gdje se doznala kraljeva riječ i njegov proglas, među Židovima zavladala žalost: postili su, plakali i jadikovali. Mnogima od njih kostrijet i pepeo posta ležaj.
    4Esterine djevojke i njezini eunusi dođoše da je o tome obavijeste. Kraljica se veoma uznemiri. Posla Mordokaju haljine da bi ih obukao a skinuo sa sebe kostrijet, ali on to odbi. 5Nato Estera pozva Hataka, jednog od kraljevih eunuha koji joj je bio određen za službu, pa ga posla k Mordokaju da dozna od njega što se dogodilo i zbog čega je takav. 6Hatak ode do Mordokaja na gradski trg, pred vrata kraljeva. 7Mordokaj mu pripovjedi što mu se dogodilo i podrobno ga obavijesti o novcu koji je Haman obećao položiti u kraljevu riznicu da bi mogao uništiti Židove. 8Dade mu i prijepis naredbe o njihovu zatoru, koja je objavljena u Suzi, da je pokaže Esteri te da joj javi i naloži neka ide kralju: neka ga moli za milost i posreduje kod njega za svoj narod. <8a>"Sjeti se dana siromaštva svoga kad sam te hranio rukom svojom, jer se Haman, drugi čovjek kraljevstva, dogovorio s kraljem da nas usmrti. <8b>Zazivaj Boga, govori kralju za nas i oslobodi nas od smrti."
    9Hatak se vrati i donese Esteri Mordokajevu poruku. 10Estera odvrati Hataku i naredi mu da saopći Mordokaju: 11"Svi službenici kraljevi i narod kraljevih pokrajina znaju kako svakoga onoga, bio on muškarac ili žena, koji nepozvan uđe kralju u unutrašnje predvorje čeka jedan jedini zakon: smrtna kazna, osim ako kralj ne pruži takvome svoje zlatno žezlo i poštedi mu život. A ja već trideset dana nisam bila pozvana kralju."
    12Mordokaju bjehu saopćene Esterine riječi, 13pa on poruči Esteri: "Nemoj misliti da ćeš se zato što se nalaziš u kraljevoj palači spasiti jedina od svih Židova: 14jer budeš li u ovoj prilici šutjela, doći će Židovima pomoć i spas s druge strane, a ti ćeš s kućom svoga oca propasti. Tko zna nisi li se baš i popela do kraljevske časti zbog časa kao što je ovaj?"
    15Estera i opet poruči Mordokaju: 16"Hajde, sakupi sve Židove koji se nalaze u Suzi. Postite za me: tri dana i tri noći ne jedite niti pijte. I ja ću tako postiti sa svojim djevojkama. Tako pripremljena ući ću kralju i unatoč zakonu, pa treba li da poginem, poginut ću."
    17Mordokaj se onda povuče i učini što mu je naredila Estera.
Mordokajeva molitva
    <17a>I sjetivši se svih djela koje je Gospod izveo, pomoli se Gospodu i kaza:
    <17b>"Gospode, Gospode, kralju koji vladaš nad svime, sve je u tvojoj vlasti i nema toga koji bi se mogao suprotstaviti tvojoj volji da spasiš Izraela!
    <17c>Ti si stvorio nebo i zemlju i sve što je divljenja vrijedno pod nebom. Gospodar si svega i nema toga koji se može tebi oprijeti, Gospodine!
    <17d>Tebi je sve poznato; ti znaš, Gospodine: nisam pao ničice pred bahatog Hamana, ali ne iz drskosti, ni iz oholosti, ni iz častoljublja. Ti znaš da bih za spas Izraela bio voljan i tabane njegove cjelivati.
    <17e>To sam učinio zato da ne metnem čast koja se iskazuje čovjeku iznad one koja se iskazuje Bogu. Neću pasti ničice ni pred kim, nego samo pred tobom, moj Gospodine, i to ne činim iz oholosti.
    <17f>Sada, Gospodine, Bože, kralju, Bože Abrahamov, poštedi narod svoj, jer gledaju samo kako bi nas istrijebili: žele uništiti ono što je od početka bila tvoja baština.
    <17g>Nemoj zanemariti posjed svoj koji si oslobodio iz egipatske zemlje!
    <17h>Poslušaj molitvu moju, budi milostiv nasljedstvu svome i u veselje prometni plač naš, da bismo, ostavši živi, mogli hvalospjevima slaviti ime tvoje i nemoj dopustiti da iščeznu usta onih koji te hvale, o Gospode!"
    <17i>I sav je Izrael vapio svom snagom svojom, jer je smrt bila pred očima njihovim.
Esterina molitva
    <17k>I kraljica se Estera, obuzeta smrtnom tjeskobom, uteče Gospodinu; pošto svuče sa sebe sjajne haljine, navuče odjeću tjeskobe i žalosti, te umjesto skupocjenim mirisima posu glavu pepelom i prahom. I ponizi veoma tijelo svoje postom, a svako mjesto na kojem se u znak veselja znala ukrašavati posu uvojcima svoje kose, pomoli se Bogu Izraelovu i kaza:
    <17l>"Gospodine moj, kralju naš, ti si jedini! Dođi u pomoć meni koja sam sama, kojoj nema druge pomoći do tebe, jer opasnost je moja u ruci mojoj.
    <17m>Ja sam od svoga djetinjstva slušala u obiteljskom rodu da si ti, Gospode, izabrao Izraela među svim drugim narodima: naše očeve među svim njihovim precima u svoju trajnu baštinu i da si za njih učinio sve što si im obećao.
    <17n>Ali smo sad sagriješili pred tobom i ti si nas predao u ruke neprijatelja naših jer smo iskazivali počast bogovima njihovim. Pravedan si, Gospodine!
    <17o>I sad oni, nezadovoljni već gorčinom sužanjstva našega, staviše ruke svoje u ruke kumira svojih da će poništiti odredbu usta tvojih, uništiti baštinu tvoju, začepiti usta onima koji te hvale i utrnuti slavu doma tvoga i žrtvenika tvoga, 17pa otvoriti usta naroda da hvale njihove isprazne kumire i dive se jednom kralju od mesa.
    <17q>Nemoj predati, Gospode, žezlo svoje onima koji ne postoje. Neka se ne smiju propasti našoj, nego okreni naum njihov na njihove glave i primjerno kazni onoga koji je počeo bjesniti protiv nas. <17r>Sjeti se, Gospode! Objavi se u vrijeme naših jada i ohrabri me, o kralju bogova i vladaru svakoga gospodstva!
    <17s>Metni u moja usta primjerenu riječ pred lavom, a njegovo srce zadahni mržnjom na neprijatelja našega; da zatre njega i njegove sumišljenike.
    <17t>A nas oslobodi rukom svojom i dođi u pomoć meni koja sam sama i nemam nego tebe, o Gospode!
    <17u>Sve ti je poznato pa znaš da mrzim slavu opakih i da mi je odvratna postelja neobrezanih i svakoga tuđinca.
    <17v>Znaš tjeskobu moju, jer ja se gnušam nad znamenjem moga visočanstva koje se nalazi na glavi mojoj. U dane kad se s njime pojavim grstim se nad njim kao nad dronjkom mjesečnog pranja i ne nosim ga onih dana koji pripadaju samo meni.
    <17x>Sluškinja tvoja nije nikada jela sa stola Hamanova, nisam nikada počastila kraljevsku gozbu, niti sam pila vino ljevanica.
    <17y>I od dana uzdignuća svoga do danas sluškinja tvoja nije se poveselila osim u tebi, Gospode, Bože Abrahamov.
    <17z>Bože, nadasve moćni, uslišaj glas beznadnih i izbavi nas iz ruku opakih, a oslobodi i mene od moga straha!"
Estera pred kraljem
Est 5.
Trećega dana, pošto presta moliti, svuče molitvene haljine i zaodjenu se slavom svojom. 1aTako čarobna zazva Boga Svevida i Spasitelja. Onda uze dvije sluškinje. Na jednu se gotovo nježno naslanjala, a druga ju je slijedila i pridržavala njezinu odjeću. <1b>Blistala je od vrhunske ljepote, lice joj bijaše veselo, kao rastvoreno ljubavi, a srce sapeto od straha. <1c>Kroza sva je vrata ušla pred kralja. On je sjedio na svom kraljevskom prijestolju, zaogrnut svim ukrasom veličanstva svoga, sav u zlatu i dragom kamenju, ulijevao je veliko strahopoštovanje. <1d>Podigavši svoje lice, sjajem ozaren, pogleda krajnje ljutit. Kraljici pozli. Od slabosti problijedje i klonu na glavu sluškinje što je pred njom išla. <1e>Tada Bog sklonu kraljevu dušu na blagost. Zabrinut, kralj skoči sa svoga prijestolja i uze je u naručje dok ne dođe k sebi. Hrabrio ju je utješnim riječima i upitao: <1f>"Što je, Estero? Ja sam tvoj brat! Ne boj se, nećeš umrijeti - naša je uredba za obične ljude. Priđi!" 2I podigavši zlatno žezlo, postavi ga na vrat Esteri, zagrli je i reče: "Govori mi!" <2a>Ona mu reče: "Spazih te, gospodaru, kao anđela Božjega, pa mi se uznemiri srce od straha pred sjajem tvojim. Jer si, gospodaru, divan i lice ti je puno dražesti." <2b>Dok je još govorila, klonu od iznemoglosti. Kralj se uznemiri, a sva ju je posluga njegova hrabrila. 3Kralj joj reče: "Što je tebi, kraljice Estero? Što želiš? Bila to i polovica kraljevstva, dobit ćeš je!" 4Estera odgovori: "Neka kralj, ako mu je drago, dođe s Hamanom na gozbu koju sam danas priredila." 5Kralj odvrati: "Obavijestite odmah Hamana da bi se izvršila Esterina želja."
    Kralj dakle dođe s Hamanom na gozbu koju je Estera priredila. 6Dok su pili vino, kralj kaza Esteri: "Što god zatražiš, dobit ćeš. Što god zaželiš, bila to i polovica kraljevstva, bit će ti!" 7Estera odgovori: "Molba mi je i želja, 8ako sam našla milost u očima kraljevim i ako se kralju svidi dati mi što molim i učiniti što želim, da kralj ponovo dođe s Hamanom na gozbu koju ću sutra pripremiti za njih i tad ću postupiti po riječi kraljevoj."
    9Toga dana Haman iziđe sretan i zadovoljna srca, ali se rasrdi jako na Mordokaja kad vidje da na vratima kraljevim nije ustao ni maknuo se pred njim. 10Haman se ipak svlada. Ode kući i posla po svoje prijatelje i po ženu Zarešu. 11Pripovijedao im je o sjaju svoga bogatstva, o mnoštvu svojih sinova i o svemu onome čime ga je kralj uzveličao i čime ga je uzdignuo nad sve svoje knezove i službenike. 12Haman još dometnu: "I kraljica Estera nije uz kralja pozvala nikoga osim mene na gozbu koju je priredila. I sutra sam samo ja uz kralja njezin uzvanik. 13Ali me sve to ne može učiniti sretnim dokle god gledam Židova Mordokaja kako sjedi na vratima kraljevim." 14Reče mu Zareša, žena njegova, i svi prijatelji njegovi: "Podigni vješala visoka pedeset lakata. Sutra ujutro zatraži od kralja neka na njih objese Mordokaja. Poslije toga idi sretan s kraljem na gozbu." Savjet se Hamanu učini dobar, pa on naredi da se podignu vješala.
IV. ŽIDOVSKA ODMAZDA
Haman u stisci
Est 6.
Te noći kralj ne mogaše usnuti. Zato naredi da mu donesu i čitaju knjigu znamenitih događaja, Ljetopise. 2Tu se nađe zapisano kako je Mordokaj prokazao Bigtanu i Tereša, dva dvoranina kraljeva, čuvare praga, koji su se spremali da podignu ruke na kralja Ahasvera. 3Kralj upita: "Kakva je čast i kakvo je odlikovanje zapalo Mordokaja za sve to?" Kraljeve sluge, dvorani koji ga slušahu, odgovoriše: "Ništa nije učinjeno za nj."
    4Kralj onda zapita: "Tko je u predvorju?" A to u vanjsko predvorje kraljevske palače bijaše stigao Haman da traži od kralja neka objese Mordokaja na vješalima koja su već bila podignuta za nj. 5Službenici kraljevi odgovoriše: "Eno se u predvorju nalazi Haman." "Neka uđe!" - naredi kralj. 6Kako Haman uđe, kralj ga upita: "Što treba učiniti čovjeku koga kralj hoće da počasti?" Haman reče u sebi: "Koga ako ne mene kralj želi počastiti?" 7Zato odgovori kralju: "Za čovjeka koga kralj želi počastiti 8treba donijeti kraljevske haljine koje kralj sam oblači i dovesti konja kojega kralj jaše i položiti mu na glavu kraljevsku krunu. 9Haljine i konja neka kralj preda jednome od najuglednijih kneževa kraljevih da bi taj obukao onoga koga kralj želi počastiti i na konju ga odveo na gradski trg uzvikujući pred njim: 'Tako biva onome koga kralj hoće da počasti!'" 10Kralj nato naredi Hamanu: "Uzmi odmah haljine i konja, kako si rekao, pa učini tako Mordokaju Židovu koji sjedi na kraljevim vratima i ne propusti ništa od onoga što si rekao!"
    11Haman uze haljine i konja: obuče u haljine Mordokaja i provede ga na konju po trgu grada vičući pred njim: "Tako biva onome koga kralj hoće da počasti!" 12Malo zatim Mordokaj se vrati k vratima kraljevim, a Haman, tužan i zastrte glave, ode žurno kući 13te ispriča Zareši, ženi svojoj, i svima prijateljima svojim što se dogodilo. Njegovi mu savjetnici i žena Zareša rekoše: "Ako Mordokaj, pred kojim si počeo posrtati, pripada židovskom rodu, nećeš ga nadjačati, nego će te on zacijelo oboriti."
    14Još su o tom razgovarali, kad eto kraljevih dvorana. Došli su tražiti Hamana da ga žurno odvedu na gozbu koju je priredila Estera.
Haman na Esterinoj gozbi
Est 7.
Kralj i Haman dođoše na gozbu kraljici Esteri. 2I toga drugoga dana, dok se pilo vino, reče kralj Esteri: "Koja ti je molba, kraljice Estero? Bit će ti udovoljena! Koja je tvoja želja? Ako je i pola kraljevstva, bit će ti!" 3Kraljica Estera odgovori: "Ako sam, kralju, našla milost u tvojim očima i ako ti je s voljom, neka mi se u ime molbe pokloni život, a u ime želje moj narod! 4Jer smo ja i narod moj predani za zator, klanje, uništenje. Da smo predani u roblje, šutjela bih jer nevolja ne bi bila štetna po kralja." 5Ali kralj Ahasver upade kraljici Esteri u riječ pa je upita: "Tko je taj? Gdje je taj koji je namislio takvo što učiniti?" Estera tada odgovori: "Progonitelj i neprijatelj jest Haman, ovaj zlikovac!" 6Haman se zaprepasti pred kraljem i kraljicom. 7Kralj, gnjevan, ostavi vino te ode u vrt palače. Haman osta uz kraljicu da je moli za svoj život, jer je uvidio da je njegova nesreća pred kraljem gotova.
    8Kralj se vrati iz vrta u dvoranu gdje se pilo vino. Dotle Haman bijaše pao na počivaljku na kojoj se nalazila Estera. "Pokušavaš još i nasilje nad kraljicom, i to u mome vlastitom domu?" - povika kralj. Tek što su te riječi izletjele iz kraljevih usta, pokriše lice Hamanu. 9Tada kaza Harbona, jedan od dvorana koji su stajali u službi kraljevoj: "Eno i vješala što ih je Haman pripravio za Mordokaja koji je govorio u korist kraljevu. Nalaze se kraj Hamanove kuće i visoka su pedeset lakata." Kralj zapovjedi: "Objesite ga na njih!" 10Hamana objesiše na vješala koja bijaše pripravio Mordokaju, i kraljeva se srdžba utiša.
Ahasver sklon Židovima
Est 8.
Onoga istog dana kralj Ahasver preda kraljici Esteri kuću Hamana, progonitelja Židova, a Mordokaj je stupio pred kraljevo lice, jer je Estera objasnila kralju što joj je on. 2Kralj skinu pečatni prsten, koji je već bio oduzeo Hamanu, i dade ga Mordokaju, a Estera postavi Mordokaja nad Hamanovom kućom.
    3Estera tada ponovo progovori kralju. Baci mu se pred noge; rasplaka se i najvruće ga zamoli da osujeti zlo Hamana Agađanina i naum opaki što ga bijaše zasnovao protiv Židova. 4Kralj pruži prema Esteri zlatno žezlo. Estera se diže, stade pred kraljem 5i reče: "Ako je kralju po volji, ako sam našla milost pred licem njegovim, ako je kralju pravo te ako sam mila u njegovim očima, neka pismeno opozove sve što napisa Haman, sin Hamdatin, Agađanin, u opakoj nakani da se pobiju Židovi koji se nalaze u svim pokrajinama kraljevstva. 6Ta kako bih ja mogla gledati nesreću koja bi pogodila moj narod? Kako bih mogla gledati zator roda svoga?"
    7Kralj Ahasver odgovori kraljici Esteri i Mordokaju Židovu: "Eto, poklonio sam Esteri kuću Hamanovu, a njega sam dao objesiti jer je bio digao svoju ruku na Židove, 8a vi u ime kraljevo napišite o Židovima što vam se sviđa i zapečatite kraljevim prstenom. Jer neopoziv je proglas koji je u kraljevo ime napisan te kraljevim pečatom zapečaćen."
    9Tada, dvadeset i trećeg dana trećega mjeseca, to jest mjeseca Sivana, budu sazvani pisari kraljevi i prema svemu što bijaše naredio Mordokaj napisa se Židovima, namjesnicima, upravljačima i knezovima pokrajina od Indije do Etiopije, a bijaše sto dvadeset i sedam pokrajina, svakoj pokrajini njezinim pismom, svakom narodu njegovim jezikom, pa i Židovima njihovim pismom i njihovim jezikom. 10On napisa pisma u ime kralja Ahasvera i zapečati ih kraljevim prstenom pa ih razasla po skorotečama koji su jahali na konjima, pastusima iz kraljevske ergele. 11Kralj je dopustio Židovima po svim gradovima da se mogu sastajati, braniti svoj život te uništiti, ubiti i zatrti svaku vojsku narodnu ili pokrajinsku koja bi ih napala, ne štedeći ni djecu ni žene, a slobodno im je oplijeniti njihova dobra; 12sve istoga dana u svim pokrajinama kraljevstva Ahasverova: trinaestog dana dvanaestoga mjeseca, to jest mjeseca Adara.
Ukaz u korist Židova
    <12a>Prijepis toga pisma glasi: <12b>"Veliki kralj Ahasver namjesnicima u sto dvadeset i sedam pokrajina od Indije do Etiopije, upravljačima pokrajina i svima svojim vjernim podanicima, pozdrav!
    <12c>Mnogi, koliko su više obasuti častima, poradi velike dobrodušnosti svojih dobročinitelja, toliko se više znaju uzobijestiti zbog toga. Pa ne samo da nastoje nanijeti zlo našim podanicima nego, nesposobni da obuzdaju bahatost, namještaju zamku i samim svojim dobročiniteljima. <12d>Oni ne samo da iskorjenjuju osjećaj harnosti nego, zaneseni nadutošću onih koji ne znaju za dobro, umišljaju da će umaknuti Bogu koji sve vidi i pravdi koja mrzi zlo. <12e>Često i mnogi od onih koji su na vlasti, kad upravu državnih poslova povjere prijateljima, pod njihovim utjecajem postanu sukrivci nevine krvi i zapletu se u nepopravljive nevolje: <12f>smicalice,licemjerje i pokvarenosti izigraju čestitu dobronamjernost upravljača. <12g>To se može vidjeti ne toliko iz starijih povijesti koje su do nas doprle: istražite samo kolike je zločine pred našim očima počinila opakost nedostojnih vladara. <12h>Zato ćemo se ubuduće truditi da svim ljudima damo mirno i spokojno kraljevstvo. <12i>Uvest ćemo promjene, a što nam se na uvid podastre prosuđivat ćemo s najdobrohotnijom susretljivošću.
    <12k>Tako smo Hamana, sina Hamdatina, Makedonca, koji je doista stran krvi Perzijanaca i jako daleko od naše naklonosti, primili kao gosta, <12l>a on se toliko okoristio dobrohotnošću koju gajimo prema svakom narodu da je bio nazvan našim ocem i bio poštovan od svih jer je zauzimao drugo mjesto, najbliže kraljevskom prijestolju. <12m>Ali ne znajući obuzdati svoju oholost, smisli kako bi nas lišio kraljevstva i života, <12n>tražeći da mnogovrsnim spletkama uništi Mordokaja, našeg spasitelja i trajnog dobročinitelja, i našu neporočnu družicu kraljevstva, Esteru, sa svim njihovim narodom. <12o>Mislio je da će nas tako osamljene zaskočiti i prenijeti vlast Perzijanaca u ruke Makedonaca.
    <12p>Ali smo mi utvrdili da Židovi koje je taj zlikovac naumio zatrti ne samo da nisu zlotvori nego su, upravljani najpravednijim zakonima, <12q>sinovi Najvišega, Najvećega, živoga Boga koji čuva nama, kao i našim djedovima, carstvo u najboljem redu. <12r>Učinit ćete, dakle, dobro ne budete li se poslužili pismima koja je uputio Haman, Hamdatov sin, jer je on, tvorac toga zločina, već obješen sa svom obitelji pred vratima Suze: Bog, koji vlada nad svime, smjesta mu je dosudio zasluženu kaznu. <12s>Izloživši na svakom mjestu prijepis ove naredbe, pustite da se Židovi služe slobodno svojim zakonima. Pomognite im da uzmognu s uspjehom odbiti od sebe one koji bi ih napali u času nevolje trinaestoga dana dvanaestoga mjeseca, mjeseca Adara, jer je baš to dan <12t>u koji je Bog, gospodar svega, izabranom narodu donio radost mjesto uništenja. <12u>Zato i vi među svojim spomen-blagdanima svetkujte u svoj svečanosti ovaj osobiti dan da bi sada i ubuduće bio vama i Perzijancima dobre volje na spas, a našim neprijateljima spomen na propast.
    <12v>Svaki grad ili uopće pokrajina koja se ovoga ne bude pridržavala bit će nesmiljeno kopljem i ognjem uništena: postat će ne samo ljudima nepristupačna nego i zvijerima i pticama zauvijek mrska."
    13Prijepis pisma, koje je imalo postati zakonom u svakoj pokrajini, bijaše objavljen među svim narodima, kako bi Židovi toga dana bili spremni osvetiti se svojim neprijateljima. 14Skoroteče, konjanici na kraljevskim pastusima, krenuše odmah i pojuriše, po kraljevoj zapovijedi. Naredba je bila objavljena i u tvrđavi Suzi. 15Mordokaj izađe od kralja odjeven u grimiznu i lanenu kraljevsku haljinu, s velikom zlatnom krunom i s ogrtačem od fine tkanine i crvena skrleta. Grad je Suza klicao i veselio se. 16Bio je to za Židove dan svjetla, veselja, kliktanja i slavlja. 17U svakoj pokrajini, u svakom gradu i mjestu do kojega je dopro kraljev ukaz i zakon, zavlada među Židovima veselje, radost, gozba i blagdan, i mnogi među pucima zemlje postadoše Židovi jer ih je spopao strah od Židova.
Veliki dan Purima
Est 9.
Trinaestoga dana dvanaestog mjeseca, mjeseca Adara, kad je morala biti izvršena odredba kraljevog ukaza, istoga dana u koji su se neprijatelji Židova nadali zavladati nad njima dogodi se obrnuto: Židovi zavladaše nad neprijateljima svojim.
    2Židovi se sakupiše po svojim gradovima u svim pokrajinama kralja Ahasvera da udare na one koji su tražili njihovu propast. I nitko se nije usuđivao da im pruži otpor, jer je sve narode spopao strah od Židova. 3Svi su knezovi pokrajina i namjesnici, upravljači i činovnici kraljevi štitili Židove jer ih je obuzeo strah od Mordokaja. 4Jer je Mordokaj postao velik na kraljevskom dvoru, i po svim pokrajinama širio se glas da Mordokaj postaje sve moćniji.
    5Židovi, dakle, udariše mačem po svim svojim neprijateljima, sasjekoše ih i zatrše; sa svojim mrziteljima postupiše kako im se htjelo. 6Samo u tvrđavi Suzi smakoše i zatrše Židovi pet stotina ljudi; 7pogubiše Paršandatu, Dalfona, Aspatu, 8Poratu, Adaliju, Aridatu, 9Parmaštu, Arisaja, Aridaja, Jezatu 10i deset sinova Hamana, sina Hamdatina, progonitelja Židova. Ali se ne pojagmiše za plijenom.
    11Toga istog dana, doznavši za broj ubijenih u tvrđavi Suzi, 12kralj reče kraljici Esteri: "U tvrđavi Suzi Židovi su smaknuli i uništili pet stotina ljudi i deset Hamanovih sinova. Što su tek onda izveli u ostalim pokrajinama kraljevim? Koja je sada molba tvoja? Bit će uslišana! Koja je tvoja želja? Bit će ispunjena!" 13"Ako je kralju po volji," reče Estera, "neka se Židovima koji žive u Suzi dopusti još sutra primijeniti isti zakon kao i danas i neka se objesi deset Hamanovih sinova."
    14Kralj naredi da se tako učini: zakon bi u Suzi proglašen i deset Hamanovih sinova obješeno. 15Tako se Židovi Suze sakupiše i četrnaestoga dana mjeseca Adara pa pobiše u Suzi još tri stotine ljudi. Ali se ni tada ne pojagmiše za plijenom.
    16Ostali Židovi, oni koji su živjeli u kraljevskim pokrajinama, sakupiše se da brane svoje živote i mir od neprijatelja: pobiše sedamdeset i pet tisuća dušmana. Ali se ni tada ne pojagmiše za plijenom. Bio je trinaesti dan mjeseca Adara. 17Četrnaestoga dana Židovi su mirovali: to bijaše dan gozbe i veselja. 18Židovi u Suzi koji su se sakupili trinaestoga i četrnaestoga dana mirovahu petnaestoga dana; to je bio dan njihova veselja i gozbi. 19Zbog toga Židovi pripoljci, oni koji žive po neutvrđenim selima, blagdanski svetkuju četrnaesti dan mjeseca Adara veseleći se i gozbujući i među sobom izmjenjujući darove. <19a>A koji žive u gradovima slave i petnaesti dan Adara u razdraganosti i u veselju, izmjenjujući među sobom darove.
V. BLAGDAN PURIM
    20Mordokaj opisa te događaje i upravi pisma Židovima svih blizih i dalekih pokrajina kralja Ahasvera. 21Naložio im je da četrnaesti i petnaesti dan mjeseca Adara svake godine slave 22kao dane u kojima su Židovi postigli spokoj od svojih neprijatelja i kao mjesec koji je bio pretvorio u radost njihovu tugu a u blagdan njihovo žalovanje. Neka ih slave gozbom i veseljem, izmjenjujući među sobom darove i dijeleći poklone ubogima. 23Židovi prihvatiše da drže ono što su već sami od sebe počeli slaviti i o čemu im je pisao Mordokaj: 24"Haman, sin Hamdatin, Agađanin, progonitelj svih Židova, kako je bio naumio sve ih uništiti, baci 'Pur', to jest ždrijeb, za njihovo smaknuće i zator; 25ali kad je za njegovu zamisao doznao kralj, on pismeno naredi: 'Neka se na njegovu glavu obori opaki naum što ga bijaše zasnovao protiv Židova i neka bude obješen, on i sinovi njegovi.'"
    26Zbog toga su ti dani nazvani Purim, prema riječi Pur. Zato prema svem sadržaju toga pisma i prema onome što su vidjeli i što im bijaše preneseno 27Židovi se neopozivo obvezaše i prihvatiše za se, za svoje potomke i za sve one koji se s njima budu udružili da će svake godine slaviti ta dva dana prema tom propisu i u to vrijeme. 28Te dane valja slaviti i njih se sjećati od pokoljenja do pokoljenja u svakoj obitelji, pokrajini i gradu; ti dani Purima ne smiju iščeznuti ispred Židova, ni spomen na njih biti izbrisan iz njihova roda.
    29Kraljica Estera, kći Abihailova, i Židov Mordokaj pisali su to što snažnije da tako još jednom potkrijepe pismo o Purimu. 30Pisma su poslali svim Židovima u sto dvadeset i sedam pokrajina Ahasverova kraljevstva s porukom mira i vjernosti; 31da obdržavaju te dane Purima u njihovo određeno vrijeme, kako su to odredili Židov Mordokaj i kraljica Estera, i da drže post i molitve, onako kako su to oni obvezali sebe i svoje potomke. 32Tako Esterina naredba ozakoni ove propise Purima i to bi zapisano u knjigu.
Pohvala Mordokaja
Est 10.
Kralj Ahasver udari danak na zemlju i na otoke morske. 2Sva djela njegove moći i hrabrosti, a tako i izvještaj o uzdignuću Mordokaja koga je kralj uzvisio, zapisani su u Ljetopisima kraljeva Medije i Perzije: 3kako je Židov Mordokaj bio prvi iza kralja Ahasvera, velik u očima Židova, voljen od mnoštva svoje subraće kao pobornik blagostanja svoga naroda i glasnik mira za svoj rod.
    <3a>Mordokaj uskliknu: "Božje je to djelo! <3b>Sjećam se, evo, sna koji sam o tom usnio - ništa nije ostalo neispunjeno: <3c>malen izvor koji posta rijeka, svjetlo, sunce i voda u izobilju. Rijeka je Estera kojom se kralj oženio i učinio je kraljicom. <3d>Dva zmaja, to smo ja i Haman. <3e>Narodi, to su svi oni koji su se udružili da bi zatrli ime židovsko. <3f>Moj narod, to je Izrael - oni koji podigoše svoj glas k Bogu i biše spašeni. Da, Gospod spasi svoj narod! Gospod nas oslobodi svih onih zala! Bog izvede znakove i čudesa kakvih nema među poganima! <3g>Zato on baca dva ždrijeba: jedan za Božji puk, drugi za sve ostale narode. <3h>I oba ova ždrijeba izađoše u čas, vrijeme i dan koji je dosudio Bog za sve narode. <3i>Sjetio se Bog naroda svoga i dosudio pravdu baštini svojoj. <3k>I bit će im - narodu njegovu Izraelu - ovi dani mjeseca Adara, to jest četrnaesti i petnaesti, dani okupljanja, radosti i veselja pred Bogom za pokoljenja dovijeka."
Bilješka grčkog prevodioca
    <3l>Četvrte godine kraljevanja Ptolemejeva i Kleopatrina, Dositej, koji se kazao kao svećenik i levit, i njegov sin Ptolemej doniješe ovo pismo o Purimu, tvrdeći da je vjerodostojno i da ga je preveo Lizimah, sin Ptolemejev, iz Jeruzalema.
Prva knjiga o Makabejcima (1 Mak.)
I. UVOD
Aleksandar i njegovi nasljednici
1 Mak 1.
Aleksandar Makedonac, sin Filipov - tada već gospodar Grčke - provali iz zemlje Kitima i potuče Darija, kralja perzijskog i medijskog, i zakralji se namjesto njega. 2Povede mnoge ratove, zauze tvrđave i poubija kraljeve zemlje. 3Dopro je do nakraj svijeta i poplijenio mnoge narode. Sva zemlja pred njim umuknu, a srce se njegovo uznese i uzoholi. 4Sakupi silnu vojsku, podloži svojoj vlasti krajeve, narode i vladare da mu plaćaju danak. 5Konačno pade u postelju i uvidje da mu je umrijeti. 6Sazva svoje službenike, odličnike koji su s njim rasli od mladosti, i još za života razdijeli im svoje kraljevstvo. 7Tako, pošto je kraljevao dvanaest godina, Aleksandar umrije. 8A njegovi časnici preuzeše vlast, svaki na svome području. 9Svi se oni poslije njegove smrti okruniše, a tako nakon njih i njihovi sinovi. Tako se godine i godine množilo zlo na zemlji.
Antioh Epifan i prodor helenizma u Izrael
    10Od njih dođe grešni izdanak Antioh Epifan, sin kralja Antioha, koji bijaše talac u Rimu. On se zakralji godine sto trideset i sedme kraljevstva grčkoga. 11U one dane nađoše se u Izraelu ljudi opaki koji stadoše uvjeravati mnoge: "Hajde da sklopimo savez s narodima svojim susjedima, jer otkako se od njih odijelismo, snađoše nas mnoga zla." 12I mnogima se to svidjelo.
    13Štoviše, požuriše se neki od naroda i odoše kralju, koji im dopusti da se povedu za poganskim običajima. 14I sagradiše u Jeruzalemu borilište, kako to običavaju pogani, 15prepraviše svoje obrezanje i otpadoše od svetog Saveza. Ujarmiše se s poganima i prodaše se da čine zlo.
Prvi pohod na Egipat i pljačka Hrama
    16Kad je Antioh učvrstio svoju vlast, poduze da svom kraljevstvu podvrgne Egipat pa da kraljuje dvama kraljevstvima. 17Provali u Egipat sa silnom vojskom, s bojnim kolima i slonovima, s konjicom i velikim brodovljem. 18I zametne rat protiv Ptolemeja, kralja egipatskog, koji pred njim uzmače i pobježe. Padoše mnogi nasmrt ranjeni. 19I tako oni zagospodariše egipatskim utvrđenim gradovima i poplijeniše Egipat. 20A pošto je potukao Egipat, Antioh se godine sto četrdeset i treće vrati i krene protiv Izraela. Uziđe na Jeruzalem sa silnom vojskom. 21Drsko prodre u Svetište i zaplijeni zlatni kadioni žrtvenik, svijećnjak sa svim, priborom, 22stol za prinošenje hljebova, sudove za žrtve ljevanice, kaleže, zlatne kadionice, zavjese, vijence i sav zlatni ures na pročelju Hrama, koje ogoli. 23Zaplijenio je sve srebro i zlato, oteo dragocjeno posuđe i opljačkao tajne riznice koje je mogao pronaći. 24Oplijenivši sve to, vratio se u svoju zemlju, pošto je izvršio pokolj i izgovorio silno bogohulstvo. 25U Izraelu nasta opća tuga po svim mjestima.26Zastenjaše poglavari i starješine,
        obnemogoše mladići i djevojke -
        ljepota ženska sva uvenu.27Mladoženje udariše u tužaljke;
        a nevjeste po ložnicama prokukaše.28Sva se zemlja tresla od žalosti nad
            svojim stanovnicima,
        sav se dom Jakovljev obukao
            u sramotu.
Porezi i utvrđenje Jeruzalema
    29Nakon dvije godine posla kralj u gradove judejske nadglednika poreza, koji dođe u Jeruzalem s jakom vojskom. 30Najprije im je lukavo govorio o miru, i oni mu povjerovaše. Zatim iznenada navali na grad, potuče ga teškim udarcima i pogubi mnoštvo Izraelaca. 31Opljačka grad, zapali ga vatrom i sruši mu kuće i zid unaokolo. 32Žene i djecu učiniše sebi robljem i porazdijeliše među sobom stoku. 33Zatim su obzidali Davidov grad velikim i jakim zidom, s gordim kulama, i tako im postade utvrdom. 34Ondje smjestiše opaki ološ, ljude protivne Zakonu, koji se tu osiliše. 35Nagomilaše tu oružja i hrane i pohraniše plijen koji poplijeniše u Jeruzalemu.
    I tako se tu stvorilo neprijateljsko gnijezdo.36Postade to zasjeda Svetištu,
        za sve vrijeme opak protivnik
            Izraelu.37Proliše krv nevinu naokolo Svetišta
        i oskvrnuše sveto mjesto.38Zbog njih pobjegoše žitelji
            jeruzalemski
        i grad postade naselje stranaca.
    Jeruzalem postade tuđina porodu
            svome,
        i djeca ga njegova napustiše.39Svetište njegovo opustje k'o pustinja,
        blagdani mu se okrenuše u
            žalovanje,
        subote u porugu, a slava njegova
            u ništavilo.40K'o nekoć slava njegova, namnožila
            mu se sramota,
        i sav se ponos njegov okrenu u
            tugovanje.
Antioh nameće poganske običaje
    41I napisa kralj proglas svemu svom kraljevstvu da svi moraju postati jedan narod i svaki mora ostaviti svoje običaje. 42I svi se narodi pokoriše kraljevoj naredbi. 43I mnogi Izraelci prihvatiše njegovo bogoštovlje i počeše žrtvovati idolima i ne svetkovati subotu. 44A kralj posla u Jeruzalem, i u ostale judejske gradove, poslanice po glasnicima da se svi imaju povesti za običajima tuđinaca koji su u zemlji, 45pa da se u Hramu dokinu paljenice, klanice i ljevanice; da se više ne svetkuju subote i blagdani; 46da se onečisti Svetište i sveti narod; 47da se podignu oltari, sveti gajevi i idoli pa da im se žrtvuju svinje i nečiste životinje; 48da se više ne obrezuju djeca, da se onečiste svakom nečistoćom i gnusobom 49i tako zaborave Zakon i izmijene sve običaje. 50Tko se ne pokori kraljevoj naredbi, osuđen je na smrt. 51Kralj je svem kraljevstvu napisao proglase takva sadržaja i postavio je nadglednike nad svim narodom da se to provede. Svim je judejskim gradovima, svakomu napose, zapovjedio da prinose žrtve. 52I pridružiše im se mnogi od naroda, svi oni koji su otpali od Zakona, i zla velika učiniše u zemlji. 53Takvi primoraše Izraela da se skriva u svakojakim zbježištima.
    54Petnaestoga dana mjeseca Kisleva, godine sto četrdeset i pete, sagradio je kralj na oltaru za žrtve paljenice Grozotu pustoši. I u susjednim judejskim gradovima podigoše žrtvenike. 55I palili su tamjan na vratima kuća i po trgovima. 56A u koga nađoše knjige Zakona, razderaše ih i baciše u vatru. 57Ako bi otkrili da tko čuva svitak knjige Saveza ili da pristaje uza Zakon, po kraljevoj je odluci bio ubijen. 58Takvo nasilje provodili su mjesec za mjesecom nad Izraelom, nad svakim koga bi po gradovima otkrili. 59Dvadeset i petoga u mjesecu prinosili su žrtve na žrtveniku podignutu na oltaru za paljenice. 60Po toj zapovijedi pogubljivali su žene koje su dale obrezati svoju djecu; 61objesili bi im o vrat dojenčad i smaknuli ih zajedno sa svim njihovim domom i s onima koji su izvršili obrezanje.
    62Uza sve to, mnogi od Izraela ostadoše postojani i pokazaše se hrabri te nisu jeli od nečistih jela. 63Radije su išli u smrt nego da se onečiste hranom ili da oskvrnu sveti Savez. I tako su umirali.
    64Uistinu, strašan gnjev bijaše nad Izraelom.
II. MATATIJA POKREĆE SVETI RAT
Matatija i sinovi
1 Mak 2.
U one dane Matatija, sin Ivana Šimunova, svećenik iz koljena Joaribova, ode iz Jeruzalema i udari sjedište u Modinu. 2A imao je pet sinova: Ivana prozvana Gadi, 3Šimuna prozvana Tasi, 4Judu prozvana Makabej, 5Eleazara prozvana Avaran, Jonatu prozvana Afus. 6Videći kakva se bogohulstva zbivaju u Judeji i u Jeruzalemu, Matatija 7zavapi:
    "Jao, zar se zato rodih da gledam zator svog naroda i zator Svetoga grada pa da besposlen sjedim dok nam ga predaju u ruke neprijatelja - Svetište naše u ruke tuđinaca?8Svetište njegovo postade k'o čovjek
            bez časti,9    posuđe, slava njegova, za plijen
            opljačkano;
    nejačad njegova po trgovima
            poklana,
        mladići njegovi hrana oštrim
            mačevima!10Ima li naroda kojemu ne pripade dio
            našega kraljevstva,
        koji ne prigrabi sebi plijena
            našega?!11Sav mu je nakit otet,
        slobodu zamijeni s ropstvom.12Gle, Svetište naše - ljepota i slava
            naša - opustje,
        oskvrnuše ga pogani!13    Čemu nam život?"
    14I razdrije Matatija i njegovi sinovi svoju odjeću, navukoše kostrijet i proplakaše gorko.
Otpor Matatijin
    15Uto kraljevi ljudi, poslani da sile na otpad, dođoše u Modin da prinude na žrtvovanje. 16Mnogi su od Izraela prišli k njima. Ali Matatija i njegovi sinovi ostadoše postojani.
    17Kraljevi ljudi priđu Matatiji i stanu ga nagovarati: "Ti si čovjek ugledan u ovom gradu, častan i utjecajan; uz tebe su tvoji sinovi i braća. 18Priđi dakle prvi i izvrši zapovijed kraljevu, kao što to učiniše drugi narodi, ostali Judejci i preostalo stanovništvo Jeruzalema, pa ćeš i ti i tvoji sinovi ući u krug kraljevih prijatelja i bit ćete čašćeni srebrom i zlatom i mnogim darovima."
    19Matatija im jakim glasom odgovori: "Neka se i svi narodi pod kraljevom vlašću njemu pokore tako te svaki od njih odstupi od bogoštovlja svojih predaka i privoli njegovim naredbama, 20ja i moji sinovi i sva braća moja slijedit ćemo Savez otaca svojih. 21Ne dalo Nebo da ostavimo Zakon i zapovijedi. 22I zato ne možemo poslušati kraljevih naloga da prestupimo svoje bogoštovlje ni udesno ni ulijevo."
    23Tek što je on to kazao, a Židov neki priđe pred očima sviju da prema kraljevoj zapovijedi žrtvuje na žrtveniku u Modinu. 24Vidje to Matatija, razgnjevi se i srce mu zadrhta, obuzet pravednim gnjevom, potrči i zakla ga na žrtveniku. 25U isti čas ubi i kraljeva čovjeka koji je silio na žrtvovanje i obori žrtvenik. 26Tako provali njegova gorljivost za Zakon kao nekoć Pinhasova protiv Zimrija, sina Šalumova. 27Matatija tada stade vikati gradom iza glasa: "Svaki koji gori ljubavlju za Zakon i stoji uza Savez, neka ide za mnom." 28I pobjegoše u gore on i njegovi sinovi, ostavivši u gradu sve svoje.
Napad u subotu
    29Mnogi tada kojima je bilo stalo do pravednosti i do pravde pobjegoše u pustinju 30sa svojom djecom i ženama i sa svom stokom, jer se zlo oborilo na njih. 31I bi javljeno kraljevim ljudima i posadi koja bijaše u Jeruzalemu, u Davidovu gradu, da su ljudi koji su prekršili kraljevu zapovijed odbjegli u pustinjska skrovišta. 32Jaka vojska dade se za njima u potjeru i stiže ih. Svrstaše se protiv njih, spremni da zametnu s njima bitku u dan subotnji. 33I poručiše im: "Dosta je! Iziđite, pokorite se kraljevu nalogu da spasite život!" 34Ali im oni odgovoriše: "Ne izlazimo i nećemo se pokoriti kraljevu nalogu da skvrnemo dan subotnji." 35Napadoše ih bez oklijevanja. 36A oni im nisu uzvraćali: ni da bi se kamenom na njih nabacili, a kamoli da se utvrde u svojim skrovištima. 37"Umrimo svi," govorahu, "u svojoj nedužnosti. Svjedoče nam nebo i zemlja da nas ubijate nepravedno." 38I zagna se vojska na njih u samu subotu te izginuše svi oni sa svojom djecom i ženama i stokom - oko tisuću duša.
Matatijin otpor
    39Doznaše za to Matatija i njegove pristalice i proplakaše gorko: 40"Ako učinimo svi mi tako", rekoše jedan drugomu, "kao ova naša braća, i ne pođemo u boj protiv pogana za svoj život i za svoje svetinje, ubrzo će nas istrijebiti sa zemlje." 41I tako toga dana donesoše odluku: "Tko god nas napadne u dan subotnji, vojevat ćemo protiv njega da svi ne izginemo kao što izgiboše braća naša u zbjegovima."
    42Pridružila im se i zajednica Hasidejaca, poizbor junaka u Izraelu, sve ljudi odanih Zakonu. 43I svi drugi koji su bježali od progonstva pridruživali se njima, i tako im je raslo pojačanje. 44Prikupila se tako cijela vojska te su udarali u svom gnjevu na krivce i u svojoj srdžbi na bezakonike. Ostali se razbježaše - da se spase - po poganskim zemljama. 45A Matatija i njegove pristalice stanu obilaziti i razvaljivati žrtvenike. 46Silom su obrezivali neobrezane dječake koje bi našli na području Izraela. 47Progonili su drske tuđince. I pothvat im je uspijevao. 48Zaštitili su tako Zakon od ruku pogana i kraljeva i ne dadoše da osili sila grešnička.
Matatijina oporuka i smrt
    49A kada se Matatijini dani primicahu kraju, reče on svojim sinovima:
    "U ovo vrijeme, gle, osilila se drskost i pogrda; nastalo je doba razora i ljutog gnjeva. 50Djeco moja! Gorljivo se zauzmite za Zakon i život svoj izložite za Savez naših otaca.
    51Spominjite se djela što ih oci naši izvršiše u svoje vrijeme. Steći ćete tako slavu veliku, bit će vam besmrtno ime.
    52Nije li se Abraham vjeran pokazao u kušnji i nije li mu to uzeto u pravednost?
    53A Josip je u svojoj nevolji očuvao zapovijed i postao gospodar Egipta.
    54Pinhas, otac naš, nosio se gorljivošću i primio je obećanje vječnog svećeništva.
    55Jošua je ispunio nalog i postao sucem Izraela.
    56Kaleb je u zboru bio svjedok istini i zato mu pripade baština u zemlji.
    57Davidu, jer bijaše pobožan, kraljevsko je prijestolje zauvijek dano u baštinu.
    58Ilija, jer bijaše gorljiv borac Zakona, bi uznesen na nebo.
    59Hananija, Azarja i Mišael vjerom se spasiše iz plamena.
    60Daniel zbog svoje nedužnosti bi izbavljen iz lavljih ralja.
    61Razmotrite i vidite iz koljena u koljeno: svi koji se u nj uzdaše ne poklekoše nikada.
    62Ne strašite se prijetnja grešnikovih, jer slava bezbožnikova za gnojište je i za hranu crvima.
    63Danas se visoko diže, sutra ga već naći ne možeš: u prah svoj se vratio, propale mu osnove.
    64Junaci mi, djeco, budite; Zakona se čvrsto držite da se u njem proslavite.
    65Evo vam Šimuna, brata vašega: znam ga, čovjek je razuman; slušajte ga uvijek, on će vam biti otac! 66Juda Makabej, poizbor junak od svoje mladosti, bit će vam vojskovođa i zapovijedat će u ratu protiv pogana. 67Skupite oko sebe sve koji vrše Zakon i osvetite svoj narod. 68Milo za drago vratite poganima i držite se propisa Zakona."
    69Tada ih Matatija blagoslovi i bi pridružen svojim ocima. 70Umro je u godini sto četrdeset i šestoj; sahraniše ga u grobnici otaca njegovih u Modinu. Oplakao ga je sav Izrael.
III. JUDA MAKABEJ POGLAVAR ŽIDOVA
(166.-160. prije Krista)
Pohvala Judi Makabeju
1 Mak 3.
Matatiju je naslijedio sin njegov Juda Makabej. 2Podupriješe ga sva njegova braća i sve pristalice njegova oca i oduševljeno povedoše rat Izraelov.3On proširi nadaleko slavu svoga
            naroda.
        Poput diva on se u oklop obukao,
        bojno oružje sebi pripasao.
    Mnoge je bojeve zametnuo,
        oštrim mačem tabor štiteći.4Premac lavu svojim djelima,
        postade k'o lavić što za plijenom
            riče.5Gonio je otpadnike, trag im njušeći;
        palio je tlačitelje svoga naroda.6Od straha pred njim dah im
            prestajao,
        bezakonici pred njim drhtahu.
        Spasenje se ruci njegovoj posrećilo.7Mnogog kralja on je ojadio,
        a Jakova djelima obradovao.
        Dok je vijeka blagoslivljat će se
            uspomena njegova.8Obilazio gradovima Jude
        da istrijebi iz njih bezbožnike,
        od Izraela srdžbu da odvrati.9Do krajeva zemlje ime mu doprlo,
        oko sebe sabra raspršene.
Prvi Judini uspjesi
    10Apolonije sabra pogane i velika vojska krenu iz Samarije da zavojšti na Izraela. 11Saznao za to Juda, pa ga presrete, potuče ga i ubi. Mnogi nasmrt ranjeni pogiboše, a ostali pobjegoše. 12Oplijeniše ih, a Juda sebi prisvoji mač Apolonijev i nosio ga je u boju svega svog života.
    13Kad je Seron, sirski vojvoda, čuo da je Juda skupio oko sebe ljude, zbor vjernih, spremnih da svaki čas krenu u rat, 14reče: "Steći ću ime i proslavit ću se u kraljevstvu ako se zaratim s Judom i sa svima njegovima koji preziru kraljevu riječ." 15I krenu i uzađe s njim snažna vojska bezbožnika da ga potpomognu i da se osvete sinovima Izraelovim.
    16Dok je uzlazio uza strmen Bet Horona, ispriječi mu se Juda sa šakom ljudi. 17Kad ovi ugledaju vojsku koja je izlazila na njih, rekoše Judi: "Kako će se oduprijeti nas šačica tome silnom mnoštvu? K tome smo obnemogli, cio dan bez hrane." 18A Juda im odgovori: "Lako se može dogoditi da i šačica ljudi ukliješti mnoštvo. A Nebu je svejedno izvojevati spasenje s mnogima ili sa šačicom. 19Pobjeda u ratu ne zavisi od jačine vojske, jer nam od Neba dolazi jakost. 20Ovi izlaze na nas u premoći drskosti i bezakonja, da istrijebe nas i naše žene i djecu našu i da nas oplijene, 21a mi vojujemo za goli život i za svoje svete uredbe. 22Zato će ih Gospod pred našim očima satrti, i ništa se ne bojte."
    23Tako reče i obori se iznenada na njih i razbi Serona i svu njegovu vojsku. 24Naže za njima niz kosinu Bet Horona sve do ravnice. Pade ih kakvih osam stotina ljudi, a ostali pobjegoše u Filisteju. 25I zavlada strah pred Judom i braćom njegovom i obuze prepast sve okolne narode. 26Do kralja doprije ime njegovo i po svim se narodima pripovijedalo o Judinim djelima.
Lizijino namjesništvo
    27Kad je sve to čuo kralj Antioh, planu on gnjevom i posla da se skupe sve snage njegova kraljevstva - vojska silna. 28Otvori svoje riznice i isplati vojsku za godinu dana i naredi da bude spremna za svaku priliku. 29Uto opazi da presušuje blago u njegovim riznicama i da su mu državni dohoci sve manji zbog razdora i udaraca kojima je izmučio zemlju zatirući zakone koji postojahu odiskona. 30Poboja se dakle da neće, kako je već bivalo, imati odakle podmiriti troškove i smoći darove što ih je prije dijelio podašnom rukom, premašujući u tom svoje prethodnike. 31U toj je tjeskobi odluči poći na Perziju da prigrabi danak od zemalja i da tako namakne mnogo novca.
    32Ostavi Liziju, čovjeka ugledna, kraljevskog roda, da vodi državne poslove od Eufrata pa do egipatske granice. 33I povjeri mu skrbništvo nad svojim sinom Antiohom sve dok se on ne vrati. 34Preda mu polovicu svoje vojske s bojnim slonovima i dade mu naredbe o svemu što je naumio, osobito o stanovnicima Judeje i Jeruzalema: 35da se pošalje na njih vojska, da se satre i istrijebi snaga Izraelova i preostatak Jeruzalema, pa da se izbriše i spomen na to mjesto, 36a onda da se na svem onom području nasele tuđinci i njima da se razdijeli njihova zemlja.
    37Tada kralj povede sa sobom ostalu polovicu vojske i krenu iz Antiohije, prijestolnice svoga kraljevstva, godine sto četrdeset i sedme. Prijeđe preko Eufrata i poče se probijati kroz gornje krajeve.
Gorgija i Nikanor provaljuju u Judeju
    38Lizija je izabrao Ptolemeja, sina Dorimenova, Nikanora i Gorgiju, muževe junačne, prijatelje kraljeve. 39S njima posla četrdeset tisuća pješaka i sedam tisuća konjanika da navale na Judeju i da je opustoše po zapovijedi kraljevoj. 40I pokrenu se sva ta vojska, stiže do Emausa i utabori se ondje u nizini. 41Kad se o tome pročulo među trgovcima u onomu kraju, uzeše oni mnogo srebra i zlata i okova te dođoše u tabor da Izraelce pokupuju kao roblje. A zavojevačima se pridružila vojska iz Sirije i drugih zemalja.
    42Juda pak i njegova braća vidješe da se množe zla i da su se vojske utaborile na njihovu području, a saznali su i za kraljeve naredbe da im se narod zatre i uništi. 43Rekoše tada jedni drugima: "Podignimo narod svoj od propasti i pođimo u rat za narod svoj i za svetinje svoje!" 44I sazvaše sav zbor da se svi spreme za boj i da se pomole i vapiju za milost i milosrđe.45Opustje Jeruzalem kao pustinja.
        Ne bijaše nikog od sve djece
            njegove da uđe ili da iziđe.
    Po Svetištu se gazilo,
        u Tvrđavi se nastaniše stranci,
        poganima posta svratište.
    Jakovu je radost iščezla,
        umuknula mu frula i citara.
Sastanak Židova u Masfi
    46Izraelci se sastadoše u Masfi, pred Jeruzalemom, jer je nekoć Izrael u Masfi imao molitveno mjesto. 47Postili su toga dana i obukli se u kostrijet, posuli glavu pepelom i razderali svoje haljine. 48Razvili su knjigu Zakona da potraže u njoj ono što inače pogani traže od svojih idola. 49Iznesoše svećeničku odjeću i prvine i desetine i pozvaše nazirejce koji su ispunili razdoblje svoga zavjeta. 50I zavapiše tada jakim glasom k Nebu:
    "Što da sada učinimo sa svim ovim i kamo da ove smjestimo? 51Svetište se tvoje gazi i skvrni, svećenstvo je tvoje tužno, poniženo. 52Pogani se, evo, udružiše protiv nas da nas istrijebe. Ti jedini znadeš što nam spremaju. 53Kako ćemo im odoljeti ako nam ti ne pritečeš u pomoć?" 54I zatrubiše nato u trublje i povikaše iz sveg glasa.
    55Juda tada postavi narodu starješine: tisućnike, stotnike, pedesetnike i desetnike. 56Onima pak koji su baš gradili kuću, ili su se tek oženili, ili su sadili vinograd, ili bijahu strašljivice, naredi da se svaki takav, kako i Zakon zapovijeda, vrati kući. 57I vojska krenu i utabori se južno od Emausa. 58Juda izda zapovijed: "Opašite se i budite junaci! Spremni stojte ranom zorom za boj protiv pogana koji se, eto, udružiše da istrijebe nas i naše svetinje. 59Bolje nam je u boju izginuti nego da gledamo zlo svog naroda i svojih svetinja. 60Bit će onako kako Nebo hoće."
Bitka kod Emausa
1 Mak 4.
Gorgija povede sa sobom pet tisuća pješaka i tisuću poizbor konjanika; ta je vojska krenula noću 2da izvrši prepad na židovski tabor i da ga iznenadi: vodiči joj bijahu stanovnici Tvrđe. 3Kad je to dočuo Juda, podigao se i on sa svojim junacima da na kraljevu vojsku, koja je bila u Emausu, udari 4dok su joj pripadnici još izvan tabora. 5Gorgija je pak došao noću u Judin tabor i nije našao nikoga, pa je zato stao Židove tražiti po gorama, jer, kako je rekao, "oni bježe pred nama". 6U cik zore pojavi se Juda u ravnici sa samo tri tisuće ljudi. Ti nisu imali prikladna obrambenog oružja ni mačeva. 7Vidjeli su poganski tabor, jak i utvrđen: opkoljavali ga konjanici, ljudi vični boju.
    8Juda reče svojim ljudima: "Ne bojte se toga mnoštva i ne plašite se njihovih napadaja. 9Sjetite se da su se naši oci spasili na Crvenom moru kad ih je progonio faraon s vojskom. 10Zavapimo sada k Nebu: ono će nam se možda smilovati, sjetit će se svog Saveza s našim ocima, pa će danas pred nama tu vojsku satrti. 11Tada će svi narodi spoznati da postoji Netko tko izbavlja i spasava Izraela."
    12Stranci podigoše oči: opazivši kako im Židovi dolaze s protivne strane, 13iziđoše iz tabora da prihvate bitku. Judini vojnici zatrubiše u trube i zametnuše boj. 14Razbijeni, pogani nagnuše u bijeg prema ravnici. 15Ali svi na zalaznici padoše od mača. Ostale pognaše sve do Gezera i do nizina Idumeje, do Azota i do Jamnije: palo je oko tri tisuće ljudi.
    16Kad se Juda vratio s potjere kojoj bijaše na čelu, 17reče narodu: "Ne lakomite se na plijen jer nam prijeti još jedan rat. 18Gorgija je sa svojom vojskom tu u gori. Sad se oduprite našim neprijateljima, borite se protiv njih; potom ćete bez brige pokupiti plijen." 19Juda je još bio u riječi kadli jedan odred proviri s gorskog visa. 20Vidješe da su njihovi raspršeni i da je tabor izgorio: o tome je još svjedočio dim koji se vidio. 21Od toga se prizora prestraviše. A kad su još na ravnici opazili Judinu vojsku spremnu za boj, 22svi pobjegoše u filistejsku zemlju. 23Juda se vratio da im oplijeni tabor. Iznijelo se mnogo zlata, srebra, modra i crvena skrletna platna i golemo drugo blago. 24Na povratku su Židovi hvalili i blagoslivljali Nebo govoreći: "Ono je dobro i njegova je ljubav vječna!" 25Bijaše to dan velike izraelske pobjede.
    26Oni pak od neprijatelja koji bijahu utekli dođoše k Liziji i javiše mu sve što se dogodilo. 27Ta ga vijest smete, duh mu klonu, jer se Izraelu nije dogodilo onako kako je on htio niti je bilo onako kako je zapovjedio kralj.
Prvi Lizijin ratni pohod
    28Zato je iduće godine Lizija sabrao šezdeset tisuća poizbor pješaka i pet tisuća konjanika da svlada Židove. 29Došli su u Idumeju i utaborili se u Betsuru. Juda iziđe protiv njih sa deset tisuća ljudi. 30Kad vidje tu silnu vojsku, pomoli se ovako: "Blagoslovljen da si, spasitelju Izraela, ti koji si satro juriš diva rukom svoga sluge Davida i koji si filistejsku vojsku predao u ruke Šaulova sina Jonate i njegova štitonoše. 31Predaj i ovu vojsku u šake Izraela, svog naroda; neka se osramote i pješaci i konjanici. 32Posij strah u njihovim redovima, uništi uzdanje koje imaju u svoju silu i neka se pokolebaju svojim porazom. 33Obori ih mačem onih koji te ljube, da te hvale pjesmama svi oni koji ti poznaju Ime!" 34I počeše bitku i u srazu prsa o prsa pade iz Lizijine vojske oko pet tisuća ljudi. 35Videći kako mu se osula vojska i kako su neustrašivi Judini junaci, koji su bili spremni junački živjeti ili umrijeti, Lizija se vrati u Antiohiju. Ondje unovači najamnike da iznova, s pojačanom vojskom, provali u Judeju.
Očišćenje i posveta Hrama
    36Juda pak i njegova braća rekoše: "Eto, naši su neprijatelji satrti, hajde da očistimo Svetište i posvetimo ga." 37Sabra se sva vojska i pope se na goru Sion. 38Vidjeli su ondje opustjelo sveto mjesto, oskvrnjen oltar, spaljena vrata, u predvorjima naraslo šikarje kao u šumi ili u gorama, a ćelije porušene. 39Razdrli su na sebi odjeću, zakukali i glavu posuli pepelom. 40Potom padoše ničice pa na znak truba zavapiše k Nebu.
    41Juda naloži ljudima da tuku one koji su bili u Tvrđi sve dok on Svetište ne očisti. 42Zatim je izabrao svećenike neokaljane, vjerne Zakonu. 43Očistiše oni Svetište, a oskvrnjeno kamenje ukloniše na nečisto mjesto.
    44Potom se vijećalo što da se učini od žrtvenika za paljenice, koji je bio oskvrnjen. 45Dođoše na dobru misao da ga uklone, bojeći se da im ne bude na sramotu, jer su ga pogani oskvrnuli. I oboriše žrtvenik. 46Kamenje staviše na prikladno mjesto na hramskoj gori, dok ne dođe prorok koji će o njem odlučiti. 47Nato, prema Zakonu, uzeše neklesano kamenje i podigoše nov žrtvenik, po uzoru na prijašnji. 48Popravili su Svetište i unutrašnjost Doma i posvetili predvorje. 49Pošto su načinili novo sveto posuđe, unijeli su u Hram svijećnjak, kadioni žrtvenik i stol. 50Kadili su tamjan na žrtveniku i zapalili svjetiljke na svijećnjaku koje su rasvijetlile unutrašnjost Hrama. 51Postavili su hljebove na stol i objesili zastore. Tako dovršiše djelo koje su poduzeli.
    52Dvadeset i petog dana devetog mjeseca, zvanog Kislev, godine sto četrdeset i osme ustadoše u rano jutro 53i prinesoše po Zakonu žrtvu na novom žrtveniku za paljenice koji bijahu podigli. 54Obnovili su posvetu žrtvenika uz pjesme i zvuke citara, harfa i cimbala u ono isto doba i u isti dan u koji su ga pogani oskvrnuli.
    55Sav je narod pao ničice i poklonio se, a zatim upravio hvalu Nebu, onomu koji ih je tako sretno vodio. 56Osam su dana slavili posvetu žrtvenika i radosno prinosili paljenice i žrtve pričesnice i zahvalnice. 57Uresili su pročelje Hrama zlatnim vijencima i štitovima, obnovili ulaz i ćelije i postavili im vrata. 58Nastala je velika radost u narodu i izbrisala se sramota koju su nanijeli pogani. 59Juda je sa svojom braćom i sa svom izraelskom zajednicom odredio da se, počevši od dvadeset i petog dana mjeseca Kisleva, svake godine u svoje vrijeme osam dana radosno i veselo slavi dan posvete žrtvenika.
    60U to su vrijeme oko gore Siona sagradili visoke zidove s jakim kulama, bojeći se da pogani ne dođu ta mjesta oskvrnuti kao i prije. 61Juda je ondje smjestio posadu da čuva goru Sion. Utvrdio je Betsur da narod ima tvrđu protiv Idumeje.
Pohod protiv Idumejaca i Amonaca
1 Mak 5.
Kad su okolni narodi čuli da je žrtvenik ponovo sagrađen a Svetište uspostavljeno kao i prije, vrlo se razgnjeviše 2i naumiše istrijebiti Jakovljevo pokoljenje što je živjelo među njima; počeli su ubijati i progoniti taj narod.
    3Juda zavojeva na Ezavove sinove u Idumeji, na zemlju Akrabatenu, jer su opsjedali Izraelce. Žestoko ih je porazio, ponizio i dočepao se plijena. 4Sjetio se i zloće Bajanovih sinova, koji su zasjedama na putovima narodu postavljali zamke i zapreke. 5Pošto ih je opkolio u kulama, opsjedao ih je i predao ih prokletstvu. Zapalio je i sažgao njihove kule i sve one koji su bili u njima. 6Zatim krenu na Amonce, u kojih je naišao na jaku vojsku i mnogi narod pod poglavarem Timotejem. 7Zapodjeo je s njima mnoge bojeve, potukao ih i slomio im silu. 8Zauze Jazer sa selima njegova područja, a zatim se vrati u Judeju.
Priprema za borbe u Galileji i Galaadu
    9Pogani u Galaadu udružiše se protiv Izraelaca koji su živjeli u njihovim krajevima da ih istrijebe; a Izraelci pobjegoše u tvrđavu Datemu. 10Poslali su Judi i njegovoj braći pisma ovako sastavljena:
    "Pogani koji nas okružuju udružili se protiv nas da nas unište. 11Spremaju se da osvoje tvrđavu u koju smo se sklonili. Timotej zapovijeda njihovom vojskom. 12Dođi sad i izbavi nas iz njihovih ruku, jer mnogo je naših već palo. 13Pogubili su svu našu braću naseljenu u Tobijinoj zemlji, odveli u ropstvo žene i djecu, imanje im oduzeli i ondje pogubili oko tisuću ljudi."
    14Dok se to pismo još čitalo, dođoše drugi glasnici, iz Galileje, razdrte odjeće, donoseći iste vijesti: 15"Udružili se protiv nas iz Ptolemaide i Tira i Sidona sa svim narodima Galileje da nas istrijebe." 16A kad su Juda i narod to čuli, sazvaše veliku skupštinu da vijećaju što da učine za svoju braću izvrgnutu nevoljama i napadajima neprijatelja.
    17Juda tada reče bratu Šimunu: "Izaberi sebi ljude pa idi, izbavi svoju braću u Galileji! A ja i brat Jonatan poći ćemo u Galaaditidu." 18Za obranu Judeje ostavi Zaharijina sina Josipa i Azarju, poglavara naroda, s preostalom vojskom. 19I zapovjedi im: "Upravljajte ovim narodom, ali se ne upuštajte u rat protiv poganskih naroda dok se mi ne vratimo." 20Šimunu su dali tri tisuće ljudi za Galileju, a Judi osam tisuća ljudi za Galaaditidu.
Pohodi protiv Galileje i Galaaditide
    21Pošto je otišao u Galileju, Šimun je zametnuo mnoge bojeve protiv pogana, porazio ih i natjerao ih u bijeg; gonio ih je do vrata Ptolemaide. 22Ostavili su na bojištu oko tri tisuće ljudi, od kojih je pokupio plijen. 23Poveo je sa sobom Židove iz Galileje i Arbate sa ženama i djecom i svim njihovim imanjem te ih odveo u Judeju s velikom radošću.
    24A Juda Makabej i brat mu Jonatan prijeđoše preko Jordana i tri su dana išli pustinjom. 25Sretoše Nabatejce, koji su ih primili miroljubivo te im pripovjedili sve što se dogodilo njihovoj braći u Galaaditidi: 26kako ih je mnogo zatvoreno u Bosori, u Bosoru, u Alemi, Kasfu, Makedu i Karnainu, a to su sve utvrđeni veliki gradovi; 27kako ima zatvorenih i u ostalim gradovima Galaaditide i kako je neprijatelj odlučio da sutradan napadne te gradove, osvoji ih i u jednom danu istrijebi sve koji se nalaze u njima.
    28Juda odmah krenu s vojskom kroz pustinju prema Bosori. Zauze grad i spali ga pošto pobi sve muško oštricom mača i pokupi plijen. 29Odande je krenuo dalje noću i približio se tvrđavi. 30Kad je svanula zora a oni podigli oči, ugledaše bezbrojno mnoštvo kako namješta ljestve i sprave da zauzmu tvrđavu; već su napadali. 31Videći da je napadaj počeo i da se urnebesna vika, pomiješana sa zvukom truba, diže iz grada prema nebu, 32Juda reče ljudima svoje vojske: "Borite se danas za svoju braću!" 33Svrsta ih u tri skupine i tako krenuše na neprijateljsku zalaznicu. Trube odjeknuše i zazivi se podigoše. 34Timotejeva vojska, razabravši da je to Makabej, pobježe pred njim. On ih porazi do nogu: toga dana ostade ih na bojištu oko osam tisuća. 35Pošto je zatim skrenuo na Alemu, napade je, zauze, pobi sve muško, oplijeni je i spali. 36Odande se digao da zauzme Kasfo, Maked, Bosor i ostale gradove Galaaditide.
    37Poslije tih događaja Timotej prikupi drugu vojsku i utabori se pred Rafonom s one strane potoka. 38Juda je poslao svoje da izvide tabor i oni mu javiše: "Oko ovog poglavara skupili su se svi pogani koji nas okružuju i stvorili su golemu vojsku; 39najmili su i Arape kao pomoćne odrede; utaborili su se preko potoka, pripravni da te napadnu." Juda krenu da ih presretne.
    40Timotej reče zapovjednicima svoje vojske kad su se Juda i njegove čete približili vodi: "Ako prvi prijeđe i udari na nas, nećemo mu moći odoljeti jer će imati prednost; 41a ako se poboji i utabori s one strane potoka, prijeći ćemo mi, udariti i nadvladati ga."
    42Kad se približio toku vode, Juda postavi uz potok narodne pisare i naloži im: "Ne dopustite nikomu da razapinje šatora, nego neka idu svi u boj." 43On prijeđe prvi onamo, a za njim je slijedio sav narod. Potjera pred sobom sve pogane. Oni pobacaše oružje i pobjegoše da se sklone u karnainski hram. 44Židovi su najprije osvojili grad, zatim spalili hram sa svima koji su bili u njemu. Tako je oboren Karnain i odonda se Judi nije moglo odoljeti.
    45Juda sabra sve Izraelce koji su bili u Galaadu, od najmanjeg do najvećeg, njihove žene i djecu i imanje, i to se golemo mnoštvo uputilo prema judejskoj zemlji. 46Stigli su u Efron, važan i vrlo jak grad što se nalazio na putu. Kako ga nije bilo moguće zaobići ni desno ni lijevo, nije bilo druge nego kroza nj. 47Stanovnici su im uskratili prolaz i vrata zagradili kamenjem. 48Juda im posla poruku sastavljenu ovim miroljubivim riječima: "Pustite nas da prođemo preko vaše zemlje, da dođemo u svoju; nitko vam neće učiniti nikakve štete, samo ćemo proći." Ali im nisu htjeli otvoriti. 49Tada Juda oglasi po vojsci neka svatko ostane na svojem mjestu. 50Junaci vojske zauzeše položaje. Juda je cio dan i cijelu noć napadao, i grad mu pade u ruke. 51Posjekao je sve muško oštricom mača, porušio grad do temelja, oplijenio ga i prošao tim mjestom po tjelesima pobijenih. 52Židovi su pregazili Jordan na velikoj ravnici nasuprot Betšanu. 53Juda je cijelim putem pribirao zaostale i bodrio narod sve dok nije stigao u judejsku zemlju. 54Radosno i veselo uspinjali su se na goru Sion i prinijeli paljenice zato što su se svi u miru vratili i nitko od njih nije stradao.
Poraz u Jamniji
    55Dok su Juda i Jonatan bili u galaadskoj zemlji a Šimun, njihov brat, u Galileji pred Ptolemaidom, 56Josip, Zaharijin sin, i Azarja, zapovjednici vojske, čuli su za njihova sjajna djela i bojeve koje su vodili te rekoše: 57"Proslavimo se i mi, pođimo protiv pogana što su oko nas!" 58I tako dadoše naloge četama kojima su zapovijedali i krenuše na Jamniju. 59Gorgija iziđe iz grada sa svojim ljudima da se s njima pobije. 60Josip i Azarja biše natjerani u bijeg i gonjeni sve do judejskih međa. Palo je u taj dan među izraelskim narodom oko dvije tisuće ljudi. 61Bio je to velik poraz za narod: nisu slušali Judu i njegovu braću, nego mišljahu da će se istaknuti hrabrošću. 62Ali, eto, nisu bili od koljena onih ljudi od kojih je dolazio spas Izraelu.
Uspjeh u Idumeji i Filisteji
    63Plemeniti Juda i njegova braća uživali su veliku čast pred svim Izraelom i svim poganima gdje su god čuli za njihova imena. 64Ljudi se natiskivali oko njih i klicali im. 65Juda je sa svojom braćom otišao na jug da vojuje protiv Ezavovih sinova. Zauzeo je Hebron i njegova sela, srušio tvrđave, a kule naokolo sve popalio. 66Digavši tabor, ode da osvoji filistejsku zemlju i prođe Marisu. 67Toga su dana u boju pali svećenici koji su se htjeli istaći hrabrošću pa se nepromišljeno upustili u boj. 68Juda se uputio u Azot u filistejskom području i ondje je razrušio žrtvenike, izrezbarene likove njihovih bogova popalio, opljačkao gradove, a onda se vratio u judejsku zemlju.
Smrt Antioha Epifana
1 Mak 6.
U to vrijeme kralj Antioh prolazio gornjim krajevima. Dočuo je da je perzijski grad Elimaida na glasu s bogatstva, sa srebra i zlata, 2da je ondje bogat hram u kojem se nalaze zlatni predmeti vojne opreme, oklopi i oružje što ih je ostavio Filipov sin Aleksandar Makedonski, koji je prvi vladao nad Grcima. 3Zato je krenuo da pokuša zauzeti grad i opljačkati ga, ali nije uspio jer su građani doznali za njegovu nakanu. 4Oni mu se opriješe s oružjem u ruci: natjerali su ga u bijeg te se odande morao, jako ojađen, probijati natrag u Babilon. 5Još dok je bio u Perziji, dođoše i javiše mu kako su poražene čete što su upale u judejsku zemlju. 6I Lizija je navro sa snažnom vojskom, ali je pred Židovima morao pobjeći, jer su oni pobijeđenim vojskama uzeli opremu i obilan plijen i tako postali još jači. 7Srušili su i sramotni kip što ga bijaše podigao na žrtveniku u Jeruzalemu, a svoje su sveto mjesto okružili visokim zidovima, kakvi su bili i prije, pa tako i Betsur, jedan od njegovih gradova.
    8Kad je kralj čuo te vijesti, prenerazi se i silno uznemiri; pade na postelju i razbolje se od jada što mu se nije želja ispunila. 9Ostade tako više dana, ali ga je tuga neprestano presvajala. A kad mu bijaše umrijeti, 10dozva sve svoje prijatelje i reče im: "Nestalo je sna s mojih očiju i srce mi je klonulo od jada. 11Zato rekoh u svom srcu: 'U koliku li sam tjeskobu zapao i kakav li me to val nesreće zapljusnuo! Mene koji sam u vrijeme svoje moći bio poštovan i ljubljen. 12Sad mi dolaze na pamet zla koja sam počinio u Jeruzalemu kad sam odande odnio sve zlatno i srebrno posuđe što se u njemu nalazilo i kad sam bez razloga zapovjedio da se stanovnici Jude istrijebe. 13Sad znam da me zbog toga snašlo ovo zlo i da od velike tuge umirem u tuđoj zemlji!'"
Dolazak Antioha V.
    14Nato dozva Filipa, jednog od svojih prijatelja, i postavi ga nad svim kraljevstvom. 15I dade mu svoju krunu, plašt i pečatni prsten, i ostavi mu da odgoji njegova sina Antioha, i da ga uputi u vođenje kraljevstva. 16Tu kralj Antioh umrije godine sto četrdeset i devete.
    17Kad je Lizija doznao da je kralj umro, postavio mu je za nasljednika njegova sina Antioha, koga je odgajao od njegova djetinjstva. Nadjenuo mu je ime Eupator.
Juda Makabej opsjeda jeruzalemsku Tvrđu
    18Ali oni koji su bili u Tvrđi uznemiravahu Izraelce oko Svetišta, neprestano smišljajući kako da im naude i tako pomognu poganima. 19Juda odluči da ih uništi. Zato sazva sav narod na opsadu. 20Sabrali su se i opkolili ih godine sto pedesete. Načinili su strelišta i bojne naprave. 21Ali su neki od opkoljenih probili obruč, a njima se pridružili i neki od bezbožnih Izraelaca. 22Otišli su kralju i rekli mu: "Dokle ćeš oklijevati da nam izvršiš pravdu i osvetiš našu braću? 23Dobre volje pristali smo da služimo tvome ocu i vladamo se prema njegovim nalozima i držimo se njegovih odredaba. 24Zato sinovi našeg naroda opsjedaju Tvrđu i zamrziše na nas. I poubijali su sve koji su im dopali šaka i razgrabili su nam baštinu. 25I nisu samo na nas podigli ruke: podigli su ih i na sve tvoje krajeve. 26Evo, sad opsjedaju jeruzalemsku Tvrđu: hoće da je zauzmu, a utvrdili su Svetište i Betsur. 27Ako im se ne ispriječiš, učinit će još i više, a ti ih više nećeš zaustaviti."
Ratovanje Antioha i Lizije - Bitka kod Bet Zaharije
    28Na te se riječi kralj razgnjevi. Sabra sve svoje prijatelje, starješine svojih pješaka i zapovjednike konjanika. 29Došle su mu i najamničke čete drugih kraljevina i od morskih otoka. 30Broj se njegovih snaga podigao na sto tisuća pješaka i dvadeset tisuća konjanika i trideset i dva slona uvježbana za rat. 31Došli su preko Idumeje i opsjeli Betsur, dugo ga tukli i čak napravili bojne naprave. Ali su oni iz grada provaljivali, palili naprave i hrabro se borili.
    32Tada se Juda, prekinuvši opsadu Tvrđe, utabori kod Bet Zaharije, nasuprot kraljevskom taboru. 33Kralj ustade u ranu zoru i požuri se sa svojom vojskom prema Bet Zahariji. Njegove su čete zauzele borbene položaje, a trube zatrubile. 34Slonovima su davali grožđani i dudov sok da ih potaknu za boj. 35Životinje su razmjestili među bojne redove. Uza svakog slona poredali su tisuću pješaka opremljenih lančanim oklopima i brončanim šljemovima, a k tomu su svakoj životinji pridijelili i pet stotina odabranih konjanika. 36Ti su upravljali svim pokretima životinje, pratili je svuda i od nje se nisu udaljivali. 37Na svakog slona privezali su potpruzima jaku drvenu obrambenu kulu. U svakoj su, uz Indijca, bila četiri snažna ratnika. 38Ostale je konjanike kralj razmjestio na oba krila vojske da uznemiruju neprijatelje i pokrivaju bojne redove.
    39Kad je sunce obasjalo zlatne i mjedene štitove, zablistale su od njih gore i zasvijetlile poput upaljenih zublja. 40Jedan se dio kraljevskih četa razvi po gorskim visovima, a drugi po nizinama i svi se pokrenuše u čvrstom i uređenom rasporedu. 41Uzdrhtaše svi koji su čuli graju toga mnoštva, bahat njegovih stopala i zveket oružja, jer ta je vojska bila vrlo velika i jaka. 42Juda se sa svojom vojskom upusti u boj. U kraljevskoj vojsci pade šest stotina ljudi. 43Uto je Eleazar, zvan Auran, opazio jednu životinju opremljenu kraljevskom ormom, višu od ostalih. Pomisli da je u njoj kralj 44i žrtvova se da izbavi svoj narod i steče vječno ime. 45Hrabro potrča prema životinji, posred bojnog reda. Ubijao je desno i lijevo, a neprijatelji se pred njim razdvojili. 46Uvuče se pod slona, probode ga mačem i ubi. Životinja se strovali na Eleazara i zgnječi ga. Tako on pogibe ondje. 47Židovi su, videći silnu kraljevsku snagu i žestoku vojsku, pred njom uzmakli.
Zauzeće Betsura i sirska opsada gore Siona
    48Kraljevska vojska krenu protiv Židova u Jeruzalemu. Kralj je opsjedao Judeju i goru Sion, 49a s onima u Betsuru sklopio je mir. Ti su izišli iz grada jer više nisu mogli izdržati opsadu: nisu imali hrane. Bila je, naime, subotnja godina, zemlja počivala. 50Kralj je zaposjeo Betsur i ondje smjestio posadu. 51Prilično je dugo opsjedao Svetište. Služio se protiv njega strelištima, bojnim napravama, bacačima plamena, kamenja i strelica, a tako i praćarama. 52I opsjednuti uzimahu naprave protiv napadača. Borba potraja dugo. 53Ali u skladištima nestalo hrane. Bila je sedma godina, a, osim toga, Izraelci dovedeni u Judeju iz poganskih krajeva bijahu potrošili i posljednje zalihe. 54Tako su u Svetištu ostavili malo ljudi jer je zavladala glad. Ostali se raspršili svaki na svoju stranu.
Kralj daje Židovima vjersku slobodu
    55Filip, koga je kralj Antioh još za svoga života odabrao da njegova sina Antioha odgaja za prijestolje, 56vratio se iz Perzije i Medije s vojskom koja je pratila kralja. Sad je nastojao da zagospoduje državnim poslovima. 57Na tu vijest Lizija je samo gledao da što prije ode. Rekao je kralju, vojskovođama i ljudima: "Svaki smo dan slabiji, imamo sve manje hrane, a mjesto koje opsjedamo dobro je utvrđeno. Osim toga, čekaju nas poslovi kraljevstva. 58Pružimo, dakle, desnicu tim ljudima, sklopimo mir s njima i sa svim njihovim narodom. 59Dopustimo im da žive po svojim običajima kao i prije, jer su se radi svojih zakona, kad smo ih dokinuli, na nas razgnjevili i sve ovo počinili."
    60Taj je prijedlog kralju i starješinama bio po volji. Po poslanicima ponudio je Židovima mir, a oni ga prihvatiše. 61Kralj i starješine potkrijepiše sporazum zakletvom, pa su opsjednuti izišli iz Tvrđe. 62Potom kralj uziđe na goru Sion. Tu vidje kako je mjesto utvrđeno, pogazi svoju zakletvu i zapovjedi da se ono poruši. 63Nato hitno podiže tabor i vrati se u Antiohiju. Tu nađe Filipa gospodarem grada. Udari na grad i silom ga osvoji.
Zakraljuje se Demetrije I. - Šalje Bakida i Alkima u Judeju
1 Mak 7.
Godine sto pedeset i prve uteče iz Rima Seleukov sin Demetrije, iskrca se sa malo ljudi u nekom primorskom gradu i ondje se zakralji. 2Kad je ulazio u kraljevski dvor svojih otaca, vojska je uhvatila Antioha i Liziju da ih dovede pred njega. 3Kad je on to doznao, reče: "Ne pokazujte mi njihovih lica!" 4Vojska ih pogubi, a Demetrije zasjede na prijestolje svoga kraljevstva. 5Potom su k njemu došli svi bezakonici i bezbožnici iz Izraela, a predvodio ih Alkim, koji je htio postati velikim svećenikom. 6Oni su pred kraljem optuživali narod govoreći: "Juda je sa svojom braćom pobio sve tvoje prijatelje, a nas je izagnao iz zemlje. 7Zato pošalji čovjeka u koga imaš povjerenje: neka ode onamo i vidi kako je Juda opustošio nas i kraljevsku zemlju, pa neka kazni te ljude i sve njihove pomagače!"
    8Vladar je izabrao Bakida, jednog od kraljevih prijatelja, upravitelja Prekorječja, čovjeka ugledna u kraljevstvu i vjerna kralju. 9Njega posla s bezbožnikom Alkimom, komu je potvrdio svećeništvo, i zapovjedi mu da se osveti Izraelcima. 10Oni su otišli i s velikom vojskom stigli u judejsku zemlju. Poslali su glasnike Judi i njegovoj braći s miroljubivim riječima, punim himbe. 11Ali oni nisu vjerovali njihovim riječima, jer vidješe kako su došli s velikom vojskom. 12A oko Alkima i Bakida okupilo se vijeće zakonoznanaca da pronađe pravedno rješenje. 13Među Izraelcima prvi su Hasidejci zatražili da se s njima sklopi mir. 14Govorahu oni: "S vojskom je došao svećenik od Aronova plemena. Neće nam učiniti ništa nažao." 15Govorio je s njima miroljubivo, uvjeravao ih i zaklinjao se: "Nećemo vam učiniti ništa nažao, ni vama ni vašim prijateljima." 16Oni mu povjerovaše. A on zapovjedi te između njih uhvatiše šezdeset ljudi i pogubiše ih onaj isti dan, prema riječima Pisma: 17"Razbacali su tjelesa tvojih svetaca i prolili njihovu krv oko Jeruzalema i ne bijaše nikoga da ih ukopa." 18Tada strah i trepet obuze sav narod. Rekoše: "Nema u njih ni istine ni pravde, pogazili su nagodbu i zakletvu koju su položili."
    19Bakid ode iz Jeruzalema i utabori se kod Betzeta. Tu je uhvatio mnoge ljude koji su, s nekima od naroda, uskočili k njemu. Bacio ih je u velik bunar. 20Zatim je zemlju predao Alkimu i ostavio s njim vojsku da mu pomaže. Bakid se vrati kralju. 21Alkim se stao boriti za velikosvećeničku čast. 22Oko njega sabraše se svi koji su smućivali svoj narod. Zavladali su judejskom zemljom i počinili mnogo zla u Izraelu. 23Kad je Juda vidio da zlodjela Alkima i njegovih pristalica protiv Izraelaca nadmašuju i sama poganska zlodjela, 24stade obilaziti svim judejskim krajevima osvećujući se istaknutim prebjezima i braneći im prolaz zemljom. 25Kad je Alkim spoznao da se Juda sa svojim pristašama osilio i kad je razabrao da im se neće moći oprijeti, vratio se kralju te ih optužio još gore.
Nikanor u Judeji - Bitka kod Kafarsalama
    26Tada kralj posla Nikanora, jednog od svojih najistaknutijih vojskovođa, koji bijaše neprijatelj Izraelu; naloži mu kralj da istrijebi taj narod. 27Došavši u Jeruzalem s mnogobrojnom vojskom, Nikanor poruči Judi i njegovoj braći ove himbeno miroljubive riječi: 28"Neka između mene i vas ne bude rata. Posjetit ću vas miroljubivo, sa slabom pratnjom." 29Stigao je k Judi. Mirno su jedan drugoga pozdravili, ali neprijatelji bijahu spremni da ugrabe Judu. 30Razabravši da je k njemu došao s podmuklim nakanama, Juda se prepade te ga više ne htjede vidjeti. 31Nikanor uvidje da su mu otkrili namjeru te zametnu protiv Jude boj kod Kafarsalama. 32Tu je od Nikanorovih ljudi palo oko pet stotina, a ostali pobjegoše u Davidov grad.
Prijetnje Hramu
    33Poslije tih događaja Nikanor se pope na goru Sion. Iz svetog mjesta izišli su neki svećenici i narodni starješine da ga mirno pozdrave i pokažu mu paljenicu koja se prinosi za kralja. 34Ali im se on naruga, ismija ih, onečisti i obasu pogrdama. 35U napadu gnjeva progovorio je ovako: "Ako se Juda sa svojom vojskom ovaj put ne preda u moje ruke, spalit ću tu građevinu kad se, nakon pobjede, vratim ovamo." Potom je izišao sav razjaren. 36Svećenici su ušli, stali pred žrtvenik i Svetište i progovorili suznih očiju: 37"Ti si izabrao ovaj Dom da se posveti tvom Imenu, da tvome narodu bude kuća molitve i prošnje. 38Osveti se tom čovjeku i njegovoj vojsci da padnu od mača! Spomeni se njihove hule i ne daj da odahnu!"
Nikanorov poraz kod Adase
    39Nikanor je otišao iz Jeruzalema i utaborio se kod Bet Horona. Tu mu se pridružila sirska vojska. 40Juda se pak utaborio kod Adase, sa tri tisuće ljudi. On se ovako pomolio: 41"Kad su te poslanici asirskoga kralja pohulili, izišao je tvoj anđeo i pobio njegovih sto osamdeset i pet tisuća. 42Tako danas satri pred nama tu vojsku da svi ostali znaju da je bezbožnički govorio protiv tvog Svetišta i sudi mu po njegovoj zloći!"
    43Vojske su zapodjele boj trinaestog dana mjeseca Adara. Nikanorova vojska bijaše razbijena, a i on pade u bici. 44Kad su vojnici vidjeli da im je pao Nikanor, bacili su oružje i razbježali se. 45Židovi su ih gonili dan hoda, od Adase do okolice Gezera, trubeći za njima bojnim trubama. 46Iz svih okolnih judejskih sela izlazili su stanovnici i opkoljivali bjegunce. Ti su srtali jedni na druge. Svi su pali od mača, nijedan nije izbjegao. 47Uzeše plijen od njih. Zatim odsjekoše Nikanoru glavu i desnicu, koju je tako oholo dizao; odnijeli su ih i podigli na vidiku Jeruzalemu. 48Narod se silno radovao. Taj je dan slavio kao velik blagdan veselja. 49Odredili su da se taj dan slavi svake godine trinaestog Adara. 50Tako se judejska zemlja malo smirila.
U pohvalu Rimljanima
1 Mak 8.
Tada je Juda dočuo za Rimljane: kako su moćni i blagonakloni prema svojim privrženicima, kako sklapaju prijateljstvo s onima koji im se obraćaju i kako su veoma jaki. 2Pripovijedali su mu o njihovim ratovima i junaštvima kojima su se istaknuli protiv Gala, kako su ih svladali i prisilili na danak, 3o svemu što su izveli u Hispaniji da se domognu rudnika srebra i zlata, 4kako su razboritošću i ustrajnošću zavladali svim onim područjem, a ono je od njih veoma udaljeno; kako su potukli kraljeve koji su s kraja zemlje dolazili da ih napadaju, nanijeli im velike poraze i kako im neki donose godišnji danak. 5Napokon su oružjem satrli Filipa i kitijskoga kralja Perzeja, a tako upokorili i druge koji se bijahu digli na njih. 6Porazili su azijskog kralja Antioha Velikog, koji je na njih pošao u rat sa stotinu dvadeset slonova, s konjanicima, bojnim kolima i mnogobrojnim pješacima. 7Uhvatili su ga živa, odredili da on i njegovi nasljednici plaćaju težak danak, da dadu taoce i prepuste im 8zemlju indijsku, medijsku i lidijsku i neke od svojih najljepših pokrajina, koje onda dadoše kralju Eumenu. 9Kad su pak neki iz Grčke naumili doći da ih istrijebe, 10Rimljani su za to doznali i na njih poslali samo jednog vojskovođu. Udarili su na njih te je palo mnogo žrtava. Odveli su u ropstvo njihove žene i djecu i oplijenili ih. Zavladali su njihovom zemljom, razorili im tvrđave i podjarmili ih sve do danas. 11A i druga kraljevstva i otoke koji su im se opirali Rimljani su satrli i podložili.
    12Svojim pak prijateljima i onima koji se u njih uzdaju ostali su vjerni. Podložili su kako obližnje tako i udaljene kraljeve, boje ih se svi koji čuju za njihovo ime. 13Komu žele vlast, njemu je i daju. Svrgavaju pak koga ne žele. Vrlo su ojačali. 14Unatoč svemu tome nijedan se od njih nije okrunio niti obukao grimizom da bi se tako proslavio. 15Osnovali su vijeće u kojem svaki dan vijeća trista i dvadeset članova, savjetujući se bez prestanka o svom puku, radi njegova blagostanja. 16Svake godine povjeravaju jednome čovjeku da vlada i upravlja cijelim carstvom. Svi toga jednog čovjeka slušaju: među njima nema ni zavisti ni ljubomore.
Savez Židova s Rimljanima
    17Tada Juda izabra Ivanova sina Eupolema, iz Akosove kuće, i Eleazarova sina Jasona i posla ih u Rim da s Rimljanima sklope prijateljstvo i savez 18da bi se tako oslobodili jarma. Uvidjeli su da grčko kraljevstvo porobljuje Izraela. 19Poslije vrlo duga putovanja stigli su u Rim, ušli u senat i ovako progovorili: 20"Juda zvan Makabej i njegova braća sa židovskim narodom poslali su nas k vama da s vama sklopimo savez i prijateljstvo i da nas ubrojite u svoje saveznike i prijatelje." 21Taj se zahtjev senatorima svidio. 22Evo prijepisa ugovora koji su urezali u brončane ploče i poslali Židovima u Jeruzalem kao ispravu o miru i savezu:
    23"Neka sreća prati Rimljane i židovski narod na moru i na kopnu zavazda! A mač i neprijatelj bio od njih daleko! 24Ako, prije svega, Rimu ili kojemu od njegovih saveznika diljem njegove vladavine zaprijeti rat, 25židovski će se narod na njegovoj strani boriti svim srcem, koliko prilike budu zahtijevale. 26Protivnicima neće davati niti ih opskrbljivati žitom, oružjem, novcem ni lađama. Tako je zaključio Rim. I on će vjerno vršiti svoje obaveze, a da ne prima jamstvo. 27Isto tako, ako židovski narod bude prvi napadnut, Rimljani će se na njegovoj strani boriti svom dušom, koliko to od njih budu zahtijevale prilike. 28Napadačima neće se davati ni žita, ni oružja, ni novaca, ni lađa. Tako je zaključio Rim i on će se ovih obaveza držati bez prijevare. 29Takav su savez Rimljani sklopili sa židovskim narodom. 30Ako bi pak poslije toga jedni ili drugi htjeli štogod dodati ili oduzeti, mogu to učiniti po svojoj volji, i što god dodaju ili oduzmu to će ih obvezivati.
    31Što se tiče zala koja im je nanio kralj Demetrije, pisali smo mu ovako: 'Zašto pritišćeš jarmom Židove, naše prijatelje i saveznike? 32Potuže li se još jednom na tebe, ustat ćemo na obranu njihovih prava i zavojštit ćemo protiv tebe na moru i na kopnu.'"
Bitka kod Beerzeta i smrt Jude Makabeja
1 Mak 9.
Kad je Demetrije dočuo da je u borbi poginuo Nikanor i njegova vojska, ponovo je poslao Bakida i Alkima u Judeju, na čelu desnoga krila. 2Oni se uputiše prema Galileji i opsjednuše Mesalot na području Arbele. Pošto su ga zauzeli, pogubili su mnogo stanovnika. 3Prvoga mjeseca godine sto pedeset i druge utaborili su se pred Jeruzalemom, 4a potom su sa dvadeset tisuća pješaka i dvije tisuće konjanika otišli u Beerzet. 5Juda se sa tri tisuće odabranih ratnika utaborio u Eleasi. 6Videći velik broj neprijatelja, uplašiše se. Mnogi pobjegoše iz tabora. U njem nije ostalo više od osam stotina ljudi. 7Juda je vidio da mu se vojska raspala prije bitke. Klonulo mu srce jer više nije imao vremena da je sakupi. 8Onako zabrinut reče onima koji su preostali: "Ustanimo! Hajdemo na protivnike! Možda ćemo ih ipak suzbiti." 9Oni su ga odvraćali riječima: "Zasad možemo samo spasiti život, tako da se sa svojom braćom vratimo i nastavimo borbu. Sad nas je zaista premalo." 10Juda odvrati: "Ne, toga neću nikad učiniti da od njih bježim! Ako nam je došlo vrijeme, poginimo junački za svoju braću i ne ostavljajmo ljage na svojoj slavi!"
    11Vojska je krenula iz tabora i stala prema njima. Konjanici se razdijelili na dva odreda, praćari i strijelci stupiše na čelo vojske, a tako i udarne čete, sve sami junaci. Bakid je držao desno krilo, 12bojni se red približavo uza zvuk trube sa dva boka. 13Oni na Judinoj strani i sami zatrubiše, potresla se zemlja od bojnog tutnja. Bitka se zapodjela ujutro i trajala do večera.
    14Juda je opazio da je Bakid s jezgrom svoje vojske nadesno: oko njega se okupili svi srčani ljudi 15i razbili su desno krilo i gonili ga do gore Azara. 16Ali kad su Sirci s lijevoga krila opazili da im je desno krilo provaljeno, nagnuše za Judom i njegovim ljudima i napadoše ih s leđa. 17Zametnula se ogorčena borba i ranjeni su mnogi s jedne i druge strane. 18I Juda je pao, a ostali se razbjegli.
Pogreb Jude Makabeja
    19Jonatan i Šimun podigli su svog brata Judu i pokopali ga u grobu svojih otaca u Modinu. 20Oplakivao ga je sav Izrael i ljuto tužio za njim, naričući više dana ovako: 21"O, kako pade junak, Izraelov spas!" 22Ostala Judina djela, njegovi ratovi, junaštva koja je izvršio i dokazi njegove slave nisu zapisani jer ih bijaše u obilju.
IV. JONATAN POGLAVAR ŽIDOVA I VELIKI SVEĆENIK
(160.-143. prije Krista)
Slavlje grčke stranke - Jonatan vođa otpora
    23Kad je poginuo Juda, podigli su glave svi bezakonici na svem izraelskom području i ponovo se pojavili svi zlotvori. 24Kako je u to vrijeme pritisnula veoma velika glad, zemlja je prešla na njihovu stranu. 25Bakid je namjerno izabirao bezbožne ljude da upravljaju zemljom. 26Ti su kod Judinih prijatelja vršili premetačine i istrage i dovodili ih Bakidu, koji ih je kažnjavao i izvrgavao ruglu. 27Tada se u Izraelu razbjesnilo takvo ugnjetavanje kakva nije bilo u sve vrijeme otkad se više nije pojavljivao prorok. 28Onda se okupiše svi Judini prijatelji i rekoše Jonatanu: 29"Otkako je umro tvoj brat Juda, nema više čovjeka slična njemu da se opre našim neprijateljima, Bakidu i mrziteljima našega naroda. 30Zato te, dakle, danas biramo na njegovo mjesto da nam budeš poglavar i vođa u borbi koju smo poduzeli." 31Tako je Jonatan prihvatio vodstvo i naslijedio svoga brata Judu.
Jonatan u pustinji Tekoe - Krvavi prizori oko Medabe
    32Kad je Bakid za to doznao, samo je gledao da ubije Jonatana. 33Čim je za to dočuo, Jonatan je sa svojim bratom Šimunom i sa svima onima koji su ih pratili pobjegao u pustinju Tekou i utaborio se kraj vode Asfara. 34Bakid je to saznao u subotnji dan, pa je i on sa svim svojim vojnicima prešao preko Jordana. 35Jonatan je poslao svoga brata, kao vođu pratnje, da zamoli prijatelje Nabatejce kako bi kod njih ostavili obilnu opremu. 36Ali Amrajevi sinovi, oni iz Medabe, iziđoše i uhvatiše Ivana sa svim što je imao i otiđoše s tim plijenom. 37Poslije tih događaja javili su Jonatanu i njegovu bratu Šimunu da Amrajevi sinovi slave veliku svadbu i da vrlo svečano iz Nadabata vode nevjestu, kćer jednoga od uglednih ljudi u Kanaanu. 38Tada se oni sjetiše krvavog svršetka svoga brata Ivana. Popeše se i sakriše u gori. 39Podigoše oči i vidješe gdje se usred nejasna žagora pomalja velika povorka, kako za njom slijedi ženik sa svojim prijateljima i braćom, a prate ih bubnjevima, glazbalima i bogatom opremom. 40Židovi su nasrnuli na njih iz zasjede i stali ih ubijati. Mnogi su stradali, a ostali utekoše u goru. Odneseno im je sve što su imali. 41Tako im se svadba okrenula u žalost, a zvuk glazbe u plač. 42Pošto su ljuto osvetili krv svoga brata, vratiše se na muljevite obale Jordana.
Prijelaz preko Jordana
    43Kad je to čuo Bakid, došao je u subotnji dan s mnogom vojskom na obalu Jordana. 44Tada Jonatan reče svojim ljudima: "Na noge! Borimo se za svoje živote, jer danas nije kao što je bilo jučer i prekjučer. 45Eto, rat je pred nama i za nama. Posvuda je voda Jordana, mulj i šikarje: nema uzmaka. 46Zato sad zavapite k Nebu da izbjegnete sili svojih neprijatelja!" 47Boj se zametnuo. Jonatan je pružio ruku da udari Bakida, ali mu je ovaj izmakao: skočio je unazad. 48Onda se Jonatan sa svojim ljudima baci u Jordan i prepliva na drugu stranu, ali protivnici nisu za njima prelazili preko Jordana. 49Taj je dan na Bakidovoj strani palo oko tisuću ljudi.
Bakidova utvrđenja - Alkimova smrt
    50Vrativši se u Jeruzalem, Bakid poče u Judeji graditi tvrde gradove, tvrđavu u Jerihonu, Emausu, Bet Horonu, Betelu, Tamnati, Faratonu, Tefonu, s visokim zidovima, vratima i prijevornicama. 51U svakoj je ostavio posadu da divlja protiv Izraela. 52Utvrdio je Betsur, Gezer i Tvrđu. Po njima je razmjestio vojnike i zalihe hrane. 53Pokupio je za taoce sinove zemaljskih starješina i stavio ih pod stražu u jeruzalemskoj Tvrđi.
    54Godine stotinu pedeset i treće, drugoga mjeseca, zapovjedio je Alkim da sruše zid unutarnjeg dvorišta Svetišta. Tako je uništio djela proroka i počeo razaranje. 55U to je vrijeme Alkima udarila kap i spriječila njegove pothvate. Usta mu zamuknuše: onako uzet, nije više mogao istisnuti ni riječi niti je mogao svojoj kući davati naloge. 56I Alkim tako umrije u živim mukama. 57Kad je Bakid vidio da je Alkim umro, vratio se kralju i judejska je zemlja počinula dvije godine.
Opsada Betbasija
    58Svi su se bezakonici savjetovali ovim riječima: "Gle, Jonatan i njegovi žive mirno i bezbrižno. Hajde da sad dovedemo Bakida neka ih u jednoj noći pohvata sve." 59Potom su otišli i posavjetovali se s njim. 60Bakid se podigao s velikom vojskom i tajno pisao svim svojim pristalicama u Judeji da pohvataju Jonatana i njegove ljude. Ali ne mogoše tako, jer su oni doznali za njihovu namjeru. 61Štoviše, uhvatili su pedesetak ljudi u zemlji, počinitelje te opačine, pa su ih pogubili.
    62Potom se Jonatan i Šimun sa svojim ljudima skloniše u Betbasi u pustinji. Tu su popravili ono što je ondje bilo opustošeno i mjesto utvrdiše. 63Kad je za to doznao Bakid, skupio je sve svoje ljude i pozvao svoje pristaše u Judeji. 64Otišao se utaboriti kod Betbasija, opsjedao ga više dana i izradio bojne naprave. 65Jonatan je u gradu ostavio svoga brata Šimuna, a sam je sa šakom ljudi izišao na obilazak po okolini. 66Tukao je Odomeru i njegovu braću i Fasironove sinove u njihovu taborištu. Počeli su vojevati i uzlažahu s vojskom. 67Šimun je sa svojim ljudima provalio iz grada i spalio bojne naprave. 68Udarivši na Bakida, razbiše ga i teško ga ojadiše, pomrsiše mu namjeru i vojni pohod. 69Razgnjevi se on protiv odmetnika koji su mu savjetovali da dođe u tu zemlju, pobi mnoge te sa svojim ljudima odluči da se vrati kući. 70Na tu vijest posla Jonatan k njemu poslanike da s njim uglave mir i povratak zarobljenika. 71On na to pristade i ostade vjeran svojim obvezama. Zakle mu se da više nikad, dok god živi, neće protiv njega ništa poduzimati. 72Pošto mu je predao roblje što ga je prije u judejskoj zemlji zarobio, Bakid se vratio u svoju zemlju i više nije dolazio na židovsko područje. 73Mač je otpočinuo u Izraelu. Jonatan se nastani u Mikmasu, gdje je počeo suditi narodu. Iz Izraela je istrijebio bezbožnike.
Natjecanje Aleksandra Balasa - 
Jonatan veliki svećenik
1 Mak 10.
Godine sto i šezdesete krenu Antiohov sin Aleksandar, nazvan Epifan, da zaposjedne Ptolemaidu. Primili su ga i on poče u njoj vladati. 2Kad je to doprlo do ušiju kralja Demetrija, skupio je vrlo jaku vojsku i izišao protiv njega u boj. 3Ujedno je Demetrije poslao Jonatanu vrlo miroljubivo pismo u kojemu mu obećava da će ga uzvisiti u dostojanstvu. 4Zapravo je u sebi govorio: "Treba da s tim ljudima žurno sklopimo mir prije nego ga oni s Aleksandrom sklope protiv nas. 5Jonatan će se sjetiti svih zala što smo ih nanijeli njemu, njegovoj braći i njegovu narodu." 6Čak ga je ovlastio da diže vojsku, proizvodi oružje i naziva se njegovim saveznikom. Zapovjedio je da mu se iz Tvrđe predaju taoci.
    7Jonatan ode u Jeruzalem i poruku pročita pred svim narodom, a tako i pred onima u Tvrđi. 8Ti su se zaista zaprepastili kad su čuli da mu je kralj dao pravo da diže vojsku. 9Ljudi iz Tvrđe predali su Jonatanu taoce, a on ih je vratio njihovim roditeljima. 10Jonatan se nastanio u Jeruzalemu i počeo ponovo zidati i obnavljati grad. 11Napose je poslenicima zapovjedio da se ponovo podigne bedem, a gora Sion okruži i utvrdi klesanim kamenjem; oni tako i učiniše. 12Pobjegli su stranci koji su se nalazili u tvrđavama što ih je sagradio Bakid. 13Svaki je od njih ostavio svoj položaj i vratio se u svoju zemlju. 14Jedino su u Betsuru ostali neki od onih koji su pogazili Zakon i zapovijedi: tu im bijaše utočište.
    15Kralj Aleksandar dočuo je za obećanja što ih je Demetrije dao Jonatanu. Kazivali su mu i o ratovima i junaštvima kojima su se istakli on i njegova braća i o mukama koje su morali pretrpjeti. 16Povikao je: "Hoćemo li ikad naći takva čovjeka? Učinimo ga, dakle, svojim prijateljem i saveznikom!" 17Napisao mu je i poslao pismo ovako sastavljeno: 18"Kralj Aleksandar pozdravlja svog brata Jonatana. 19Čuli smo o tebi da si hrabar i moćan čovjek i da si dostojan da budeš naš prijatelj. 20Zato te danas postavljamo vrhovnim svećenikom tvog naroda i dajemo ti naslov kraljeva prijatelja (i ujedno mu posla grimiznu kabanicu i zlatnu krunu), da pristaješ uz nas i s nama sačuvaš prijateljstvo."
    21I Jonatan se odjenu svetom odjećom sedmoga mjeseca godine sto i šezdesete o Blagdanu sjenica. Skupio je zatim vojsku i nabavio mnogo oružja.
Pismo Demetrija I. Jonatanu
    22Kad je Demetrije za to čuo, ožalosti se i reče: 23"Zašto smo dopustili da nas preteče Aleksandar i ugrabi prijateljstvo Židova i tako učvrsti svoj položaj? 24Pisat ću im i ja uvjerljivo i ponuditi im položaj i bogatstvo, ne bi li mi bili na pomoć." 25I posla im pismo ovog sadržaja:
    "Kralj Demetrije pozdravlja židovski narod. 26Čuli smo i radujemo se što ste održali svoje ugovore sklopljene s nama i ostali nam vjerni prijatelji i što niste prešli k našim neprijateljima. 27Ostanite nam vjerni i dalje, a mi ćemo vam dobročinstvima vraćati ono što za nas budete činili. 28Oprostit ćemo vas mnogih daća i podijelit ćemo vam darove. 29Već sad vas oslobađam i sve Židove razrješavam dažbina, poreza na sol i krunskog nameta. 30I trećinu zemaljskih proizvoda i polovicu plodova s drveća što mi pripadaju otpuštam od danas pa ubuduće judejskoj zemlji i trima pokrajinama što su joj pridijeljene u Samariji i Galileji - od današnjeg dana pa zauvijek.
    31Jeruzalem neka je svet i slobodan sa svojim područjem, slobodan od svih desetina i daća. 32Odričem se posjedovanja jeruzalemske Tvrđe i predajem je vrhovnom svećeniku da u njoj smjesti ljude koje sam izabere da je čuvaju.
    33Otpuštam bez otkupa svaku judejsku osobu odvedenu u zarobljeništvo izvan judejske zemlje gdje se god u mom kraljevstvu nalazila. Hoću da svi budu slobodni od nameta, oni i njihova stoka. 34Neka svi blagdani, subote, mjeseci mlađaci i zakonski dani, a tako i tri dana prije i tri dana poslije blagdana, neka svi budu za sve Židove u mom kraljevstvu dani oprosta i oslobođenja. 35Nitko neće imati pravo da i u čemu progoni ili uznemiruje nekoga od vas.
    36Židovi će se upisivati u kraljevsku vojsku do trideset tisuća ljudi, primat će plaću kakva pripada svim kraljevskim vojnicima. 37Neki će od njih biti porazmješteni po velikim kraljevskim tvrđavama, a drugi će biti u povjerljivim službama kraljevstva. Neka njihovi zapovjednici i starješine proiziđu iz njihovih redova i neka žive po svojim zakonima, kako je kralj odredio za judejsku zemlju.
    38One tri pokrajine što su Judeji pridijeljene od Samarije neka se pripoje Judeji i budu njezine, tako da se nađu pod istim poglavarom, da ne slušaju druge vlasti osim vlasti vrhovnog svećenika.
    39Ptolemaidu s njezinim okružjem dajem na dar Svetištu u Jeruzalemu da se tako podmiruju troškovi Svetišta. 40Ja osobno davat ću svake godine petnaest tisuća šekela od kraljevskih dohodaka u mjestima za to prikladnim. 41I sve ostalo što službenici nisu predali kao prijašnjih godina davat će odsad za potrebe Hrama. 42Osim toga, i onih pet tisuća srebrnih šekela što su ih svake godine ubirali od dohodaka Svetišta neka se otpusti i neka pripadne svećenicima koji vrše službu.
    43Tko god zatraži utočište u jeruzalemskom Hramu i na njegovu području, a kralju duguje poreze ili što drugo, bit će slobodan sa svim svojim imanjem što ga posjeduje u mom kraljevstvu.
    44Za gradnju i obnavljanje Svetišta neka se troškovi isto tako namiruju iz kraljevih dohodaka. 45Jednako će se iz kraljevskih dohodaka namirivati i troškovi za gradnju jeruzalemskih zidova i okolnih utvrda te za gradnju zidova po judejskim gradovima."
Jonatan odbija Demetrijeve ponude
    46Kad su Jonatan i narod čuli za ta obećanja, nisu povjerovali niti ih prihvatili, jer su se sjećali koliko je mnogo zlostavljao Izraela i koliko ga je ugnjetavao. 47Zato su pristali uz Aleksandra, jer je u njihovim očima on imao miroljubive namjere. Zato su mu bili stalni saveznici. 48Tada je kralj Aleksandar skupio velike snage i krenuo protiv Demetrija. 49Pošto su ta dva kralja zametnula borbu, Demetrijeva vojska naže u bijeg, a Aleksandar ju je progonio i nadvladao. 50Vodio je žestoku borbu do zalaska sunca. Toga je istog dana Demetrije poginuo.
Aleksandar se ženi Kleopatrom
    51Tada je Aleksandar poslao egipatskom kralju Ptolemeju poslanike s ovom porukom:
    52"Budući da sam se vratio u svoje kraljevstvo, sjeo na prijestolje svojih otaca, preuzeo vlast, razbio Demetrija i zavladao našom zemljom, 53budući da sam zametnuo s njime boj pa smo razbili njega i njegovu vojsku i sjeli na njegovo kraljevsko prijestolje, 54hajde da se sprijateljimo: daj mi svoju kćer za ženu, bit ću ti zet i dat ću ti, isto kao i njoj, darove tebe dostojne!"
    55Kralj Ptolemej odgovorio je ovako: "Sretna li dana kad si se vratio u zemlju svojih otaca i sjeo na njihovo kraljevsko prijestolje! 56Sad ću ti učiniti ono što si pisao, ali mi dođi u susret u Ptolemaidu da se vidimo, i bit ću ti tast, kako si rekao."
    57Ptolemej je otišao sa svojom kćeri Kleopatrom iz Egipta i došao u Ptolemaidu godine sto šezdeset i druge. 58Kralj Aleksandar došao mu u susret, a on mu dao svoju kćer Kleopatru te je u Ptolemaidi veličanstveno proslavio njezinu udaju, kako pristaje kraljevima.
    59Kralj Aleksandar pisao je Jonatanu da mu dođe u posjete. 60Dođe on svečano u Ptolemaidu i sastade se sa oba kralja. Obdari mnogim srebrom i zlatom njih i njihove prijatelje. Podijelio je mnogo darova i ugodio im. 61Tada su se protiv njega urotili pokvarenjaci iz Izraela, izraelski ološ, te ga optužili. Ali ih kralj nije poslušao. 62Nego kralj zapovjedi da Jonatanu skinu njegovu odjeću i da ga odjenu grimizom, pa tako i učiniše. 63Kralj ga posadi kraj sebe i zapovjedi svojim dostojanstvenicima: "Prođite s njim posred grada i objavite da se nitko ničim protiv njega ne smije potužiti i nitko ga ne smije ničim uznemirivati." 64Kad su tužitelji vidjeli kakva mu se iskazuje čast, kako glasnici pred njim izvikuju, kako se zaogrnuo grimizom, svi pobjegoše. 65Kralj ga je počastio, upisao ga među svoje prve prijatelje i postavio za vojskovođu i namjesnika. 66Potom se Jonatan mirno i veselo vratio u Jeruzalem.
Demetrije II. - Jonatan potukao Apolonija, upravitelja Celesirije
    67Godine sto šezdeset i pete došao je s Krete Demetrijev sin Demetrije u zemlju svojih otaca. 68Kad je za to dočuo kralj Aleksandar, vrlo se ožalostio i vratio u Antiohiju. 69Demetrije potvrdi Apolonija za namjesnika u Celesiriji, a ovaj sabra veliku vojsku te se utabori kod Jamnije. Velikom svećeniku Jonatanu poruči ovo:
    70"Ti mi se suprotstavljaš posve sam, tako te sam zbog tebe izvrgnut ruglu i sramoti. Zašto ti vladaš u gorama protiv nas? 71Ako li se pouzdaješ u svoju vojsku, siđi k nama u dolinu da se tu ogledamo, jer sa mnom je snaga gradova. 72Pitaj i doznat ćeš tko sam ja i koji su ostali što mi pomažu. Kažu da nam nećete odoljeti, jer su ti oci u dva maha bili u vlastitoj zemlji natjerani u bijeg. 73Tako se ni sad nećeš oduprijeti konjaništvu i tolikom pješaštvu u ravnici, gdje nema kamenja ni stijena ni mjesta kamo da pobjegneš."
    74Kad je Jonatan čuo Apolonijevu poruku, sva mu se duša uzbunila. Odabrao je deset tisuća ljudi te izišao iz Jeruzalema. Njegov brat Šimun došao mu je u pomoć. 75Utaborili se pred Jopom. Građani su mu zatvorili vrata, jer je u Jopi bila Apolonijeva posada. Započeše napadati. 76Građani se uplašiše i otvoriše vrata, i tako Jonatan zagospodari Jopom. 77Kad je za to dočuo Apolonije, svrsta za borbu tri tisuće konjanika i mnoštvo pješaka i krenu prema Azotu, kao da će samo proći, ali je odmah zaokrenuo u dolinu jer je imao mnoštvo konjanika u koje se uzdao. 78Jonatan pohita za njim do Azota i tu se dvije vojske sukobiše. 79Ali je Apolonije iza njih ostavio skrivenih tisuću konjanika. 80Jonatan je znao da iza njega ima zasjeda. Konjanici su opkolili njegovu vojsku i na vojnike odapinjali strelice od jutra do mraka. 81Vojska je dobro izdržala, onako kako je odredio Jonatan, dok su se, naprotiv, konji izmorili. 82Šimun priskoči sa svojom vojskom i navali na bojni red, jer je konjaništvo već obnemoglo. Neprijatelji su bili slomljeni te su pobjegli.
    83Konjanici se raspršili po ravnici, a bjegunci stigli u Azot i ušli u hram Dagona, svoga idola, da se spase. 84Ali je Jonatan spalio Azot i gradove oko njega te pokupio plijen i spalio Dagonov hram i sve one koji su se u nj sklonili. 85Osam je tisuća ljudi palo od mača i bilo spaljeno.
    86Jonatan ode odande i utabori se kod Askalona. Tu su mu građani izišli u susret s velikim slavljem. 87Poslije toga Jonatan se sa svojima vratio u Jeruzalem s obilnim plijenom.
    88Kad je kralj Aleksandar čuo za te događaje, iskaza još veće počasti Jonatanu. 89Poslao mu je zlatnu kopču koja se po običaju daje kraljevskim rođacima. Poklonio mu je u posjed Akaron sa svim njegovim područjem.
Ptolemej VI. pomaže Demetriju II. i umire s Aleksandrom Balasom
1 Mak 11.
Egipatski je kralj sakupio mnogo vojske kao što je pijeska na morskoj obali, a tako i mnogo brodova, u namjeri da se lukavo dočepa Aleksandrova kraljevstva i pripoji ga svome. 2Pođe u Siriju s prijateljskim riječima. Građani su mu otvarali vrata gradova, izlazili mu u susret, jer je kralj Aleksandar naložio da ga primaju. Bio mu je tast. 3Ali čim bi Ptolemej ušao u koji grad, ondje bi odmah smjestio posadu.
    4Kad se približavao Azotu, pokazali su mu spaljen Dagonov hram, opustošeni Azot s okolinom, razbacana mrtva tijela i izgorjele ostake onih koje je Jonatan spalio u ratu. Nagomilali su ih na hrpu na kraljevu putu. 5Pripovijedali su kralju što je Jonatan učinio, željeli ga oklevetati. Ali je kralj šutio. 6Jonatan je došao u Jopu i svečano se pridružio kralju. Pozdravili su se i tu prenoćili. 7Jonatan je kralja ispratio do rijeke koja se zove Eleuter, a zatim se vratio u Jeruzalem.
    8Kralj Ptolemej zavladao je primorskim krajevima do Seleucije na moru. Počeo je snovati pakosne osnove protiv Aleksandra. 9Poslao je poslanike kralju Demetriju s porukom: "Hajde da među sobom sklopimo savez. Dat ću ti svoju kćer koju ima Aleksandar i kraljevat ćeš u kraljevstvu svog oca. 10Žao mi je što sam njemu dao svoju kćer. On mi radi o glavi."
    11Oklevetao ga je jer je poželio njegovo kraljevstvo. 12Oduzeo mu je svoju kćer i dao je Demetriju. Raskinuo je veze s Aleksandrom, i njihovo neprijateljstvo postade očito. 13Ptolemej je ušao u Antiohiju i okrunio se krunom Azije; tako se okrunio dvjema krunama: egipatskom i azijskom.
    14Kralj Aleksandar bio je u to vrijeme u Ciliciji, jer su se stanovnici onih krajeva pobunili. 15Kad je Aleksandar za sve to čuo, pošao je protiv njega u boj. Ptolemej krenu na nj s jakom vojskom i natjera ga u bijeg. 16Aleksandar pobježe u Arabiju da se ondje skloni, a Ptolemej je slavio slavlje. 17Arapin Zabdiel odrubi Aleksandru glavu i posla je Ptolemeju. 18Treći dan potom umro je kralj Ptolemej, a građani su pobili njegove posade po tvrđavama.
    19Kraljem je godine sto šezdeset i sedme postao Demetrije.
Prvi odnosi između Demetrija i Jonatana
    20U to je vrijeme Jonatan sabrao one koji su bili u Judeji da osvoji jeruzalemsku Tvrđu. Napao ju je s mnogo bojnih naprava. 21Tada su neki mrzitelji svog naroda, ljudi bezakonici, otišli kralju i javili mu kako Jonatan opsjeda Tvrđu. 22Na tu se vijest kralj razgnjevi. Čim je to čuo, odmah krenu u Ptolemaidu. Odande je pisao Jonatanu da prekine opsadu i što prije dođe u Ptolemaidu na razgovor s njim. 23Kad je Jonatan primio taj poziv, zapovjedio je da se nastavi opsada. U pratnji izraelskih starješina i svećenika, koje je izabrao, i sam se izvrže opasnosti. 24Ponijevši srebra i zlata, odjeće i mnogo drugih darova, otišao je kralju u Ptolemaidu. Kralj ga primi milostivo. 25Neki su ga odmetnici optuživali, 26ali je kralj učinio s njime kao što i njegovi prethodnici: odlikova ga pred svim svojim prijateljima. 27Potvrdio mu je veliko svećeništvo i sve ostale časti što ih je imao otprije i uvrstio ga među svoje prve prijatelje. 28Jonatan je zamolio kralja da Judeju oslobodi od plaćanja poreza, a ujedno i tri pokrajine Samarije, a za to mu obeća tri stotine talenata. 29Kralj bijaše s time sporazuman te Jonatanu o svemu tome izda pismo ovog sadržaja:
Nova povelja u prilog Židovima
    30"Kralj Demetrije pozdravlja brata Jonatana i judejski narod. 31Prijepis pisma što smo ga o vama pisali svome rođaku Lastenu upućujemo i vama da znate: 32kralj Demetrije pozdravlja oca Lastena. 33Odlučili smo da učinimo dobro judejskom narodu, svojim prijateljima i vjernim saveznicima, zbog njihove blagonaklonosti prema nama. 34Potvrđujemo im i judejsko područje i tri pokrajine - Aferemu, Lidu i Ramataim - koje su bile oduzete Samariji i pripojene Judeji, sa svime što im pripada. Svima koji prinose žrtve u Jeruzalemu to je u naknadu za poreze što ih je kralj ondje svake godine ubirao na poljski prirod i plodove drveća. 35Što se tiče naših ostalih prava na desetine i namete, na solarinu i krunski danak što nam pripada, sve im to od danas otpuštamo. 36Ništa od toga neće biti opozvano odsele pa dovijeka. 37Zato se sad pobrinite i načinite od ovoga prijepis, pa dajte Jonatanu da se na svetoj Gori stavi na vidljivo mjesto."
Jonatanova vojska pomaže Demetriju II. u Antiohiji
    38Kad je kralj Demetrije vidio da mu se zemlja pod njegovom vladom umirila i da mu se više nitko ne opire, otpustio je sve svoje čete, svaku u svoje mjesto, osim onih stranih, koje je unovačio na otocima pogana. Zato su ga zamrzile sve čete njegovih otaca. 39Tada je Trifon, koji je prije pristajao uz Aleksandra, videći da se sve čete bune protiv Demetrija, otišao k Arapinu Jamlikuu, koji je odgajao Aleksandrova sina Antioha. 40Usrdno ga je nagovarao da mu preda dječaka, da se sin zakralji umjesto svog oca. Obavijestio ga je o svemu što je učinio Demetrije i kako ga mrze njegove čete. Ondje je ostao mnogo vremena.
    41Međuto je Jonatan zatražio od kralja Demetrija da iz jeruzalemske Tvrđe i ostalih tvrđava povuče posade koje su neprestano ratovale s Izraelcima. 42Demetrije je poručio Jonatanu: "Ne samo da ću to za tebe i tvoj narod učiniti negu ću tebe i tvoj narod obasuti častima čim mi se za to pruži prilika. 43Zasad bi dobro učinio kad bi mi u pomoć poslao ljude, jer su mi se sve moje čete iznevjerile."
    44Jonatan mu je u Antiohiju poslao tri tisuće ljudi vičnih ratu. Kad su stigli kralju, on se njihovu dolasku silno obradova.
    45Gotovo stotinu i dvadeset tisuća građana okupilo se usred grada u namjeri da ubiju kralja. 46Kralj je utekao u dvor, a građani zaposjeli ulice i počeli napadati. 47Tada kralj pozva u pomoć Židove. Oni se svi odmah skupiše oko njega, potom se raziđoše po gradu i toga dana pobiše do stotinu tisuća stanovnika. 48Zapalili su grad i pokupili toga dana mnogo plijena i tako izbaviše kralja. 49Kad su građani vidjeli da Židovi po miloj volji gospodare gradom, klonuli su srcem i zavapili kralju: 50"Pruži nam desnicu, pa neka Židovi prestanu udarati na nas i na grad." 51Odbacili su oružje te sklopili mir. Židovi su se proslavili pred kraljem i pred svima pripadnicima njegova kraljevstva. Istakli su se u njegovim državama i vratili u Jeruzalem s mnogo plijena. 52Kralj je Demetrije opet sjeo na svoje kraljevsko prijestolje, i zemlja je pod njegovom upravom bila mirna. 53Ali je prekršio sva svoja obećanja, zavadio se s Jonatanom, nije više priznavao njegovih usluga nego ga silno žalostio.
Jonatan protiv Demetrija II. -
Šimun ponovo osvaja Betsur -
Okršaj kod Hasora
    54Poslije toga vratio se Trifon i s njim dječak Antioh, koji se zakraljio i ovjenčao krunom. 55Tada su se oko njega skupile sve čete kojih se Demetrije riješio. Zaratile su s Demetrijem, natjerale ga u bijeg i porazile. 56Trifon se dočepao slonova i zavladao Antiohijom.
    57Mladi je Antioh pisao Jonatanu ovo: "Potvrđujem te za vrhovnog svećenika i postavljam te nad četiri pokrajine i određujem da budeš među kraljevim prijateljima." 58Ujedno mu je poslao zlatno posuđe i stolni pribor, ovlastio ga da pije iz zlatnih čaša, da se oblači u grimiz i nosi zlatnu kopču. 59Njegova brata Šimuna postavio je za vojskovođu od Tirskih stepenica do međa egipatskih. 60Jonatan krenu na obilazak Prekorječja i gradova. Sva sirska vojska prešla je na njegovu stranu da se s njim zajedno bori. Kad je došao u Askalon, građani su ga svečano dočekali. 61Odande je otišao u Gazu. Gaza je zatvorila vrata, pa ju je uzeo opsjedati, a okolicu paliti i plijeniti. 62Gažani su stali Jonatana zaklinjati, a on im dade mira, ali je sinove njihovih starješina uzeo za taoce i poslao ih u Jeruzalem. Potom je prošao zemljom do Damaska.
    63Jonatan je čuo da su Demetrijevi zapovjednici došli u Kedeš u Galileji s velikom vojskom da ga maknu s dužnosti. 64On krenu prema njima, a svoga brata Šimuna ostavi u zemlji. 65Šimun je opsjedao Betsur, napadao ga mnogo dana i opkoljavao stanovnike. 66Tada ga zamoliše za mir, a on prihvati. Ali moradoše isprazniti to mjesto, a on zaposjede grad i smjesti u nj posadu. 67Jonatan se sa svojom vojskom utaborio kod Genezaretskoga jezera, a u ranu su zoru dosegli ravnicu Hasor. 68Strana vojska pođe ravnicom da ga presretne, pošto mu je u gorama postavila zasjedu. Dok je ta vojska nadirala ravno, 69ljudi iz zasjede izbili su iz skrovišta i zametnuli bitku. 70Svi se Jonatanovi ljudi razbježaše, nijedan od njih nije ostao, osim Matatije, Apsalomova sina, i Jude, Halfijeva sina, zapovjednika njegovih vojnika. 71Tada Jonatan razdrije odjeću na sebi, glavu posu prašinom i pomoli se. 72Vrati se u borbu i suzbi neprijatelja i natjera ga u bijeg. 73Kad su to vidjeli oni koji bijahu pobjegli, vratiše se k njemu te su s njim tjerali neprijatelja do Kedeša, do njegova tabora, pa se tu i oni utaboriše. 74Taj su dan pale tri tisuće ljudi tuđinske vojske. Jonatan se tada vrati u Jeruzalem.
Jonatanovi odnosi s Rimom i Spartom
1 Mak 12.
Videći da mu je pogodna prilika, Jonatan izabra ljude i posla ih u Rim da s Rimljanima potvrde i obnove prijateljstvo. 2Jednaka je pisma poslao i Spartancima i drugima. 3Tako su oni otišli u Rim, ušli u senat i rekli: "Veliki svećenik Jonatan i narod židovski poslaše nas da među sobom obnovimo prijateljstvo i savezništvo kakvo je bilo prije." 4Dali su im pisma za vlasti svake zemlje, s preporukom da ih upute u miru u judejsku zemlju.
    5Evo prijepisa pisma koje je Jonatan pisao Spartancima:
    6"Veliki svećenik Jonatan, narodno vijeće, svećenici i ostali narod židovski pozdravljaju svoju braću Spartance. 7Već prije poslao je Arije, koji je vladao među vama, velikom svećeniku Oniji pismo u kojem potvrđuje da ste naša braća, kako to pokazuje priloženi prijepis. 8Onija je s počastima dočekao čovjeka koji je bio poslan i primio je pismo koje je jasno govorilo o savezništvu i prijateljstvu. 9Što se nas tiče, iako nam to ne bi bilo potrebno budući da nam za utjehu stoje na raspolaganju Svete knjige, 10pokušali smo nekoga poslati da se obnovi bratstvo i prijateljstvo koje nas s vama veže, da se ne otuđimo od vas, jer je proteklo mnogo vremena od vašeg poslanstva. 11Mi se vas neprestano sjećamo u svako doba i u svakoj prilici, o blagdanima i ostalim svečanim danima, kad prinosimo žrtve i molimo, kako se pristoji i dolikuje sjećati se braće. 12Radujemo se vašoj slavi. 13Oko nas su se umnožile nevolje i ratovi i na nas su zavojštili kraljevi naši susjedi. 14U tim ratovima nismo vam htjeli biti na teret, kao ni ostalim našim saveznicima i prijateljima, 15jer nam s Neba dolazi pomoć koja nas jača. Tako smo izbavljeni od svojih neprijatelja, a oni su poniženi. 16Izabrali smo, dakle, Antiohova sina Numenija i Jasonova sina Antipatra i poslali ih k Rimljanima da s njima obnove prijateljstvo i savez koji nas je ujedinjavao prije. 17Njima smo naložili da pođu i k vama, da vas pozdrave i uruče vam naša pisma o obnavljanju bratstva. 18I sad će nam biti drago ako nam na to odgovorite."
    19Ovo je prijepis pisma što su ga oni poslali Oniji:
    20"Spartanski kralj Arije pozdravlja velikog svećenika Oniju. 21Našlo se u spisu o Spartancima i Židovima da su braća i da su od Abrahamova roda. 22Sad, kad to znamo, bit će nam drago ako nam pišete o vašem blagostanju. 23Mi vam pišemo ovako: vaša stada i vaša dobra naša su, a naša su vaša. Zato smo odredili da vam se u tom smislu donese poruka."
Jonatan u Celesiriji, Šimun u Filisteji
    24Uto je Jonatan dočuo da su se Demetrijevi zapovjednici vratili s jačom vojskom nego prije da udare na nj. 25Izišao je iz Jeruzalema i krenuo prema njima u zemlju Hamat, jer im nije htio dopustiti da uđu u njegovu zemlju. 26Poslao je uhode u njihov tabor. Ti su se vratili i javili mu kako se spremaju da noću navale na njih. 27Kad je zašlo sunce, Jonatan je zapovjedio svojima da bde i oružje drže pod rukom, da svu noć budu spremni na boj. Oko tabora postavio je predstraže.
    28Na vijest da su Jonatan i njegovi spremni na boj, neprijatelji su se uplašili i klonuli srcem te su u svom taboru zapalili vatre. 29Ali Jonatan i njegovi vojnici nisu do jutra znali za njihov odlazak, jer su vidjeli da gore vatre. 30Jonatan ih stade goniti, ali ih ne stiže budući da su prešli rijeku Eleuter. 31Jonatan je odatle krenuo protiv Arapa koji se zovu Zabadejci te ih razbio i oplijenio. 32Zatim je digao tabor i došao u Damask i prošao svu tu zemlju. 33A Šimun se zaputio i dopro sve do Askalona i susjednih mjesta. Skrenuo je u Jopu i zauzeo je. 34Čuo je, naime, da stanovnici kane to mjesto predati Demetrijevim pristašama. U nj je smjestio posadu da ga čuvaju.
Utvrđivanje Jeruzalema
    35Kad se Jonatan vratio, sazvao je skupštinu narodnih starješina i s njima odlučio da u Judeji sagradi tvrđave, 36da nadogradi jeruzalemske zidove, podigne visoku pregradu između Tvrđe i grada i tako odijeli Tvrđu od grada, osami je da njezini ljudi ne mogu ni kupovati ni prodavati. 37Sabrali su se da ponovo ozidaju grad. Srušio se dio zida na potoku s istočne strane. Obnovili su četvrt zvanu Kafenata. 38A Šimun ponovo sagradi Adidu u Šefeli, utvrdi je i namjesti vrata s prijevornicama.
Jonatan pada neprijatelju u ruke
    39Trifon je snovao da zavlada Azijom, ovjenča se krunom i digne ruku na kralja Antioha. 40Bojeći se da ga Jonatan ne spriječi i da na nj, ako ustreba, ne zavojšti, smišljao je kako bi ga uhvatio i ubio. Krenuo je u Betšan.
    41Jonatan iziđe preda nj sa četrdeset tisuća ljudi izabranih za borbu. Došao je u Betšan. 42Trifon je vidio kako je došao s velikom vojskom pa se pobojao na nj staviti ruku. 43I tako ga primi s počastima, preporuči ga svim svojim prijateljima, obdari ga i svojim prijateljima i četama zapovjedi da ga slušaju kao njega samoga. 44Jonatanu je rekao: "Zašto si zamarao sav taj narod kad među nama ne prijeti rat? 45Pošalji ih, dakle, svojim kućama, izaberi nekoliko ljudi da te prate pa hajde sa mnom u Ptolemaidu. Predat ću ti taj grad kao i ostale tvrđave, ostatak četa i sve službenike, zatim ću se vratiti i otići, jer radi toga sam i došao."
    46Jonatan mu povjerova i učini kako je on rekao. Otpustio je čete da odu u židovsku zemlju. 47Uza se je ostavio tri tisuće ljudi, od kojih je dvije tisuće odvojio u Galileji, a tisuću ih je pošlo s njim. 48Kad je Jonatan ušao u Ptolemaidu, njezini stanovnici zatvoriše vrata, uhvatiše ga i posjekoše sve njegove pratioce. 49Trifon je poslao pješake i konjanike u Galileju i u veliku ravnicu da pobiju sve Jonatanove pristalice. 50Ti su doznali da je Jonatan uhvaćen i da je poginuo zajedno sa svima svojima. Ohrabrili su jedni druge i pošli stisnutih redova, spremni za boj. 51Kad su progonitelji vidjeli da im je život ugrožen, vratiše se. 52Svi su živi i zdravi došli u židovsku zemlju. Oplakivali su Jonatana i njegovu pratnju. Bili su puni straha. Sav je narod tugovao.
    53Svi su pogani oko njih nastojali da ih istrijebe. Govorili su: "Nemaju ni vođe ni pomoćnika. Vrijeme je da udarimo na njih, pa ćemo im zatrti spomen među ljudima!"
V. ŠIMUN VELIKI SVEĆENIK I VOĐA ŽIDOVA
(143.-134. prije Krista)
Šimun preuzima zapovjedništvo
1 Mak 13.
Šimun je saznao da je Trifon sabrao veliku vojsku da upadne u judejsku zemlju i da je opustoši. 2Kad je vidio gdje narod strepi od straha, došao je u Jeruzalem i skupio ga. 3Tješio je narod govoreći:
    "Dobro znate što smo ja i moja braća i kuća mog oca učinili za Zakon i za Sveto mjesto. Poznati su vam i ratovi i nevolje koje smo pretrpjeli. 4Sva su moja braća izginula za Izrael. Ja sam ostao sam. 5U vrijeme ugnjetavanja nikako ne želim svog života štedjeti. Nisam bolji od svoje braće. 6Nego radije ću osvetiti svoj narod, Sveto mjesto, vaše žene i vašu djecu, jer su se svi pogani, gonjeni mržnjom, udružili da nas zatru."
    7Čim je narod čuo te riječi, rasplamtio se duh u njemu. 8Odgovorili su mu jakim glasom: "Ti si naš vođa namjesto Jude i svoga brata Jonatana! 9Preuzmi vodstvo u našem ratu. Što nam god ti zapovjediš, mi ćemo izvršiti."
    10Sabrao je sve ljude sposobne za borbu i žurno dovršio zidove Jeruzalema i unaokolo ga utvrdio. 11Poslao je u Jopu Apsalomova sina Jonatana i s njim znatnu vojsku. Taj je odande izagnao stanovnike i ondje se nastanio.
Šimun odagnao Trifona iz Judeje
    12Trifon se podigao s velikom vojskom iz Ptolemaide da navali na židovsku zemlju. S njime je bio zasužnjeni Jonatan. 13Šimun se utaborio kod Adide naprama ravnici. 14Kad je Trifon doznao da je Šimun zamijenio svoga brata Jonatana i da kani s njim zametnuti boj, poslao je poslanike da mu kažu: 15"Zbog srebra što ga tvoj brat Jonatan duguje kraljevskoj blagajni za službe što ih je obnašao držimo ga u sužanjstvu. 16Zato sad pošalji stotinu srebrnih talenata i dva njegova sina kao taoce, da se, kad bude pušten na slobodu, ne odmetne od nas. Onda ćemo ga pustiti."
    17Premda je Šimun znao da mu glasnici lažu, ipak je poslao po srebro i dječake da na sebe ne navuče veliko neprijateljstvo naroda. 18Jer bi inače rekli da je Jonatan poginuo zato što on nije poslao novce i dječake. 19Zato je poslao dječake i stotinu talenata, ali ga Trifon prevari i ne posla Jonatana. 20Poslije toga Trifon je krenuo da osvoji zemlju i opustoši je. Odabrali su zaobilazni put prema Adori. Šimun mu se isprečavao sa svojom vojskom kuda god je on prolazio. 21A oni koji su bili u Tvrđi poslaše Trifonu poslanike, tražeći da brzo dođe k njima kroz pustinju i opskrbi ih hranom. 22Tada Trifon odredi da onamo odu svi njegovi konjanici, ali je te noći pao tako obilan snijeg da nisu mogli krenuti. Digao je tabor i otišao u Galaaditidu. 23Nadomak Baskame ubio je Jonatana, koga tu i pokopaše. 24Potom se Trifon vratio u svoju zemlju.
Jonatan pokopan u modinskoj grobnici koju je sagradio Šimun
    25Šimun je poslao po kosti svoga brata Jonatana i ukopao ga u Modinu, gradu svojih otaca. 26Za njim je žalio sav Izrael i oplakivao ga mnogo dana. 27Šimun je na grobnici svog oca i svoje braće podigao nadgrobnik od kamena uglađena straga i sprijeda, a tako visok da se vidio iz daljine. 28Podigao je sedam piramida, jednu prema drugoj, ocu i majci i četvorici braće. 29Načinio im je podnožja, okružio ih visokim stupovima, na stupove je na vječni spomen postavio bojnu opremu, a uz bojnu opremu klesane lađe da ih vide svi koji plove morem. 30Takva je grobnica koju je podigao u Modinu i koja postoji i dan-danas.
Darovi Demetrija II. Šimunu
    31Trifon je mladoga kralja Antioha pogubio na prijevaru. 32Zavladao je namjesto njega, ovjenčao se krunom Azije i time navalio mnogo zla na zemlju. 33A Šimun je ponovo sagradio tvrđave po Judeji, obzidao ih visokim kulama i velikim zidovima, s vratima i prijevornicama, i tvrđave je opskrbio hranom. 34Potom je Šimun izabrao ljude i poslao ih kralju Demetriju da zemlji isposluju oprost, jer je Trifon znao samo otimati. 35Kralj Demetrije poslao je odgovor na njihov zahtjev u pismu sastavljenu ovako:
    36"Kralj Demetrije pozdravlja vrhovnog svećenika Šimuna, prijatelja kraljeva, starješine i judejski narod. 37Primili smo zlatnu krunu i palmovu grančicu koju ste nam poslali, pa smo pripravni da s vama sklopimo potpuni mir i da pišemo svojim službenicima da vas oproste od poreza. 38Sve ono što smo s vama uglavili neka ostane na snazi i tvrđave što ste ih sagradili neka su vaše. 39Opraštamo vam dosadašnje prijestupe i propuste i krunu koju dugujete. A ako se kakav drugi porez ubirao u Jeruzalemu, neka se više ne zahtijeva. 40Ako su koji od vas kadri da se uvrste u moju tjelesnu stražu, neka se upišu. Neka među nama vlada mir."
    41Godine sto sedamdesete skinut je jaram pogana s Izraela, 42i narod je u svojim poveljama i ugovorima počeo pisati: "Prve godine istaknutog vrhovnog svećenika, židovskog vojskovođe i glavara Šimuna."
Šimun zauzima Gezer
    43U te dane opkoli Šimun Gezer da bi ga zaposjeo vojskom. Načinio je kule na kotačima i njima se poslužio protiv grada. Prolomio je jedan od bedema i osvojio ga. 44Oni s kule uskočili su u mjesto. U gradu nasta velika strka. 45Građani se sa ženama i djecom popeli na bedeme, trgali na sebi odjeću i Šimunu iza glasa dovikivali da s njima sklopi mir: 46"Ne postupaj s nama po našoj zloći nego po svojem milosrđu!" 47Šimun se s njima sporazumio i prestao je na njih udarati, ali ih je istjerao iz grada, očistio kuće u kojima su držali idole, a zatim uđe uz pjesme i hvalospjeve. 48Uklonio je odande svaku nečistoću, naselio ljude koji vrše Zakon, utvrdio grad pa onda u njemu sebi uredio boravište.
Šimun osvaja jeruzalemsku Tvrđu
    49Onima koji su bili u jeruzalemskoj Tvrđi nije se dopuštalo da odlaze iz zemlje ili da u nju idu, da kupuju ili prodaju. Ljuto su izgladnjeli. Mnogi su od njih svisnuli od gladi. 50Zavapili su k Šimunu da s njima sklopi mir, a on tako i učini, ali ih odande istjera i očisti Tvrđu od svake poganštine. 51Židovi su u nju ušli dvadeset i trećega dana drugoga mjeseca godine sto sedamdeset i prve. Klicali su noseći palmove grane, pjevali himne i hvalospjeve uz citare, harfe i cimbale, jer velik neprijatelj bijaše slomljen i izbačen iz Izraela. 52Šimun je odredio da se svake godine taj dan svetkuje s veseljem. Utvrdio je hramsku goru kraj Tvrđe te se ondje sa svojima nastanio.
    53Kad je Šimun vidio da mu je sin Ivan odrastao do muževne dobi, postavi ga zapovjednikom svih snaga. Ivan se smjestio u Gezeru.
Pohvala Šimunu
1 Mak 14.
Godine sto sedamdeset i druge skupio je kralj Demetrije svoju vojsku i pošao u Mediju da dobije pomoć za rat protiv Trifona. 2Kad je perzijski i medijski kralj Arsak čuo da je Demetrije došao na njegovo područje, posla jednog od svojih zapovjednika da ga uhvati živa. 3Taj je otišao i porazio Demetrijevu vojsku, a njega uhvatio i doveo Arsaku, koji ga zatvori. 4Zemlja je bila mirna za sve Šimunove vlade.
    Radio je na dobro svog naroda,
        i njegovu su vlast voljeli
        i njegovu slavu za sveg mu života.5Uz ostala slavna djela
        zauze Jopu, od nje učini svoju
            luku
        i sebi otvori pristup k morskim
            otocima.6Razmakao je međe svog naroda,
        zadržao zemlju u ruci7    i skupio mnoštvo zarobljenika.
    Zagospodario je Gezerom, Betsurom
            i Tvrđom,
        odande je uklonio poganštinu
        i nitko se nije našao da mu odoli.8Ljudi su mirno obrađivali zemlju,
        zemlja je davala svoj prirod,
        a drveće u ravnici plodove.9Starci su na trgovima sjedili,
        svi su razgovarali o blagostanju,
        mladići su nosili raskošnu odoru
            i oklop.10Gradove je opskrbio živežem,
        opremio ih utvrdama,
        slava mu se pronijela do nakraj
            svijeta.11Smirio je zemlju
        te Izrael doživje veliku radost.12Svatko je sjedio pod svojom lozom
            i smokvom
        i nitko ga nije uznemirivao.13Nestali su svi što su ga u zemlji
            napadali,
        i tih su dana kraljevi bili poraženi.14Pridizao je ponizne u svom narodu
        i suzbijao sve bezbožnike
            i zlikovce.
    Obdržavao je Zakon,15    vratio slavu Svetištu
        i obogatio ga mnogim posuđem.
Obnova saveza sa Spartom i Rimom
    16Kad se u Rimu i do same Sparte saznalo da je Jonatan umro, nastade velika žalost. 17Ali su čuli da ga je kao vrhovni svećenik naslijedio njegov brat Šimun, da je zavladao zemljom i gradovima u njoj 18i zato su mu pisali na brončanim pločicama da s njim obnove prijateljstvo i savezništvo koje su već uglavili s njegovim bratom Judom i Jonatanom. 19To se pročitalo pred skupštinom u Jeruzalemu.
    20Evo prijepisa pisma što su ga poslali Spartanci:
    "Glavari i grad Spartanaca pozdravljaju velikog svećenika Šimuna, starješine, svećenike i sav ostali židovski narod, svoju braću. 21Poslanici koje ste poslali našem narodu kazivali su nam o vašoj slavi i časti i obradovali smo se njihovu dolasku. 22Mi smo njihov izvještaj zapisali u narodnom vijeću ovako: židovski poslanici, Antiohov sin Numenije i Jasonov sin Antipater, došli su da s nama obnove prijateljstvo. 23I narod je odlučio da ljude primi s počastima i da se prijepis njihova izvješća stavi među javne spise, da spartanski narod na to sačuva uspomenu. Osim toga, jedan je prijepis načinjen za vrhovnog svećenika Šimuna."
    24Poslije toga Šimun je poslao Numenija u Rim s velikim zlatnim štitom, teškim tisuću mina, da s Rimljanima utvrdi savez.
Odluka u počast Šimunu
    25Kad je narod saznao za te događaje, reče: "Kako da zahvalimo Šimunu i njegovim sinovima? 26Jer on se pokazao čvrst, kao i njegova braća i kuća njegova oca. U bojevima je junački odbio izraelske neprijatelje i izvojštio slobodu." I ispisaše brončane pločice, koje su postavili na stupove na gori Sionu. 27A evo, u prijepisu, što su napisali:
    "Osamnaestog dana mjeseca Elula godine sto sedamdeset i druge, a to je treća godina velikog svećenika Šimuna, u Asaramelu, 28na velikoj skupštini svećenika, naroda, narodnih knezova i zemaljskih starješina objavilo se slijedeće:
    29Dok su se česti ratovi vodili u zemlji, Matatijin sin Šimun, potomak Joaribovih sinova, i njegova braća izlagali su se opasnosti i opirali se protivnicima svog naroda da održe svoje Svetište i Zakon i uvelike su proslavili narod. 30Jonatan je okupio narod i postao veliki svećenik, a zatim se pridružio svom narodu. 31Neprijatelji Židova naumili su osvojiti njihovu zemlju da opustoše njihovo područje i dignu ruke na Svetište. 32Tada je ustao Šimun i počeo vojevati za narod. Dao je mnogo svoga blaga, opremao oružjem hrabre ljude svog naroda i davao im plaću. 33Utvrdio je židovske gradove i Betsur na židovskoj međi, gdje se prije nalazilo neprijateljsko oružje, i ondje je smjestio posadu židovskih ratnika. 34Utvrdio je i Jopu na moru i Gezer u azotskom kraju, gdje su prije bili neprijatelji. Ondje je naselio Židove i ostavio im sve što im je trebalo za uzdržavanje. 35Narod je upoznao Šimunovu vjernost i slavu kojom je on nakanio ovjenčati svoj narod. Zbog svih njegovih zasluga, zbog pravde i vjernosti narodu i jer je svime nastojao da podigne narod, postaviše ga za svoga vođu i velikog svećenika. 36Onih dana on je uspio odstraniti pogane iz zemlje koju su zaposjeli i one iz Davidova grada u Jeruzalemu, gdje su se utvrdili i odakle su provaljivali i onečišćivali okolicu Svetišta i tako teško obeščašćivali njegovu svetost. 37Smjestio je ondje židovske ratnike i utvrdio Tvrđu da zemlja i grad budu sigurni. Podigao je i jeruzalemske zidove. 38Zato mu je kralj Demetrije potvrdio vrhovno svećeništvo, 39podigao ga u red svojih prijatelja i okružio ga velikim sjajem. 40Jer je kralj čuo kako Rimljani Židove nazivaju svojim prijateljima, saveznicima i braćom i kako su Šimunove poslanike počastili, 41a Židovi i svećenici zaključili neka im Šimun bude vođa i veliki svećenik dovijeka, dok ne ustane vjerodostojan prorok. 42Neka im bude upravitelj te određuje one koji će se brinuti za dobro Svetišta, za upravu zemljom, za oružje i utvrde. 43Neka se brine za Svetište. Njega neka svi slušaju, sve isprave u zemlji neka se pišu u njegovo ime, a on da se oblači u grimiz i nosi zlatan nakit. 44Da se ne usudi nitko, ni od naroda ni od svećenika, da štogod osujećuje ili se protivi onome što je on zapovjedio, niti da mimo njega u zemlji saziva skupštine, niti da se oblači grimizom ili nosi zlatnu kopču. 45Tko se god o to ogriješi ili štogod od toga osujeti bit će krivac. 46Sav je narod odobrio da se Šimun ovlasti da radi prema svom nahođenju. 47Šimun je prihvatio i pristao da bude vrhovni svećenik, vojskovođa i knez Židova i svećenika, da bude na čelu svima."
    48Odredili su da se ta isprava ureže u brončane ploče i da se one izlože u predvorju Svetišta na vidljivu mjestu, 49a da se njezini prijepisi pohrane u riznici tako da njima raspolažu Šimun i njegovi sinovi.
Antioh VII. priznaje Šimunove časti i Trifona opsjeda u Dori
1 Mak 15.
Antioh, sin kralja Demetrija, posla s morskih otoka svećeniku i židovskom vođi Šimunu i svemu narodu 2pismo ovog sadržaja:
    "Kralj Antioh pozdravlja velikog svećenika i vođu Šimuna i židovski narod. 3Budući da su se pokvarenjaci dočepali kraljevstva naših otaca, odlučio sam da ga opet osvojim i uspostavim kako je bilo i prije, i zato sam podigao silne čete i opremio ratno brodovlje 4da se iskrcam u zemlji i osvetim onima koji su je upropastili i opustošili mnoge gradove moga kraljevstva. 5Potvrđujem ti sva oslobođenja od poreza kojih su te oslobodili kraljevi prije mene i svih ostalih prinosa koje su ti otpustili. 6Dopuštam ti da u svojoj kovnici kuješ novce koji će zakonito optjecati tvojom zemljom. 7Neka Jeruzalem i Svetište budu slobodni. Neka ti ostane sve oružje koje si proizveo i sve tvrđave koje si podigao i koje zapremaš. 8Neka ti se oprosti sve što duguješ kraljevskoj riznici i ono što ćeš ubuduće dugovati kralju odsele pa dovijeka. 9Kad ponovo osvojimo svoje kraljevstvo, obasut ćemo tebe, tvoj narod i Hram takvim častima da će vam slava zablistati po svoj zemlji."
    10Godine sto sedamdeset i četvrte krenu kralj Antioh u zemlju svojih otaca. Oko njega su se okupile sve čete, tako da ih je malo ostalo uz Trifona. 11Antioh je udario za njim u potjeru. Trifon je pobjegao u Doru na moru, 12jer je znao da se na njega svalilo zlo i da su ga čete ostavile. 13Antioh se utaborio kod Dore sa sto i dvadeset tisuća pješaka i osam tisuća konjanika. 14Opkolio je grad, pritisnuo ga s kopna i mora, jer se brodovlje približilo s morske strane, tako da nitko nije mogao niti ulaziti niti izlaziti.
Povratak rimskog poslanstva u Judeju i proglašenje saveza s Rimljanima
    15Uto je Numenije sa svojom pratnjom došao iz Rima s pismima za kraljeve i zemlje. Evo njihova sadržaja:
    16"Rimski konzul Lucije pozdravlja kralja Ptolemeja. 17Veliki svećenik Šimun i židovski narod uputili su nam židovske poslanike kao prijatelje i saveznike da obnove nekadašnje prijateljstvo i savezništvo. 18Donijeli su zlatan štit od tisuću mina. 19Odlučili smo, dakle, pisati kraljevima i zemljama da im ne čine nikakva zla niti da udaraju na njih, na njihove gradove, na njihovu zemlju i da se ne povezuju s onima koji bi ih napadali. 20Odlučili smo da od njih primimo štit. 21Ako su, dakle, kakvi opaki ljudi utekli iz njihove zemlje k vama, predajte ih velikom svećeniku Šimunu da ih kazni po njihovim zakonima!"
    22Tako je pisao kralju Demetriju, Atalu, Ariaratu, i Arsaku 23i u sve zemlje: Sampsami, Spartancima, u Delos, u Mindos, u Sikion, U Kariju, u Samos, u Pamfiliju, u Likiju, u Halikarnas, u Rodos, u Faselidu, u Kos, u Sidu, u Arad, Gortinu, Knidos, Cipar i Kirenu. 24Prijepis tih pisama poslali su velikom svećeniku Šimunu.
Antioh VII. opsjeda Doru i mijenja raspoloženje prema Šimunu
    25Antioh je taborio pred Dorom, u njezinu predgrađu, pa je neprestano upućivao nove odrede protiv grada i izrađivao bojne naprave. Stisnuo je Trifona tako da se nije moglo niti izlaziti niti ulaziti. 26Šimun mu je poslao dvije tisuće odabranih ljudi da mu pomažu u boju, a k tomu srebra i zlata i mnogo opreme. 27On toga ne htjede primiti. Štoviše, poništio je sve što je prije sa Šimunom ugovorio. Posve se izmijenio prema njemu. 28Poslao je k njemu Atenobija, jednog od svojih prijatelja, da se s njim porazgovori i reče mu: "Vi držite u svojoj vlasti Jopu, Gezer i jeruzalemsku Tvrđu, gradove moga kraljevstva. 29Njihova ste područja opustošili, počinili ste mnogo zla u zemlji i zavladali mnogim krajevima u mom kraljevstvu. 30Zato sad vratite gradove koje ste osvojili, zajedno s porezima onih krajeva kojima ste zavladali izvan židovskih granica. 31Ako pak nećete, dajte mjesto toga pet stotina srebrnih talenata, a za štete što ste ih počinili i za poreze gradova drugih pet stotina talenata; ako ni toga nećete, poći ćemo protiv vas u rat."
    32Kraljev je prijatelj Atenobije došao u Jeruzalem i vidio Šimunov sjaj i ormar sa zlatnim i srebrnim posuđem i mnogu poslugu. On se zapanjio. Saopćio mu je kraljevu poruku. 33Šimun mu odgovori ovako: "Mi nikako nismo oteli tuđu zemlju niti smo zavladali tuđim dobrima, nego je to baština naših otaca: naši su je neprijatelji nepravedno stanovito vrijeme posjedovali. 34Mi smo pak, koristeći se povoljnim prilikama, ponovo osvojili baštinu svojih predaka. 35Što se tiče Jope i Gezera, koje ti tražiš, ti su gradovi mnogo mučili narod i pustošili nam zemlju, za njih ćemo dati stotinu talenata."
    36Poslanik mu na to nije odgovorio ni riječi. Vratio se gnjevan kralju i upoznao ga sa Šimunovim odgovorom i veličanstvom, ukratko, sa svim što je vidio, a kralj nato usplamtje gnjevom.
Kendebej uznemiruje Judeju
    37Trifon se ukrcao u lađu i pobjegao u Ortosiju. 38Kralj je Kendebeja postavio za upravitelja primorja i predao mu pješačke i konjaničke čete. 39Zapovjedio mu je da se utabori pred Judejom i naložio mu da izgradi Kedron, učvrsti mu vrata i zavojšti na narod. Kralj je pošao u potjeru za Trifonom. 40Kendebej je došao u Jamniju i počeo uznemirivati narod, provaljivati u Judeju, odvoditi narod u roblje i ubijati ga. 41Ponovo je izgradio Kedron te u nj smjestio konjanike i pješake da provaljuju i obilaze judejskim putovima, kako mu bješe zapovjedio kralj.
Pobjeda Šimunovih sinova nad Kendebejem
1 Mak 16.
Ivan uzađe iz Gezera i javi svom ocu Šimunu što radi Kendebej. 2Šimun tada dozva svoja dva najstarija sina, Judu i Ivana, i reče im: "Moja braća i ja, i moj očinski dom, vojevali smo protiv Izraelovih neprijatelja od mladosti do današnjeg dana i uspjeli smo više puta izbaviti Izraela. 3Sad sam ja ostario, a vi ste se po Milosti dohvatili snage: stanite, dakle, na moje mjesto i na mjesto mog brata! Idite i borite se za naš narod, i nebeska pomoć neka bude s vama!"
    4Tada izabra u zemlji dvadeset tisuća pješaka i konjanike te odoše na Kendebeja. Prenoćili su u Modinu. 5Uranivši ujutro, krenuli su u ravnicu, i gle, ide na njih velika vojska, pješaci i konjanici. Među njima bijaše potok. 6Ivan sa svojim ljudima zauze položaj nasuprot neprijateljima. A kad je vidio da se narod boji prijeći preko potoka, sam prijeđe prvi. Ljudi, videći ga, prijeđoše za njim. 7Razdijelio je vojsku i konjanike pomiješao među pješake, jer je neprijateljskih konjanika bilo vrlo mnogo. 8Odjeknuše trube. Kendebej sa svojom vojskom pobježe. Mnogi su poginuli, a oni koji su se spasili pobjegoše put tvrđave. 9Tada bi ranjen Ivanov brat Juda. Ivan ih je pak gonio dok Kendebej nije stigao do Kedrona, što ga je sam utvrdio. 10Pobijeđeni su utekli do kula u poljima Azota, a pobjednik ih zapali. Od njih pade oko dvije tisuće ljudi. Ivan se mirno vratio u Judeju.
Šimunova smrt u Doku -
Nasljeđuje ga sin Ivan
    11Abubov sin Ptolemej postavljen je upraviteljem u jerihonskoj ravnici. Imao je mnogo srebra i zlata, 12jer je bio zet velikog svećenika. 13Njegovo se srce uzoholilo. Naumio je da zavlada zemljom i stvarao je vjerolomne osnove protiv Šimuna i njegovih sinova. 14Šimun je obilazio gradove u zemlji nadzirući ih i brinući se za upravu. Tako je došao u Jerihon sa svojim sinovima Matatijom i Judom godine sto sedamdeset i sedme, jedanaestog mjeseca, a to je mjesec Sabat. 15Abubov ih sin prijevarom namami u tvrđavicu zvanu Dok, koju je on i sagradio. Pripravio im je veliku gozbu, ali je ondje sakrio ljude. 16Kad se Šimun sa svojim sinovima napio, ustao je Ptolemej sa svojim ljudima, uzeo oružje, navalio na Šimuna u blagovalištu i ubio njega, njegove sinove i neke od njihove posluge. 17Tako je počinio veliku nevjeru, dobro uzvratio zlom. 18Ptolemej je o tom pismeno obavijestio kralja da mu pošalje u pomoć čete i preda mu gradove i zemlju. 19Druge je poslao u Gezer da maknu Ivana te je pismeno naložio zapovjednicima vojske da dođu k njemu da im dade srebra, zlata i darova. 20Ostale je poslao da zauzmu Jeruzalem i hramsku goru. 21Ali je netko potrčao naprijed i Ivanu u Gezeru javio da su mu poginuli otac i braća. Dodao je: "I poslao je nekoga da ubije i tebe." 22Na tu se vijest Ivan razgnjevi. Uhvatio je ljude koji su došli da ga ubiju te ih je pogubio, jer je znao da ga žele ubiti.
    23Ostala Ivanova djela, njegovi ratovi i junaštva što ih je izvršio, bedemi koje je sagradio i ostali njegovi pothvati, 24sve je to zapisano u Ljetopisima njegova vrhovnog svećeništva, od dana kada je poslije svog oca postao velikim svećenikom.
Druga knjiga o Makabejcima (2 Mak.)
I. PISMA EGIPATSKIM ŽIDOVIMA
PRVO PISMO
2 Mak 1.
Braću Židove u Egiptu pozdravljaju njihova braća Židovi iz Jeruzalema i iz židovske zemlje i žele im nepomućeni mir. 2Obasuo vas Bog dobročinstvima i spomenuo se svog Saveza s Abrahamom, Izakom i Jakovom, svojim vjernim slugama! 3Dao vam svima srce da ga štujete i njegovu volju vršite velikodušno i radosno! 4Otvorio vaše srce svom Zakonu i svojim zapovijedima i dao vam mir! 5Uslišao vam molitve, pomirio se s vama i ne ostavio vas u vrijeme nevolje! 6U ovaj trenutak mi se ovdje za vas molimo. 7Za kraljevanja Demetrijeva godine sto šezdeset i devete mi smo vam Židovi pisali ovo: "U nevoljama i jadima koji su zaredali u ovim godinama otkako su Jason i njegove pristalice izdali Svetu zemlju i kraljevstvo, 8zapalili Velika vrata i prolili nevinu krv, pomolili smo se Gospodinu i on nas je uslišao. Prinijeli smo žrtvu i najfinije brašno, upalili svjetiljke i postavili hljebove." 9Sad vam pišemo da biste u mjesecu Kislevu svetkovali Blagdan sjenica. Godine sto osamdeset i osme.
DRUGO PISMO
Pozdrav
    10Stanovnici Jeruzalema i stanovnici Judeje, starješine i Juda: savjetniku kralja Ptolemeja Aristobulu, od roda pomazanih svećenika, i Židovima u Egiptu pozdrav i dobro zdravlje!
Zahvala što je Antioh kažnjen
    11Neka je velika hvala Bogu, koji nas je izbavio iz velikih pogibli kad smo imali vojevati protiv kralja. 12On je doista odbio one koji su zavojevali na Sveti grad. 13Kad im je zapovjednik otišao u Perziju, sasjekli su u Nanejinu hramu i njega i njegovu vojsku, koja se smatrala nepobjedivom. Nanejini svećenici poslužili su se varkom. 14Antioh je onamo došao sa svojim prijateljima pod izlikom da će se oženiti Nanejom, a zapravo da, u ime miraza, prisvoji veliko tamošnje blago. 15Nanejski su svećenici izložili blago. Čim je Antioh s nekolicinom ušao u hramsko predvorje, svećenici zatvoriše svetište. 16Otvoriše tajna vrata na stropu, baciše kamenje i ubiše zapovjednika. Sasjekoše ga na komade, a glave baciše onima koji bijahu vani. 17Neka je za sve to hvaljen naš Bog, koji je bezbožnike predao smrti.
Sveta vatra čudesno sačuvana
    18Dvadeset i petog Kisleva svetkovat ćemo očišćenje Hrama, pa smo smatrali uputnim da vas o tom obavijestimo, kako biste i vi prikladno svetkovali Blagdan sjenica i vatre koja se pokazala kad je Nehemija, sagradivši Svetište i žrtvenik, prinio žrtve. 19Kad su, naime, naše oce odvodili u Perziju, tadašnji su pobožni svećenici uzeli žrtvenu vatru i sakrili je u udubinu sličnu presahlu bunaru. Spremili su je tako da nitko za to skrovište ne sazna. 20Poslije mnogo godina bi Božja volja da perzijski kralj pošalje Nehemiju: ovaj je dao da vatru potraže potomci onih svećenika koji su je sakrili. Ti izvijestiše da nisu našli vatre nego nekakvu muljevitu vodu, a on im zapovjedi da je zahvate i donesu. 21Pošto je bilo pripravljeno sve za žrtvu, naloži Nehemija svećenicima da tom vodom poškrope drva i što je na njima. 22Tek što su to učinili, u trenutku zasja sunce, dotad zastrto oblakom, i buknu velika vatra, tako te se svi zadiviše. 23Dok je žrtva izgarala, svećenici su molili - svećenici i sav narod. Započinjao je Jonatan, a drugi su, zajedno s Nehemijom, nastavljali.
    24Molitva je glasila ovako: "Gospode, Gospode Bože, stvoritelju svega, strašni, jaki, pravedni, milosrdni, jedini kralju, jedini dobri, 25jedini darežljivi, jedini pravedni, svemogući i vječni, koji spasavaš Izraela od svakog zla, koji si naše oce izabrao i posvetio, 26primi ovu žrtvu za sav svoj izraelski narod. Čuvaj svoju baštinu i posveti je! 27Sakupi one od nas koji su razasuti, izbavi one što robuju među poganima, pogledaj milostivo prezrene i pogrđene, tako da pogani spoznaju da si ti naš Bog! 28Kazni one koji nas ugnjetavaju i drsko vrijeđaju! 29Usadi svoj narod u svoje Sveto mjesto, kao što je rekao Mojsije!"
    30Svećenici pak pjevahu hvalospjeve. 31Kad je izgorjela žrtva, zapovjedi Nehemija da se preostala voda izlije na veliko kamenje. 32Kad su to izvršili, liznu plamen, ali ga upi jači sjaj vatre na žrtveniku. 33Razglasilo se to, i kralju perzijskom bi javljeno da se na mjestu gdje svećenici, odvedeni u sužanjstvo, bijahu sakrili oganj pojavila voda kojom su Nehemija i njegovi ljudi posvetili žrtve. 34Kralj nato provjeri događaj, dade ograditi to mjesto i uspostaviti svetište. 35Onima kojima ga je prepustio dao je udio u velikim prihodima koje je odande izvlačio. 36Nehemija i njegovi ljudi to su mjesto prozvali Neftar, što znači "očišćenje", ali se ono općenito zove Neftaj.
Jeremija sakriva obredne stvari
2 Mak 2.
U spisima se nalazi kako je prorok Jeremija prisilno iseljenima zapovjedio da uzmu vatre, kako je već spomenuto, 2i kako je tim prisilno iseljenima prorok preporučio, kad im je davao Zakon, da ne zaborave zapovijedi Gospodnjih i ne zastrane vjerom kad budu gledali ukrašene zlatne i srebrne likove. 3Takvim i sličnim riječima opominjaše ih da ne odvrgnu Zakon od srca. 4U tom je spisu pisalo kako je prorok po Božjem nadahnuću sa sobom ponio Šator i Kovčeg saveza, pa se uspeo na goru na koju se bio popeo Mojsije i odakle je motrio Božju baštinu. 5Stigavši onamo, Jeremija nađe stan u pećini, unese u nj Šator i Kovčeg i kadioni žrtvenik, a ulaz zagradi. 6Neki od njegovih pratilaca došli su zatim da označe put, ali ga nisu mogli naći. 7Kad je to saznao Jeremija, prekorio ih je ovako: "Ovo mjesto bit će nepoznato sve dok Bog ponovo ne sabere svoj narod i ne smiluje mu se. 8Tada će Gospodin ponovo pokazati sve ove predmete i vidjet će se Gospodinova slava i Oblak, kao što se pojavio za Mojsija i kad je Salomon molio da hram bude veličanstveno posvećen."
    9Tu se također pripovijedalo kako je Salomon, nadaren mudrošću, prinio žrtvu posvete i završetka Hrama. 10Isto onako kako je Mojsije molio Gospodina i s neba siđe oganj i sažga žrtvu, tako je i Salomon molio te je oganj sišao i sagorio žrtve. 11Mojsije bijaše rekao: "Zato što se nije pojela, okajnica je spaljena." 12Tako je i Salomon svetkovao osam dana.
Nehemijina knjižnica
    13O tome se pripovijeda i u spisima i uspomenama Nehemijinim, i još kako je on, sastavljajući knjižnicu, sakupio knjige o kraljevima, o prorocima i o Davidu, a tako i darovnice kraljeva. 14Isto je tako Juda sabrao sve knjige, razasute zbog rata koji se vodio protiv nas, i sad su u našim rukama. 15Ako vam, dakle, trebaju, pošaljite nam glasnike da vam ih donesu.
Poziv na posvetu
    16Pišemo vam zato što namjeravamo svetkovati očišćenje Hrama. Bilo bi, dakle, lijepo da i vi te dane svetkujete. 17Bog je spasio sav svoj narod i svima dao baštinu, kraljevstvo, svećeništvo i Svetište - pa će nam se Bog, kako se nadamo 18jer je Zakonom obećao, uskoro smilovati i sabrati nas iz krajeva pod nebom na Sveto mjesto. On nas je izbavio iz velikih zala i očistio mjesto.
II. PIŠČEV PREDGOVOR
    19Povijest Jude Makabeja i njegove braće, očišćenje velikog Hrama, obnovu žrtvenika; 20zatim bojeve protiv Antioha Epifana i njegova sina Eupatora; 21nadalje, nebeska ukazanja u prilog junaka koji su se velikodušno borili za židovstvo, tako da su, premda malobrojni, oplijenili svu zemlju i barbarske horde natjerali u bijeg; 22zatim kako su ponovo osvojili Svetište, slavno u svem svijetu, oslobodili Grad, uspostavili zakone kojima je prijetilo ukinuće, jer im se Gospod smilovao sa svom svojom blagošću; 23sve je to Jason Cirenac ocrtao u pet knjiga, a mi ćemo pokušati da zbijemo u jedno djelo.
    24S obzirom na obilje brojeva i na teškoću na koju, zbog opsežnosti građe, nailaze oni koji se upuštaju u povijesna izlaganja, 25nastojali smo pružiti duhovnu okrepu onima koji žele čitati, lako štivo onima koji bi te činjenice htjeli upamtiti, a svima bez razlike korist. 26Nama koji smo se latili mučnog posla skraćivanja ono nije laka zadaća nego rad koji stoji znoja i bdjenja. 27Ali kao što nije lako onome koji priređuje gozbu i nastoji zadovoljiti druge, i mi ćemo, da zaslužimo zahvalnost mnogih, radosno podnijeti ovaj mučni posao. 28Prepuštajući povjesničaru brigu da podrobno opisuje svaki događaj, mi ćemo se truditi da dademo pojednostavnjen prikaz. 29Kao što se graditelj nove kuće mora pobrinuti za čitavu zgradu, a onaj koji je ukrašuje i oslikava voštanim bojama treba da misli što dolazi u obzir za ukrašivanje, tako treba da bude u našem poslu. 30Udubiti se u stvar, istraživati izvore i zalaziti u pojedinosti - to je dužnost pisca povijesti. 31A onomu koji sažima treba dopustiti da bude kratak u izlaganju, kloneći se iscrpne povijesti.
    32Počnimo, dakle, izlaganje, kad smo se toliko zadržali na predgovoru; bilo bi glupo razvlačiti predgovor povijesti, a zbijati samu povijest.
III. O HELIODORU
Dolazak Heliodora u Jeruzalem
2 Mak 3.
Dok se u Svetom gradu živjelo u potpunom miru i dok su se ondje najstrože obdržavali zakoni, i to zbog pobožnosti velikog svećenika Onije i njegove mržnje na zlo, 2događalo se da su i sami kraljevi poštovali Sveto mjesto i častili Hram najdragocjenijim darovima. 3Tako je azijski kralj Seleuk iz vlastitih dohodaka namirivao sve troškove koji su bili potrebni za bogoslužne žrtve. 4Ali neki Šimun iz Bilgina plemena, postavši hramskim predstojnikom, zavadi se s velikim svećenikom zbog gradskoga tržnog nadzora. 5Kako nije mogao pobijediti Oniju, ode k Apoloniju iz Tarsa, koji je u to vrijeme bio upravitelj u Celesiriji i Feniciji. 6Priopći mu kako je jeruzalemska riznica krcata neizrecivim blagom, tako da mu se količina ne može ustanoviti, i kako to sve nije potrebno za troškove žrtvovanja te bi se moglo prebaciti u kraljevsko vlasništvo. 7Prigodom jednog sastanka s kraljem Apolonije ga obavijesti o prokazanom blagu, a kralj izabra Heliodora, svoga državnog upravitelja, i posla ga s nalogom da preuzme spomenuto blago. 8Heliodor odmah krenu na put, pod izlikom da će izvršiti nadzor nad gradovima Celesirije i Fenicije, a uistinu da izvrši kraljev nalog. 9Kad je došao u Jeruzalem i kad su ga vrhovni svećenik i grad ljubezno primili, priopći o prijavi i objasni radi čega je došao, pa poče ispitivati je li uistinu tako.
    10Veliki mu svećenik objasni da su to pohrane udovica i siročadi; 11a nešto od toga da pripada Hirkanu, Tobijinu sinu, veoma uglednu čovjeku, te da, suprotno od klevetničke izjave opakog Šimuna, ima svega četiri stotine talenata srebra i dvije stotine talenata zlata. 12Nikako nije dopušteno da se oštete oni koji su se pouzdali u svetost mjesta, u dostojanstvo i nepovredivost Hrama koji je poštovan u svem svijetu.
Grad je uzbuđen
    13Ali je Heliodor, zbog kraljevih naloga, rekao da se blago svakako mora preuzeti u kraljevsku blagajnu. 14Na dan koji je za to odredio ušao je da popiše blago. U gradu je nastala povelika uznemirenost. 15Svećenici su se u svećeničkoj odjeći bacili ničice pred žrtvenik i zavapili prema nebu, Tvorcu zakona o pohrani, moleći ga da sačuva netaknuta dobra onima koji su ih pohranili. 16Pogled na lice velikog svećenika razdirao je srce: njegov izgled i bljedilo lica odavalo je duševnu tjeskobu. 17Obuzeo ga strah te je drhtao cijelim tijelom, a to je onima koji su ga gledali kazivalo koliko mu srce pati. 18Ljudi su hrlili hrpimice iz kuća na skupnu molitvu, jer je Svetom mjestu prijetilo oskvrnuće. 19Žene, potpasavši kostrijet ispod grudi, grnule na ulice. Štoviše, i djevojke, zatvorene u kućama, istrčale jedne na vrata, druge na zidove, neke se naginjale kroz prozore, 20a sve pružale ruke prema nebu, na molitvu. 21Bilo je žalosno vidjeti posvuda prostrto mnoštvo i tjeskobu velikog svećenika zbog onoga što će doći. 22Dok su s jedne strane zazivali svemogućeg Gospoda da povjerene pologe potpuno netaknute sačuva vlasnicima, 23s druge je strane Heliodor izvršivao ono što se odlučilo.
Kazna na Heliodoru
    24Već je on stigao sa svojom pratnjom pred riznicu, kad se ukaza Gospodar duhova i svih vlasti u takvu veličanstvu da je sve koji se usudiše onamo ići udarila Božja sila te su zapali u nemoć i strah. 25Pred očima im se pojavi konj s prekrasnim sedlom, a na njem strašan jahač: žestoko se propinjući, konj je udarao Heliodora prednjim kopitima. Onaj koji je sjedio na njemu kao da je bio u zlatnu oklopu. 26U isto vrijeme ukazala mu se dva druga mladića, vrlo snažna, sjajne ljepote, u veličanstvenoj odjeći. Pristupiše Heliodoru, jedan s jedne a drugi s druge strane, i stadoše ga bez daha bičevati tučom udaraca. 27Heliodor pade na zemlju; obavi ga gusta tama, a oni ga pograbiše i staviše na nosila. 28I tako su tog čovjeka, koji je čas prije ušao u spomenutu riznicu s mnogobrojnom pratnjom i cijelom tjelesnom stražom, iznijeli bespomoćna, i po tome svi jasno uvidješe Božju silu.
    29Dok je on, udaren Božjom moći, ležao bez riječi i lišen svake nade u spasenje, 30Židovi su veličali Gospodina koji je čudesno proslavio svoje Sveto mjesto. A Hram, trenutak prije pun straha i nemira, sada, kad se očitovao Svevladar Gospodin, prelijevao se radošću i veseljem. 31Neki od Heliodorovih pratilaca brzo su zatražili Oniju da moli Svevišnjega neka podari život onomu što je ležao na izdisaju.
    32Bojeći se da kralj možda ne bi posumnjao da su Židovi napakostili Heliodoru, veliki svećenik prinese žrtvu za spas toga čovjeka. 33Dok je veliki svećenik prinosio žrtvu pomirnicu, Heliodoru se opet ukazaše oni isti mladići u istoj odjeći. Stadoše preda nj i rekoše mu: "Budi vrlo zahvalan velikom svećeniku Oniji, jer ti je Gospodin samo po njemu podario život. 34A ti, koga je Nebo izbičevalo, razglasuj svima veličanstvenu Božju silu!" To rekavši, iščeznuše.
Heliodorovo obraćenje
    35Heliodor prinese žrtvu Gospodinu i učini velike zavjete Onomu koji mu je poklonio život, pa se ljubezno oprosti s Onijom i vrati se kralju sa svojom vojskom. 36Svjedočio je pred svima o djelima svevišnjeg Boga koja je vidio svojim očima. 37Kad ga je kralj upitao koji mu se čovjek čini prikladan da se još jednom pošalje u Jeruzalem, Heliodor odgovori: 38"Ako imaš kakva neprijatelja ili kakva zavjerenika protiv države, pošalji ga onamo da ti se izbičevan vrati, ako uopće iznese živu glavu, jer uistinu na onome mjestu vlada Božja sila. 39Onaj koji stoluje na nebu, bdi nad onim mjestom i brani ga, a one koji onamo zlonamjerno pristupaju bije i uništava."
    40To su, eto, događaji s Heliodorom i očuvanjem svete riznice.
IV. HELENISTIČKA PROPAGANDA I PROGONSTVO POD ANTIOHOM EPIFANOM
Nedjela nadzornika Šimuna
2 Mak 4.
Spomenuti Šimun, izdajnik blaga i domovine, okleveta Oniju da je rovario protiv Heliodora i upriličio onu nesreću. 2Dobročinitelja grada, zaštitnika svojih sunarodnjaka, revnitelja za zakone on se usudio nazvati državnim neprijateljem. 3Mržnja se toliko raspirila da je neki Šimunov pristaša počinio umorstva. 4Onija je bio svjestan da je takvo suparništvo mučno i da Menestejev sin Apolonije, upravitelj Celesirije i Fenicije, potiče Šimuna na zloću; 5zato se uputi kralju, ne da svoje sugrađane tuži, nego radi opće i pojedinačne koristi sveg naroda. 6Zapravo je dobro vidio da je bez kraljeva posredovanja već nemoguće održavati javni mir i da se Šimun neće okaniti svoje ludosti.
Veliki svećenik Jason uvodi helenizam
    7Kad je Seleuk preminuo a kraljevstvo preuzeo Antioh nazvan Epifan, Onijin brat Jason gledaše da se dočepa velikog svećeništva. 8Sastavši se s kraljem, obeća mu tri stotine i šezdeset talenata srebra i još osamdeset talenata na ime drugog dohotka. 9Osim toga, obećao je da će platiti još stotinu i pedeset talenata ako mu se dopusti da na svoju ruku podigne gimnazij i efebij i da Jeruzalemcima podijeli antiohijsko građanstvo.
    10Kad je kralj pristao, Jason, čim se dočepao vlasti, prevede svoje sunarodnjake grčkome načinu života. 11Ukide sloboštine koje je kralj iz čovjekoljublja bio podijelio Židovima posredstvom Ivana, oca Eupolemova - to je onaj Eupolem koji će kasnije poći u poslanstvu da s Rimljanima sklopi prijateljstvo i savez. Ukratko, rušio je zakonite građanske ustanove i uvodio nove protuzakonite običaje. 12Namjerno je dao ispod tvrđave sagraditi borilište, a sam je najbolje efebe vodio pod petazom.
    13Zbog pokvarenosti bezbožnog Jasona, koji nije bio nikakav svećenik, helenizam je tako ojačao a strana moda uzela toliko maha 14da svećenici više u službi oko žrtvenika nisu pokazivali nikakve revnosti, nego su se, prezirući Hram i zanemarujući žrtve, na poziv zvečke žurili na Zakonom nedopuštene priredbe u kazalištu. 15Ne držeći ništa do časti svoje zemlje, vrlo su visoko cijenili helenske počasti. 16Zato ih je upravo snašla teška nevolja: postadoše im neprijatelji i krvnici baš oni koje su živo nastojali nasljedovati u načinu života i u svemu im biti slični. 17Božji se zakoni ne krše nekažnjivo, a to će pokazati iduće razdoblje.
    18Kad su se u Tiru, u kraljevoj nazočnosti, održavala petogodišnja natjecanja, 19poslao je zločinački Jason kao gledaoce one Jeruzalemce koji su imali antiohijsko građanstvo; sa sobom su nosili trista srebrnih drahma za žrtvu Heraklu. No čak i oni koji su ih nosili smatrali su da ih nije zgodno upotrijebiti za žrtvu nego za nešto drugo. 20Tako je, dakle, novac koji je pošiljalac odredio za žrtvu Heraklu, odlukom onih koji su ga nosili, potrošen za gradnju brodova sa tri reda vesala.
Antioha Epifana pozdravljaju u Jeruzalemu
    21Menestejev sin Apolonije bi poslan u Egipat da pribiva ustoličenju kralja Filometora. Antioh je doznao da kralj ne odobrava njegovih pothvata, pa se stao brinuti za svoju sigurnost. Zato je došao u Jopu, odakle se zaputio u Jeruzalem. 22Veličanstveno su ga primili Jason i grad i uveli ga uza zublje i klicanje. Poslije isto tako uđe s vojskom u Feniciju.
Menelaj postaje veliki svećenik
    23Poslije tri godine Jason posla Menelaja, brata spomenutog Šimuna, da kralju odnese novaca i da ga podsjeti na rješenje nekih hitnih poslova. 24A Menelaj pristupi kralju s preporukama i, dajući dojam ugledna čovjeka, isposlova sebi velikosvećeničku čast, nudeći tri stotine srebrnih talenata više nego Jason. 25Primivši, dakle, kraljevske naloge, vrati se a da na njemu nije bilo ničega što bi bilo dostojno velikosvećeništva: donio je sa sobom samo jarost nasilnika i bijes divlje zvijeri. 26I tako je Jasona, koji je potkopao vlastitog brata, potkopao drugi, pa je morao pobjeći u Amanitidu. 27Menelaj se, doduše, čvrsto držao vlasti, ali kralju nije nikako plaćao obećanih svota, 28iako je to od njega zahtijevao Sostrat, zapovjednik tvrđave, koji je bio ovlašten da utjeruje dohotke. Zato su obojica pozvana kralju. 29Menelaj je morao prepustiti veliko svećeništvo u nasljedstvo bratu Lizimahu, a Sostrata je zamijenio Krates, zapovjednik Ciprana.
Umorstvo Onije
    30Dok se to zbivalo, pobunili se Taršani i Malošani zbog toga što su im gradove darovali u miraz kraljevoj inoči Antiohidi. 31Kralj je, dakle, brže otišao da ih smiri, a kao zamjenika ostavi Andronika, jednog od velikih dostojanstvenika. 32Menelaj, računajući da mu se pružila zgodna prilika, prisvoji nešto zlatnog posuđa iz Hrama i darova ga Androniku, a drugo porasproda u Tiru i susjednim gradovima. 33Kad je Onija o tom primio točne obavijesti, oštro ga prekori, pošto se prije povukao u grad-utočište Dafnu kod Antiohije. 34Stoga je Menelaj nasamo zamolio Andronika da Oniju ubije. Ovaj dođe k Oniji, prijevarom ga namami pruživši mu desnicu na zakletvu, i Onija, sumnjajući doduše, iziđe iz utočišta, a on ga smjesta ubi, ne mareći za pravdu. 35Zbog nepravednog umorstva toga čovjeka silno su se ogorčili i ožalostili ne samo Židovi nego i mnogi pripadnici drugih naroda.
    36Kad se kralj vratio iz cilicijskih krajeva, dođe preda nj poslanstvo Židova iz različitih gradova te mu se potuži; njima su se pridružili i Grci, jer su i oni negodovali zbog okrutnog umorstva Onije. 37Antioh, jako ožalošćen i ganut, zaplaka sjećajući se pokojnikove mudrosti i razboritosti. 38Planu gnjevom i smjesta s Andronika skinu grimizni plašt, razdera mu odijelo i provede ga čitavim gradom sve do onog mjesta gdje je bezbožno ubio Oniju; tu ubojicu smaknuše. Tako ga je Gospodin kaznio onako kako je zaslužio.
Lizimah pogiba u buni
    39Lizimah je s Menelajevim znanjem u gradu počinio mnogo svetogrdnih krađa. Kad se o tom nadaleko proširio glas, puk se diže protiv Lizimaha, ali se već mnogo zlatnine raznijelo. 40Protiv pobunjenog mnoštva, gnjevom raspaljena, Lizimah naoruža oko tri tisuće ljudi i prvi poče vršiti nasilja, u kojima je četovođa bio neki Auran, čovjek poodmakle dobi i nipošto manje bezumnosti. 41Kad su ljudi vidjeli da će ih Lizimah napasti, pograbiše jedni kamenje, drugi toljage, a neki zagrabiše pune ruke pepela koji se ondje nalazio, pa svi hrpimice navališe na Lizimahove ljude. 42Mnoge su ranili, neke ubili, ostale natjerali u bijeg, a samoga oskvrnitelja izmrcvarili kraj riznice.
Menelaj oslobođen novcem
    43Zbog toga bi podignuta tužba protiv Menelaja. 44Kad je kralj došao u Tir, tri su čovjeka što ih je poslalo veliko vijeće branila pravednost svoje stvari. 45Menelaj, videći da će izgubiti, obeća Dorimenovu sinu Ptolemeju mnogo novaca ako za njegovu stvar predobije kralja. 46Ptolemej odvede kralja pod neki trijem da se tobože ondje rashladi i skloni ga da promijeni odluku. 47I doista, Menelaja, krivca svega zla, kralj oslobodi od svih optužbi, dok one bijednike koji bi bili proglašeni nevinima da su svoju stvar branili i kod Skita - osudi na smrt. 48Tako oni koji su govorili u obranu grada, naroda i svetog posuđa smjesta podniješe nepravednu kaznu. 49Čak su im i Tirani, zgražajući se nad takvom zloćom, priredili svečani ukop. 50Zbog lakomosti vlastodržaca Menelaj se ipak održi na vlasti; napredujući u pakosti, postade glavni protivnik svojih sugrađana.
Druga egipatska vojna
2 Mak 5.
U to je vrijeme Antioh pripremao drugu vojnu na Egipat. 2Gotovo četrdeset dana po svem gradu pojavljivali se konjanici koji su u zlatnim odorama projahivali zrakom; zatim naoružane čete raspoređene u kohorte; 3pa konjički odredi svrstani u borbene redove, koji su srljali i napadali jedni na druge; na sve strane zamahivanje štitovima, šuma sulica, mačevi izvučeni iz korica, blještav sjaj zlatnih oklopa i svakojake bojne opreme. 4Svi su molili da ta pojava bude dobar znak.
Jasonova smrt
    5Uto se pronese lažan glas da je Antioh preminuo. Jason tada uze ništa manje nego tisuću ljudi te iznenada napade grad. Pošto su bili istjerani oni koji su branili zidine i grad već bio zauzet, Menelaj uteče u tvrđavu. 6Jason je stao nemilice klati svoje sugrađane, ne uviđajući da je uspjeh protiv sunarodnjaka najveći neuspjeh, misleći da stječe pobjedničku slavu nad neprijateljima, a ne nad braćom. 7Nije se domogao vlasti, nego je sramotno završio svoju izdaju i morao opet tražiti utočište u Amanitidi. 8Tako se završilo njegovo opako djelo. Optužili su ga kod arapskog vladara Arete te je morao bježati od grada do grada; svi su ga gonili, svi mrzili kao otpadnika od Zakona i proklinjali kao krvnika svoje domovine i svojih sugrađana, dok konačno ne zastade u Egiptu. 9Tako je on koji je mnoge izagnao iz domovine poginuo u tuđini, otišavši Lakedemoncima ne bi li u ime srodništva našao zaštitu. 10On koji je toliko ljudi bez sahrane bacio na zemlju ostade neoplakan, bez ukopa i bez mjesta u grobu svojih otaca.
    11Kad je kralj doznao što se dogodilo, pomisli da se Judeja odmetnula. Zato se podiže iz Egipta, zvjerski razjaren u duši, i zauze grad oružanom rukom. 12Vojnicima zapovjedi da nesmiljeno pobiju sve one koje sretnu i da pokolju one koji uteknu u kuće. 13Ubijali su mlado i staro, zatirali žene i djecu, klali djevojke i nejačad. 14U cigla tri dana bilo je osamdeset tisuća žrtava, od čega je četrdeset tisuća palo od udaraca, a isto ih je toliko prodano u roblje.
Pljačka Hrama
    15Ni time se nije izdovoljio, nego se drznuo ući u Hram najsvetiji na svem svijetu, a vodio ga Menelaj, izdajica zakona i domovine. 16Tu je svojim nečistim rukama uzimao sveto posuđe, poganim rukama grabio darove što su ih drugi kraljevi davali za napredak, slavu i dostojanstvo tog mjesta.
    17Antioh se uznio u srcu, ne misleći da se Gospod samo na kratko vrijeme ljuti na građane zbog njihovih grijeha i zato ne haje za Sveto mjesto. 18I da nije bilo tolikog mnoštva grijeha, i njega bi, čim bi ušao, udarci biča odvratili od drskosti, kao što su odvratili i Heliodora, koga bijaše poslao kralj Seleuk da pregleda riznicu. 19Ali Gospodin nije izabrao narod radi Svetog mjesta, nego mjesto radi naroda. 20Zato je i samo mjesto, imajući udjela u narodnim nevoljama, kasnije sudjelovalo i u blagostanju; zapušteno zbog srdžbe Svemogućega, bit će opet u svoj svojoj slavi obnovljeno nakon izmirenja s velikim Gospodinom.
Nadglednici
    21Antioh, dakle, iz Hrama odnije tisuću i osam stotina talenata pa se požuri u Antiohiju, misleći u svojoj oholosti da zemlju može učiniti plovnom a more prohodnim - toliko mu se uznijelo srce! 22Za nadstojnike, pak, koji će zlostavljati narod ostavi u Jeruzalemu Filipa, po narodnosti Frigijca, po ćudi surovijega od onoga koji ga je postavio; 23a na gori Gerizimu Andronika; osim njih još i Menelaja, koji je opakije od drugih gospodovao svojim sugrađanima, a bio je osobito neprijateljski raspoložen prema Židovima.
    24Posla i namjesnika Apolonija na čelu vojske od dvadeset i dvije tisuće ljudi, zapovjedivši mu da sve odrasle pokolje, a žene i mladež proda. 25Kad je taj došao u Jeruzalem, pretvarajući se kao miroljubiv čovjek, pričeka do svetoga subotnjeg dana; tada, iskoristivši židovski počinak, zapovjedi svojim podređenima da izađu pod oružjem. 26Sve one koji su došli da vide smotru dade poubijati, a potom je, krstareći s naoružanim vojnicima po gradu, pogubio mnoštvo ljudi.
    27Tada se Juda Makabej povuče sa desetak ljudi u pustinju te su u gorama provodili život kao divlje zvijeri, hraneći se samo zelenjem da se čime ne bi onečistili.
Uspostava poganskih obreda
2 Mak 6.
Nedugo potom posla kralj Atenjanina Geronta da Židove prisiljava da krše zakone otaca i da se više u svom životu ne ravnaju po Božjim zakonima; 2pa da oskvrne jeruzalemski Hram i pridijeli ga Olimpskom Zeusu, a onaj na Gerizimu Zeusu Gostoljubivom, kako su to tražili stanovnici tog mjesta. 3Narodu je bilo teško i nepodnosivo toliko zlo. 4Pogani ispuniše Hram raspuštenošću i pijankama. Zabavljali su se s djevojčurama i u svetim se predvorjima upuštali sa ženama. Štoviše, u samu su unutrašnjost unosili koješta zabranjeno. 5Žrtvenik su natovarili nedopuštenim žrtvama koje su zakoni branili. 6Čak nije bilo dopušteno svetkovati subotu, niti slaviti djedovske svetkovine otaca, niti se uopće itko smio priznavati Židovom. 7Naprotiv, silom su ih tjerali na mjesečne žrtvene gozbe u spomen kraljeva rođendana, a kad se slavio Dionizov blagdan, morali su ovjenčani bršljanom izići u Dionizovu povorku. 8Na Ptolemejev poticaj izišla je naredba da se i u susjednim helenskim gradovima jednako postupa sa Židovima, pa da i oni sudjeluju u obrednim gozbama, 9a da se ubiju oni koji ne prihvaćaju helenskih običaja. Bilo je očito kakva je nevolja nastala.
    10Tako su bile izvedene pred sud dvije žene koje su obrezale svoju djecu. Objesili su im dojenčad o dojke te su ih javno vodili gradom, a onda strmoglavili sa zidina. 11Drugi se sastajali u obližnjim spiljama da potajno svetkuju sedmi dan: prokazali su ih Filipu te ih zajedno spališe; iz poštovanja prema tome svetom danu, oni se nisu ni branili.
Božja promisao očituje se u progonstvu
    12One kojima će ova knjiga dopasti u ruke molim da zbog ovih nevolja ne klonu duhom; neka znaju da su se progonstva zbila ne na propast nego na popravak našeg naroda. 13Znak je velike milosti kad se grešnici predugo ne puštaju nekažnjeni, nego ih namah stiže kazna. 14Dok u drugih naroda Gospod strpljivo čeka da ih kazni onda kad prevrše mjeru grijeha, dotle je s nama odlučio drukčije postupiti; 15ne čeka da nas kazni istom kad se već ispuni mjera naših grijeha. 16Zato nam on nikad ne uskraćuje svog milosrđa niti svoj narod ostavlja, iako ga kažnjava nevoljama. 17Neka je to dovoljno za opomenu. Nakon ovih nekoliko riječi nastavit ćemo kazivanje.
Eleazarovo mučeništvo
    18Eleazara, jednog od prvaka među pismoznancima, čovjeka već poodmakle dobi ali otmjene vanjštine, nagovorili su, silom mu otvarajući usta, da jede svinjetinu. 19Ali je on više volio slavnu smrt nego sramotan život, pa sam dragovoljno pristupi mučilištu. 20Ali prije ispljunu ono što mu je bilo u ustima, kako treba da postupi svaki onaj koji se odlučno čuva onoga što nije dopušteno okusiti ni po cijenu ljubavi prema životu. 21Oni koji su predsjedavali tome bezbožnom obrednom obroku, kako su odavna poznavali tog čovjeka, uzeše ga nasamo nagovarati da sa sobom donese mesa koje smije uživati i koje je sam pripravio. Neka se samo pretvara da po kraljevoj zapovijedi jede od žrtvenog mesa. 22Učini li tako, izbavit će se od smrti njihovim čovjekoljubljem, na koje ih obvezuje staro prijateljstvo. 23Ali on stvori plemenitu odluku, dostojnu svoje dobi i ugleda svoje časne starosti i sijede glave i besprijekorna života sve od djetinjstva, a još većma dostojnu svetih zakona koje je postavio sam Bog: bez oklijevanja izjavi neka ga samo pošalju u Podzemlje. 24"Ne dolikuje našoj dobi pretvarati se, pa da mnogi mladići pomisle kako je Eleazar sa devedeset godina prešao na tuđinske običaje. 25Zbog svog pretvaranja da spasim ono malo prolaznog života, mogli bi i sami zastraniti, a ja bih tako na svoju starost navukao ljagu i sramotu. 26Jer, sve kad bih sada i umakao ljudskoj kazni, ni živ ni mrtav neću izbjeći rukama Svemogućega. 27A sada, junački se odričući života, pokazat ću se dostojnim svoje starosti 28i mladićima ostaviti plemenit primjer kako se za časne i svete zakone valja spremno i velikodušno izložiti smrti."
    Nakon tih riječi odmah pristupi mučilištu. 29Oni koji su ga vodili, promijeniše dotadašnju naklonost u mržnju: njegove riječi činile im se ludošću. 30Kad je već pod udarcima umirao, uzdahnu i reče: "Gospodin, koji posjeduje sveto znanje, dobro zna da sam se mogao izbaviti od smrti, ali da na svom tijelu podnosim teške muke bičevanja jer u duši radosno sve to podnosim u strahopoštovanju prema njemu." 31I tako je on preminuo i svojom smrću ostavio ne samo mladeži nego i većini naroda primjer hrabrosti i spomenik kreposti.
Mučeništvo sedmorice braće
2 Mak 7.
Uhvatiše tako i sedmoricu braće zajedno s njihovom majkom. Kralj naredi da ih biju bičevima i volovskim žilama: htio ih je prisiliti da jedu zabranjeno svinjsko meso. 2Jedan od njih progovori u njihovo ime: "Što nas želiš pitati i od nas saznati? Radije ćemo umrijeti nego da prestupimo zakone svojih otaca!" 3Izvan sebe od bijesa, kralj zapovjedi da se užare tave i kotlovi. 4Kad ih užariše, zapovjedi da se, naočigled ostale braće i majke, odreže jezik onomu koji je u njihovo ime govorio, da mu se s glave oguli koža i odsijeku udovi. 5Osakativši ga posvema, zapovjedi da ga još živa primaknu vatri i prže na tavi. Dok se para s tave širila nadaleko, drugi se uzajamno poticali s majkom da junački umru. 6"Gospodin Bog gleda", govorahu, "i zaista će nam se smilovati, kao što Mojsije objavljuje pjesmom koja svečano svjedoči: 'I svojim ću se slugama smilovati.'"
    7Kad je prvi tako preminuo, dovedoše drugoga na mučenje. Pošto su mu s glave ogulili kožu s kosom, upitaše ga: "Hoćeš li jesti svinjetine prije nego ti ud po ud izmučimo tijelo?" 8On odgovori jezikom svojih otaca: "Neću!" Zato su i njega podvrgli mučenju kao i prvog. 9Izdišući reče: "Ti nam, zlikovče, oduzimaš sadašnji život, ali će nas Kralj svijeta, zato što umiremo za njegove zakone, uskrisiti na život vječni."
    10Poslije njega mučili su trećega. On spremno isplazi jezik kad su zatražili i hrabro pruži ruke. 11Junački reče: "Od Neba sam primio ove udove, ali ih zbog njegovih zakona prezirem i nadam se da ću ih od njega natrag dobiti." 12I sam kralj i njegova pratnja zadiviše se hrabrosti mladića koji je prezirao muke.
    13Kad je taj preminuo, podvrgli su četvrtoga istim mukama. 14Prije nego što je izdahnuo, reče ovo: "Blago onom koji umre od ruke ljudi, u čvrstoj nadi koju ima od Boga: da će ga Bog uskrisiti! A ti - za tebe nema uskrsnuća na život!"
    15Zatim dovedoše petoga i stadoše ga mučiti. 16On upilji oči u kralja i reče: "Iako si smrtan, imaš vlast nad ljudima i radiš što hoćeš. Ali ne misli da je Bog naš narod ostavio! 17Samo čekaj, već ćeš vidjeti njegovu veliku moć: mučit će on tebe i tvoje sjeme!"
    18Poslije toga doveli su šestoga, koji pred smrt reče: "Ne zavaravaj se ludo; mi ovo trpimo zbog sebe jer smo sagriješili protiv svog Boga, i odatle nam sva ova strahota. 19Ali nemoj misliti da ćeš izbjeći kazni ti koji se drsko boriš protiv Boga."
    20Nadasve vrijedna udivljenja i dostojna svijetle uspomene bijaše majka, koja je u jednom jedinom danu gledala smrt svojih sedam sinova: veledušno je to podnijela zato što se ufala u Gospodina. 21Svakoga od njih poticala je jezikom otaca. Puna plemenitih osjećaja, ona je svoju ženstvenost oživljavala muškom hrabrošću. 22Govorila im je: "Ne znam kako ste nastali u mojoj utrobi, jer nisam vam ja darovala ni duh ni život niti vam tkivo složila. 23Zato će vam Stvoritelj svijeta, koji je sazdao ljudski rod i koji svemu dade početak, milosrdno vratiti i duh i život, jer vi sad ne marite za se iz ljubavi prema njegovim zakonima."
    24Antioh pomisli da ga ona omalovažava; u njezinim je riječima nazrijevao porugu. Kako je najmlađi još živio, on ga poče ne samo riječima poticati nego mu se i zaklinjati i uvjeravati ga da će ga obogatiti i usrećiti, sprijateljit će se s njim i povjerit mu visoke službe ako se odrekne pradjedovskih predaja. 25Kako mladić za to nije ništa mario, kralj dozove majku i uze je nagovarati neka mladiću savjetuje da sebi spasi život. 26Poslije duga nagovaranja pristala je da savjetuje sina. 27Sagnula se k njemu pa je, zavaravajući okrutnog silnika, ovako progovorila jezikom svojih otaca: "Sinko moj, smiluj se meni koja sam te devet mjeseci nosila u utrobi i dojila te tri godine, zatim te othranila i podigla do sadašnje dobi i odgojila. 28Molim te, dijete, pogledaj nebo i zemlju i sve što je na njima i znaj da je sve to Bog načinio ni od čega i da je tako nastao i ljudski rod. 29Ne boj se toga krvnika, nego budi dostojan svoje braće i prihvati smrt, da te s tvojom braćom u vrijeme milosti opet nađem!"
    30Tek što je svoje dorekla, mladić reče: "Što čekate? Ne pokoravam se kraljevoj zapovijedi, nego se pokoravam zapovijedi Zakona što ga našim ocima dade Mojsije. 31A ti, začetniče svake zloće protiv Hebreja, nipošto nećeš izbjeći ruci Božjoj. 32Mi trpimo zbog svojih grijeha. 33Pa ako se živi Gospodin na trenutak na nas i razgnjevio, da nas pokara i pouči, on će se opet i pomiriti sa svojim slugama. 34A ti, bezbožniče, od svih ljudi najpoganiji, ludo se ne uznosi i ne uljuljavaj se ispraznim nadama dižući ruku protiv sinova Neba, 35jer još nisi izbjegao sudu Boga Svevladara, Svevida. 36Naša braća, pretrpjevši sada muku prolaznu za život neprolazni, pala su za Božji Savez, a ti ćeš već na sudu Božjemu primiti pravednu kaznu za svoju oholost. 37Ja sa svojom braćom za zakone otaca i tijelo i dušu rado predajem i molim Boga da se našem narodu naskoro smiluje, a tebe mukama i bičevima prinudi da priznaš da je on Bog jedini. 38Neka se napokon na meni i na mojoj braći zaustavi srdžba Boga Svevladara kojom se s pravom oborio na naš narod."
    39Sav izvan sebe, kralj se na ovoga razbjesnio još i više nego na druge: napose je gorko osjećao tu porugu. 40Tako je i ovaj preminuo a da se nije okaljao, pun pouzdanja u Gospodina. 41Posljednja je, poslije svojih sinova, umrla majka.
    42Toliko, evo, o obrednim gozbama i prekomjernim progonstvima.
V. POBJEDA ŽIDOVSTVA
SMRT PROGONITELJA I OČIŠĆENJE HRAMA
Počeci Makabejskog ustanka
2 Mak 8.
Juda Makabej i njegovi ljudi stali su krišom obilaziti sela te sazivati svoje rođake i prikupljati one koji su ostali vjerni židovstvu. I tako se skupilo kojih šest tisuća ljudi. 2Molili su Gospodina da pogleda narod od svih potlačen, da se smiluje Hramu koji oskvrnuše bezbožni ljudi; 3da se sažali na grad kojemu prijeti propast i opasnost da ga sravne sa zemljom; da usliši krv koja vapi k njemu; 4da se spomene zločinačkog pokolja nejačadi; da osveti pogrde svoga Imena.
    5Kad je Makabej stao na čelo svoje vojske, pogani mu nisu mogli odolijevati budući da se Gospodinov gnjev preokrenuo u milosrđe. 6Vršio je prepade na gradove i sela i spaljivao ih; zauzimao je pogodne položaje i neprijatelja često tjerao u bijeg. 7Takve je navale najradije vršio pod plaštem noći. Glas o njegovu junaštvu pronosio se na sve strane.
Nikanorova i Gorgijina vojna
    8Videći da taj čovjek u kratko vrijeme nezaustavno napreduje i sve više uspijeva, Filip zatraži pismeno od Ptolemeja, upravitelja Celesirije i Fenicije, da kraljevoj stvari pritekne u pomoć. 9Taj izabra Patroklova sina Nikanora, jednoga od svojih prvih prijatelja, i posla ga smjesta, na čelu od najmanje dvadeset tisuća ljudi skupljenih od različitih naroda, da istrijebi sav židovski narod. Pridružio mu je Gorgiju, vojskovođu od zanata, vješta bojnim poslovima. 10Nikanor je napose namjeravao da prodajom židovskih zarobljenika isplati kraljev danak od dvije tisuće talenata što ih dugovaše Rimljanima.
    11Zato žurno pozva primorske gradove na prodaju židovskog roblja. Obeća ih devedeset za jedan talenat. Nije ni slutio kakva će ga kazna stići od ruke Svemogućega.
    12Uto je Juda doznao za Nikanorov dolazak. Kad je svojim ljudima saopćio da se približava neprijateljska vojska, 13pobjegoše kukavice i oni koji se nisu pouzdavali u Božju pravdu. 14Drugi pak prodaše sve što im je preostalo i zavapiše Gospodinu da ih izbavi od bezbožnoga Nikanora, koji ih je prodao još prije nego što je došlo do boja; 15neka ih izbavi, ako i ne zbog njih samih, a ono zbog Saveza s njihovim ocima i zbog toga što se zovu njegovim svetim i veličanstvenim Imenom.
    16Kad je, dakle, Makabej prikupio oko sebe šest tisuća ljudi, stao ih je hrabriti da se ne plaše neprijatelja niti boje mnoštva pogana koji ih nepravedno napadaju nego neka se junački bore. 17Neka imaju pred očima kako su oni zločinački osramotili Sveto mjesto i kako su zlostavljali i ruglu izvrgli Grad, a pradjedovske običaje uništili. 18"Oni se uzdaju", dodao je, "u oružje i smionost, a mi u Boga Svevladara koji jednim migom oka može oboriti naše napadače i sav svijet." 19Nabrojio im je slučajeve u kojima se Bog udostojao zaštititi njihove pretke: onaj što se zbio pod Sanheribom kad je poginulo stotinu osamdeset i pet tisuća ljudi, 20pa onaj u Babiloniji, u bici protiv Galaćana, gdje se borilo osam tisuća ljudi s pomoću četiri tisuće Makedonaca, i dok su Makedonci došli u škripac, onih samih osam tisuća, zahvaljujući pomoći s Neba, porazilo je stotinu i dvadeset tisuća neprijatelja i zadobilo velik plijen.
    21Kad ih je tim riječima osokolio i pripremio da za svoje zakone i za domovinu i poginu, razdijelio je svoju vojsku na četiri odreda. 22Na čelo svakom odredu stavio je svoju braću: Šimuna, Josipa i Jonatana, i dao svakomu po tisuću i pet stotina ljudi. 23Osim toga, naredi Eleazaru da im pročita Svetu knjigu, a onda je, davši im bojni zov: "S Božjom pomoću!" stao na čelo prvog odreda i napao Nikanora. 24Budući da im je Svemogući u boju bio suborac, pobili su preko devet tisuća neprijatelja, izranili i osakatili veći dio Nikanorove vojske i nagnali sve u bijeg. 25Zaplijenili su i novac onih koji su ih došli kupovati. Pošto su ih podugo tjerali, vratiše se natrag jer nisu imali vremena. 26Bilo je, naime, uoči subote, pa ih nisu dalje gonili.
    27Pokupiše još neprijateljsko oružje i poskidaše plijen, a onda svetkovahu subotu, obilno hvaleći i slaveći Gospodina koji ih je tog dana izbavio i opet im počeo iskazivati svoju milost. 28Poslije subote podijelili su dio plijena žrtvama progonstva, pa udovicama i siročadi, a ono što je preostalo podijelili su među sobom i među svojom djecom.
    29Završivši taj posao, okupiše se na zajedničku molitvu i zavapiše milosrdnom Gospodinu da se posve izmiri sa svojim slugama.
Timotej i Bakid pobijeđeni
    30U kreševu s Timotejevim i Bakidovim vojnicima pobili su ih dvadeset tisuća i osvojili vrlo visoke tvrđave. Velik plijen razdijelili su na dva jednaka dijela - jedan za sebe, drugi za žrtve progonstva, siročad i udovice - a ne zaboraviše ni staraca. 31Zatim su brižno pokupili neprijateljsko oružje i pohranili ga na prikladnim mjestima. Što je od plijena preostalo, odnijeli su u Jeruzalem. 32Ubili su vođu Timotejevih četa, čovjeka bezbožna, koji je Židovima nanio mnogo zala. 33Dok su u domovini slavili pobjedu, spališe one koji su zapalili Sveta vrata, zajedno s Kalistenom, koji bijaše utekao u neku kućicu. Tako je za svoje svetogrđe primio zasluženu plaću.
Nikanorov bijeg i ispovijest
    34A onaj trostruki zlikovac Nikanor, koji je doveo tri tisuće trgovaca da kupuju Židove, 35bio je Božjom pomoću ponižen od onih koje je najviše podcjenjivao: morao je skinuti svoju časničku odoru te je tako, po osamljenim putovima, poput odbjegla roba, stigao u Antiohiju - sretno umaknuvši, dok mu je sva vojska bila poražena. 36I on, koji je cijenom jeruzalemskih zarobljenika obećao platiti danak Rimljanima, sad je morao razglasiti da Židovi imaju Borca koji se za njih bori i da su Židovi upravo zato neranjivi što slijede zakone koje im je On postavio.
Kraj Antioha Epifana
2 Mak 9.
U isto se vrijeme Antioh sramotno vraćao iz perzijskih krajeva. 2Bio je provalio u grad Perzepolis i pokušao opljačkati hram i zaposjesti grad. Ali se pučanstvo podiglo i pograbilo oružje, tako da se Antioh, jer su ga stanovnici te zemlje natjerali u bijeg, morao sramotno povlačiti. 3Kad je došao do Ekbatane, saznao je što se dogodilo s Nikanorom i s Timotejevima. 4Sav izvan sebe od jarosti, smišljao je kako da se i za uvredu onih koji su ga natjerali u bijeg iskali na Židovima. Zato je upravljaču kola zapovjedio da njegova bojna kola tjera bez prestanka, sve dok ne stignu. Ali se već nad njim nadvila kazna s Neba, jer je ovako oholo govorio: "Načinit ću od Jeruzalema, kad onamo dođem, židovsko groblje."
    5Ali Svevid, Gospodin Bog Izraelov, udari ga neizlječivom i nevidljivom bolešću. Čim je izgovorio onu riječ, spopade ga u crijevima nesnosna bol i strašne muke u utrobi. 6Tako je bilo baš i pravo, jer on je utrobama drugih zadao mnoge i nečuvene muke. 7On se ipak svoga divljaštva nije okanio, nego nadut od oholosti i rigajući plamen gnjeva na Židove, zapovjedi da se ubrza vožnja. Tada ispade iz kola u trku, koja su odštropotala dalje, a on u nesretnu padu poiščaši sve udove na tijelu. 8On, koji je u svome nadljudskom razmetanju mislio da je kadar zapovijedati morskim valovima, on koji je umišljao da može mjeriti gorske vrhove, sad se našao zgruhan na tlu, odakle su ga zatim digli na nosila. Tako se svima očitovala na njemu Božja sila, 9jer su crvi povrvjeli iz bezbožnikova tijela i sa živog mu tijela, u ljutim bolima, otpadalo meso te je smrad te gnjileži izazivao gađenje u svoj vojsci. 10Malo prije mišljaše da dohvaća nebeske zvijezde, a sada ga više nitko, zbog nepodnošljiva smrada, nije mogao pratiti.
    11Istom sada, sav skršen bolima, poče popuštati u svojoj velikoj oholosti i pod Božjim bičem stao je dolaziti k pameti, jer su mu se od časa do časa povećavale boli. 12Kad više ni sam nije mogao podnositi vlastitog smrada, priznade: "Pravo je pokoravati se Bogu i neka se smrtnik s Bogom ne izjednačuje!" 13Ali taj se zločinac molio Gospodaru u koga više nije bilo smilovanja. 14Obećavao je da će Sveti grad, kamo se žurio da ga sravni sa zemljom i pretvori u groblje, proglasiti slobodnim; 15da će s Atenjanima izjednačiti sve Židove, koje inače nije smatrao dostojnima ni ukopa, nego vrijednima da se s njihovom djecom bace za hranu pticama grabilicama i divljim zvijerima; 16da će najljepšim darovima ukrasiti sveti Hram, koji je prije oplijenio, i da će mu mnogostruko vratiti sve sveto posuđe, a troškove žrtvovanja podmirivati od svojih dohodaka; 17i napokon da će i sam postati Židov i da će krstariti cijelim svijetom i naviještati Božju svemoć.
Antiohovo pismo Židovima
    18Ali kako mu boli nisu ništa popuštale, jer se na nj oborio pravedan sud Božji, u beznadnu stanju napisao je Židovima ovo pismo u kojem moli oproštenje. Ono glasi ovako:
    19"Odličnim građanima Židovima kralj i upravitelj Antioh šalje pozdrav želeći im zdravlje i dobru sreću! 20Ako ste dobro vi i vaša djeca, ako vam poslovi idu od ruke, pun nade u Nebo 21rado se spominjem vašeg štovanja i vaše blagonaklonosti prema meni. Na povratku iz perzijskih krajeva, pošto sam zapao u nepodnošljivu bolest, smatram potrebnim da se pobrinem za opće dobro. 22Ne očajavam zbog svog stanja nego se čvrsto nadam da ću se iz bolesti izvući. 23Ipak, i moj je otac, kad je s vojskom polazio u gornje krajeve, odredio sebi nasljednika, 24da se, bude li neočekivanih događaja ili nepovoljnih glasova, državljani ne uzbunjuju, znajući kome je on prepustio upravu poslovima. 25Osim toga, znam kako obližnji vladaoci i susjedi našeg kraljevstva vrebaju priliku i čekaju da se što dogodi. Zato sam za kralja odredio svoga sina Antioha, koga sam već više puta, polazeći u gornje krajeve, mnogima od vas povjerio i preporučio. I njemu sam, uostalom, napisao priloženo pismo. 26Zato vas molim i zaklinjem da se sjetite dobročinstava koje sam vam svima pojedinačno učinio te da svoju dosadašnju blagonaklonost prema meni sačuvate i prema mome sinu. 27Zaista sam uvjeren da će on savjesno slijediti moje nakane i blago i čovjekoljubivo postupati s vama."
    28Tako je taj ubojica i hulitelj, poslije najužasnijih muka, kakve je znao zadavati drugima, najjadnije, u tuđoj zemlji, u pustim planinama završio život. 29Njegovo je tijelo uzeo sa sobom Filip, njegov prijatelj od djetinjstva, koji se u strahu od njegova sina Antioha uputio u Egipat Ptolemeju Filometoru.
Očišćenje Hrama
2 Mak 10.
Dotle je Makabej sa svojim drugovima, pod vodstvom Gospodinovim, opet zauzeo Hram i Grad. 2Srušili su žrtvenike što su ih po trgu sagradili tuđinci i uništili su posvećene gajeve. 3Potom su očistili Hram i podigli drugi žrtvenik; onda su iskresali vatru iz kamena i tom vatrom, nakon prijekida od dvije godine, prinijeli žrtvu; ujedno su obnovili prinos kada, zapalili svjetiljke i izložili prinesene hljebove. 4Kad su sve to izvršili, pali su ničice i stali moliti Gospodina da više nikada ne dopusti da padnu u takve nevolje, nego, ako kad i sagriješe, neka ih primjerno kazni, ali neka ih ne predaje bogohulnim i divljim narodima. 5Čišćenje Hrama palo je upravo na isti dan i mjesec u koji su ga pogani i oskvrnuli, na dvadeset i peti dan Kisleva. 6Svetkovali su to razdragano osam dana, onako kao i Blagdan sjenica, sjećajući se kako su nedavno, na Blagdan sjenica, boravili u planinama i spiljama kao divlje zvijeri. 7Zato su, noseći bršljanom ovite štapove, zelene grančice i palme, zahvaljivali hvalospjevima Onomu koji je sretno proveo očišćenje svoga Svetog mjesta. 8Ujedno su javno zaključili i izglasali da sav židovski narod treba da te dane svake godine slavi.
VI. JUDINA BORBA PROTIV SUSJEDNIH NARODA
I PROTIV LIZIJE, EUPATOROVA MINISTRA
Ptolemej Makron u nemilosti
    9Takve su, dakle, bile prilike u vrijeme smrti Antioha, nazvanog Epifana. 10A sad ćemo izvijestiti o događajima s Antiohom Eupatorom, sinom onoga bezbožnika, sažimajući ukratko ratne nevolje. 11Kad je taj preuzeo kraljevstvo, postavio je na čelo državnih poslova nekog Liziju, glavnog upravitelja Celesirije i Fenicije. 12Ptolemej, nazvan Makron, prvi je sa Židovima postupao pravedno, pa je zbog nepravde koja im je bila nanesena nastojao njima upravljati miroljubivo. 13Zato su ga neki prijatelji optužili Eupatoru, pa je svakom prilikom slušao kako ga nazivaju izdajicom zato što je ostavio Cipar koji mu je povjerio Filometor i što je prešao Antiohu Epifanu. Pa kad više časne vlasti nije mogao časno izvršavati, otrovom je sebi oduzeo život.
Gorgija i idumejska tvrđava
    14Kad je potom Gorgija postao upraviteljem tih predjela, skupljao je najamničku vojsku i svakom se prilikom zaraćivao sa Židovima. 15U isto su vrijeme Idumejci, gospodari tvrđava na dobrim položajima, dodijavali Židovima te su, prihvaćajući izbjeglice iz Jeruzalema, nastojali održati ratno stanje. 16Makabej i njegovi drugovi, pošto su se okupili na molitvu i Boga molili da im bude saveznik, krenuše protiv tih idumejskih tvrđava. 17Udarivši snažno, osvojiše te položaje i suzbiše sve one koji su se borili na bedemima. Pobili su sve na koje su naišli, tako da ih je palo ne manje od dvadeset tisuća.
    18Kako je najmanje devet tisuća ljudi pobjeglo u dvije dobro utvrđene kule, a sa sobom su imali sve što je potrebno da se izdrži opsada, 19Makabej ostavi Šimuna i Josipa sa Zakejem i njegovima, njih dovoljan broj za opsadu, a sam ode u druga mjesta, gdje je bila veća potreba. 20Ali Šimunove ljude, pohlepne za novcem, potkupiše neki što su se onamo sklonili, tako te oni, primivši sedamdeset tisuća drahma, pustiše neke da uteknu. 21Kad su Makabeju javili što se dogodilo, on skupi narodne vođe i optuži krivce da su za novce prodali svoju braću jer su pustili da pobjegnu neprijatelji. 22Zato ih je dao pogubiti kao izdajice, a onda odmah zauze obje kule. 23Sretan u oružju, pobi u obadvije tvrđave preko dvadeset tisuća ljudi.
Juda se tuče s Timotejem,
zauzima Gezer
    24Timotej, koga su Židovi prije porazili, skupi mnogo stranih četa, sabra znatan broj azijskih konjanika i krenu na Judeju misleći da će je oružjem osvojiti. 25Kad se približavao, Makabej i njegovi ljudi stadoše zazivati Boga, posuvši glave prahom i pripasavši oko bokova kostrijet. 26Padnuvši ničice na podnožju žrtvenika, molili su Boga da im bude milostiv: da bude neprijatelj njihovih neprijatelja, protivnik njihovih protivnika, kako to objašnjava Zakon.
    27Kad su završili molitvu, pograbiše oružje, prilično se odmaknuše od grada i zaustaviše pred neprijateljem. 28Upravo u cik zore pograbiše se. Jednima je zalog uspjeha i pobjede, osim hrabrosti, bilo uzdanje u Gospodina, a drugi su vodstvo boja stavili samo u junaštvo. 29Kad se razmahalo kreševo, protivnicima se ukaza s neba pet krasnih ljudi na konjima sa zlatnim uzdama; oni stadoše na čelo Židovima. 30U isto vrijeme uzeše Makabeja među se da ga štite svojim oružjem i čuvaju neranjena, dok su na protivnike bacali strelice i munje, tako da su ih zabliještili i smeli te se oni raspršiše u najvećem neredu. 31Bi tada pobijeno dvadeset tisuća i pet stotina pješaka i šest stotina konjanika.
    32Timotej pobježe u vrlo utvrđeno mjesto zvano Gezer, kojim je upravljao Hereja. 33Makabej i njegovi srčano su ga opsjedali četiri dana. 34Uzdajući se u čvrstoću mjesta, oni koji bijahu ondje užasno su psovali i sipali bestidnosti. 35Kad je peti dan počelo svitati, dvadeset mladića iz Makabejeve vojske, poneseno gnjevom zbog onih psovki, jurnu na zid muški hrabro i u divljem žaru pobi svakoga na koga naiđe. 36Jednako su na opsjednute navalili i drugi s protivne strane. Zažegli su kule i, raspirivši lomače, žive sažgali one bogohulnike. Drugi razbiše vrata, pustiše unutra ostalu vojsku i zaposjedoše grad. 37Timoteja, koji se sakrio u neku nakapnicu, zaklaše zajedno s njegovim bratom Herejom i Apolofanom.
    38Pošto obaviše posao, počeše himnama i zahvalnicama slaviti Gospodina koji je Izraelu iskazao veliku dobrotu i dao mu pobjedu.
Prva Lizijina vojna
2 Mak 11.
Malo zatim kraljev skrbnik i rođak Lizija, koji je bio na čelu državnih poslova, vrlo teško podnoseći posljednje događaje, 2skupi kojih osamdeset tisuća pješaka i svekoliko svoje konjaništvo te krenu na Židove, u nakani da Grad učini grčkim naseljem 3i da Hram, poput svetišta poganskih naroda, podloži porezu i svake godine prodaje svećeničku čast. 4Nije nimalo mislio na Božju moć: zanijelo ga mnoštvo njegovih pješaka i tisuće konjanika te osamdeset njegovih slonova.
    5Upade u Judeju i približi se Betsuru, utvrđenu mjestu, udaljenu kojih pet stadija od Jeruzalema, te ga ljuto pritisnu. 6Kad Makabej i njegovi doznaše da Lizija opsjeda tvrđave, počeše plakati i liti suze, moleći Gospodina da Izraelu pošalje dobroga anđela da ga spasi. 7Nato Makabej prvi pograbi oružje i potače druge da se zajedno s njim izlože pogibli i pomognu svojoj braći. Puni žara, srnuše zajedno. 8Dok su se još nalazili blizu Jeruzalema, ukaza im se na čelu konjanik u bijelim haljinama koji je vitlao zlatnim oružjem. 9Tada se svi zajedno zahvališe milosrdnom Bogu i toliko se ohrabriše da su bili spremni probosti ne samo ljude nego i najdivljije zvijeri i probiti željezne zidove. 10Kretali su naprijed u bojnom redu sa suborcem koji im je milošću Gospodnjom stigao s neba. 11Zagnaše se na neprijatelje kao lavovi, oboriše jedanaest tisuća pješaka i tisuću i šest stotina konjanika, a ostale natjeraše u bijeg. 12Većina se spasila, ali ranjeni i razoružani. Sam se Lizija spasio sramotnim bijegom.
Mir sa Židovima - Četiri pisma o ugovoru
    13Lizija nije bio nerazuman; razmišljao je o porazu koji je pretrpio i uvidio je da su Hebreji nepobjedivi jer im je suborac svesilni Bog. 14Zato im poruči da pod svim pravednim uvjetima pristanu na mir, a on će kralja sklonuti da im postane prijatelj. 15Makabej pristade na sve što je Lizija predlagao, jer mu bijaše stalo do općeg dobra. A sam kralj odobri sve što je Makabej preko Lizije za Židove pismeno zatražio.
    16Pismo što ga je Lizija pisao Židovima glasilo je ovako: "Lizija pozdravlja židovski narod! 17Vaši poslanici Ivan i Apsalom predali su mi niže prepisanu ispravu, preporučujući njezin sadržaj. 18Ja sam nato izvijestio kralja o onom s čime ga je trebalo upoznati, i on je odobrio sve što je bilo prihvatljivo. 19Ako se, dakle, budete i dalje blagonaklono odnosili prema državnim probicima, ja ću ubuduće nastojati da poradim za vaše dobro. 20Ujedno sam vašim i svojim izaslanicima naložio da s vama rasprave o pojedinostima. 21Da ste zdravo! Godine sto četrdeset i osme, dvadeset i četvrtoga Dioskora."
    22Kraljevo je pismo glasilo ovako: "Kralj Antioh pozdravlja brata Liziju. 23Naš se otac preselio k bogovima, a mi želimo da nam se u kraljevstvu svatko nesmetano bavi svojim poslovima. 24Čuli smo da Židovi ne prihvaćaju helenskih običaja moga oca, nego vole svoj poseban način života i traže da im se dopusti da se ravnaju po posebnim zakonima. 25Želeći, dakle, da i taj narod bude nesmetan, odlučujemo da im se vrati Hram, tako da mogu slobodno živjeti po običajima svojih predaka. 26Zato će biti dobro da im pošalješ poslanike koji će s njima sklopiti ugovor, pa da se, znajući za našu odluku, raspoloženi i radosni late svojih poslova."
    27Kraljevo pismo židovskom narodu glasilo je ovako: "Kralj Antioh pozdravlja židovsko starješinstvo i ostale Židove. 28Nadamo se da ste dobro, kako vam i želimo. I mi smo zdravi. 29Menelaj nam je saopćio da se želite vratiti svojim domovima. 30Svima onima koji se kućama vrate do tridesetog Ksantika bit će zajamčena nekažnjivost. 31Židovi će se služiti svojom posebnom hranom i zakonima kao i prije. Neka se nikome od njih više nikako ne dosađuje zbog pogrešaka učinjenih iz neznanja. 32Ujedno vam šaljem Menelaja da vas umiri. 33Da ste zdravo! Godine sto četrdeset i osme, petnaestog Ksantika."
    34A i Rimljani su Židovima poslali pismo, koje glasi ovako: "Kvint Memije, Tit Manilije i Manije Sergije, rimski poslanici, pozdravljaju židovski narod. 35Mi pristajemo na ono što vam je dopustio kraljev rođak Lizija. 36O onome pak što je on smatrao da treba predložiti kralju na potvrdu - odmah dobro razmislite i pošaljite nam smjesta nekoga da bismo to mogli izložiti onako kako odgovara, jer putujemo u Antiohiju. 37Zato se požurite i pošaljite ljude da i mi doznamo vaše mišljenje. 38Da ste zdravo! Godine sto četrdeset i osme, petnaestog dana mjeseca Dioskora."
Judina odmazda protiv Jope i Jamnije
2 Mak 12.
Kad su sklopili ugovore, Lizija se vrati kralju, a Židovi se latiše poljskih radova. 2Ali mjesni upravitelj Timotej i Genejev sin Apolonije, pa i Jeronim i Demofon, kojima se pridružio i Cipranin Nikanor, nisu Židovima dali ni mira ni pokoja.
    3Uto su Jopljani izvršili veliko nedjelo. Pozvali su svoje sugrađane Židove sa ženama i djecom na pripremljene lađe kao da im ništa zlo ne spremaju. 4Na temelju javnoga gradskog zaključka, Židovi se odazvaše, jer im bijaše stalo do mira, a nisu ni naslućivali ikakvo zlo. Izvedoše ih na morsku pučinu i potopiše najmanje dvije stotine.
    5Čim je Juda doznao za okrutnost izvršenu nad njegovim sunarodnjacima, obavijesti o tome svoje ljude; 6zazvavši Boga, pravednog suca, navali na ubojice svoje braće. Noću zapali pristanište i spali lađe te pobi one koji su se onamo sklonili. 7Budući da je mjesto bilo zatvoreno, otišao je s namjerom da se vrati i istrijebi sve Jopljane. 8Kad je doznao da i Jamnijci namjeravaju jednako postupiti sa svojim sugrađanima Židovima, 9navali noću na njih i zapali im pristanište s lađama, tako da se blijesak vatre vidio sve do Jeruzalema, udaljena dvije stotine i četrdeset stadija.
Upad u Galaaditidu
    10Kad su odande odmakli devet stadija, na pohodu protiv Timoteja, navališe na njih Arapi, njih najmanje pet tisuća pješaka i pet stotina konjanika. 11Zametnu se žestoka bitka, u kojoj su Judini vojnici s pomoću Božjom pobijedili. Pobijeđeni nomadi zamoliše Judu za mir. Obećali su da će mu dati stoku i u drugome mu biti na korist. 12Juda, držeći da će mu zaista moći u mnogome biti od pomoći, pristade na mir s njima; dadoše si desnice pa se povukoše pod šatore.
    13Potom navali na grad Kaspin, utvrđen nasipima i okružen bedemima, a naseljen pučanstvom najrazličitijih narodnosti. 14Njegovi su se građani pouzdavali u čvrste zidove i zalihu hrane, pa su se drsko vladali prema Judinim ljudima, rugali im se, psovali, svašta nepristojno govorili. 15Judini ljudi zazvaše velikog Gospodara svijeta, koji je bez zidodera i naprava u Jošuino vrijeme oborio Jerihon, i divlje nasrnuše na zid. 16Zauzevši s Božjom voljom grad, izvršiše neopisiv pokolj, tako da se obližnje jezero, dva stadija široko, činilo kao da je puno krvi koja je u nj tekla.
Bitka kod Karniona
    17Odmakavši odande sedam stotina i pedeset stadija, dođoše u Harak, k Židovima zvanim Tubijanci. 18U tim krajevima nisu, doduše, zatekli Timoteja, jer je odande otišao neobavljena posla, ali je na jednom mjestu ostavio snažnu posadu. 19Tada Makabejevi zapovjednici Dositej i Sosipater krenuše onamo i pobiše ljude koje je Timotej ostavio u tvrđavi, njih više od deset tisuća. 20Nato je Makabej svoju vojsku rasporedio na kohorte i odredio im zapovjednike, pa navali na Timoteja, koji je oko sebe imao stotinu i dvadeset tisuća pješaka i dvije tisuće pet stotina konjanika. 21Kad je Timotej doznao da dolazi Juda, najprije otposla ženu, djecu i opremu u mjesto zvano Karnion. To je mjesto bilo neosvojivo i teško pristupačno, jer su onamo vodili sami tijesni klanci.
    22Čim se pojavila prva Judina kohorta, neprijatelja spopade strava. Ulijevala im je strah pojava Onoga koji sve vidi. Udariše u bijeg na sve strane, tako da su se često međusobno ranjavali, probadali se vlastitim mačevima. 23Juda ih je žestoko gonio i probadao te zlikovce: pobi ih do trideset tisuća. 24Sam pak Timotej dopade u šake Dositejevim i Sosipatrovim ljudima. Tada ih uze vrlo prepredeno moliti da ga otpuste živa, jer da kod njega ima mnogo njihovih roditelja i braće te bi ih moglo zadesiti kakvo zlo. 25Kad ih je napokon uvjerio svečanim obavezama da će te ljude vratiti žive i zdrave, pustiše ga - da spase svoju braću.
    26Juda krenu na Karnion i Atargatis i pobi dvadeset i pet tisuća ljudi.
Povratak putem Efrona i Scitopolisa
    27Pošto je ove pobijedio i uništio, pošao je s vojskom i na utvrđeni grad Efron, u kojem bijaše Lizanija s četama najrazličitijih narodnosti. Kršni mladići poredani pred zidovima borili se snažno, a unutra bilo je mnogo bojnih naprava i zaliha bacača. 28Ali zazvavši u pomoć Svemogućega koji svojom moći lomi neprijateljske snage, Židovi osvojiše grad i pobiše u njemu oko dvadeset i pet tisuća stanovnika. 29Podigavši se odande, uputiše se protiv Scitopolisa, koji je od Jeruzalema udaljen šest stotina stadija. 30Ali su ondje naseljeni Židovi posvjedočili da su stanovnici Scitopolisa s njima vrlo prijazni te su ih u teškim vremenima susretljivo primali. 31Juda i njegovi zahvališe im, potičući ih da se i ubuduće pokažu blagonakloni prema njihovu narodu. Stigoše u Jeruzalem nešto prije Blagdana sedmica.
Borba protiv Gorgije
    32Poslije blagdana Pedesetnice udariše na idumejskog vojskovođu Gorgiju. 33Taj je izišao sa tri tisuće pješaka i četiri stotine konjanika. 34U boju pade izvjestan broj Židova. 35Neki Dositej, konjanik iz redova Tubijanaca, čovjek hrabar, uhvati Gorgiju. Držeći ga za plašt, silom ga je vukao da prokletnika zarobi živa; ali na nj naletje neki trački konjanik i odsiječe mu ruku u ramenu. Gorgija pobježe u Marisu. 36Kako su se Ezdrinovi ljudi od dugog vojevanja izmorili, Juda zamoli Gospodina da im u boju bude pomoćnik i vođa. 37Potom jezikom otaca zaklikta što mu grlo dade i zapjeva hvalospjeve te nenadano napade Gorgijine ljude i natjera ih u bijeg.
Žrtva za mrtve
    38Sabravši vojsku, Juda se uputi u grad Odolam. Kako je upravo osvanuo sedmi dan, ondje se prema običaju očistiše i proslaviše subotu. 39Sutradan su došli Judini ljudi - jer je već bio posljednji čas - da pokupe tjelesa onih što su pali i da ih pokopaju uz njihove rođake u grobovima otaca. 40Tu su pod odjećom svakoga mrtvaca našli predmete posvećene jamnijskim idolima, što Zakon Židovima zabranjuje. Tako je svima postalo jasno da je to uzrok njihove smrti. 41Zato su svi stali blagoslivljati Gospodina, pravednog suca koji otkriva ono što je sakriveno. 42Zatim se pomoliše da bi se počinjeni grijeh sasvim oprostio. Plemeniti Juda opomenu vojnike da se čuvaju čisti od grijeha, jer sad vide što je zbog grijeha zadesilo one koji su pali. 43Nato je sabrao oko dvije tisuće srebrnih drahmi i poslao u Jeruzalem da se prinese žrtva okajnica za grijeh. Učinio je to vrlo lijepo i plemenito djelo jer je mislio na uskrsnuće. 44Jer da nije vjerovao da će pali vojnici uskrsnuti, bilo bi suvišno i ludo moliti za mrtve. 45K tome je imao pred ovima najljepšu nagradu koja čeka one koji usnu pobožno. Svakako, sveta i pobožna misao. Zato je za pokojne prinio žrtvu naknadnicu da im se oproste grijesi.
Vojna Antioha i Lizije
Menelajeva smrt
2 Mak 13.
Godine sto četrdeset i devete dočuli su Judini ljudi da Antioh Eupator dolazi s mnoštvom vojske na Judeju 2i da je s njime njegov skrbnik Lizija, upravitelj državnih poslova; i da svaki ima grčku vojsku od stotinu i deset tisuća pješaka, pet tisuća i tri stotine konjanika, dvadeset i dva slona i tri stotine bojnih kola, opremljenih srpovima.
    3Njima se pridružio i Menelaj, vrlo prepredeno potičući Antioha, ne zato što bi svojoj domovini želio sreću, nego u nadi da će se održati na vlasti. 4Ali Kralj kraljeva raspiri Antiohov gnjev na zlikovca, jer je Lizija kralju obrazložio da je Menelaj krivac svemu zlu. Zato Antioh zapovjedi da ga odvedu u Bereju i ondje pogube prema mjesnom običaju. 5U tom se mjestu nalazi kula visoka pedeset lakata, puna pepela, a na njoj je naprava koja se okreće naokolo i odasvud sunovraćuje u pepeo. 6Tu se mora popeti krivac svetogrdne pljačke ili kakvih drugih velikih zločina da ga odande strmoglave u smrt. 7Takva je smrtna kazna zadesila tog nevjernika Menelaja a da ga nisu ni pokopali. 8I to s pravom; sagriješio je mnogo protiv žrtvenika, kojega je i oganj i pepeo svet, i zato ga je stigla smrt u pepelu.
Molitve i uspjeh Židova kraj Modina
    9U to se primicao kralj, premećući u glavi najokrutnije nakane kako bi Židovima napakostio još gore nego njegov otac. 10Kad je Juda za to saznao, odredio je da narod danju i noću zazivlje Gospodina, da i sad kao nekoć pritekne u pomoć onima kojima prijeti pogibao da ih liše Zakona, domovine i svetog Hrama 11te da ne dopusti da puk koji je malo odahnuo opet padne pod vlast bogohulnih naroda. 12Kad su svi zajedno izvršili taj nalog, zaklinjući milosrdnog Gospodina suzama i postovima, prostrti ničice tri dana zaredom, Juda ih ohrabri i pozva da se spreme. 13Potom je sa starješinama odlučio da ne čekaju, nego da iziđu i s Božjom pomoći riješe stvar prije nego kraljeva vojska upadne u Judeju i zauzme grad.
    14Prepustivši, dakle, pothvat Stvoritelju svijeta, potaknu svoje drugove da se za zakone, Hram, Grad, domovinu i ustanove junački bore na život i smrt, pa se utabori kod Modina. 15Davši tada svojima bojni zov: "Božja je pobjeda!", noću s najboljim poizbor momcima napade kraljev šator; pobi u taboru oko dvije tisuće ljudi, a njegovi ljudi probodoše najvećega slona i njegova upravljača u kućici. 16Ispuniše sav tabor stravom i metežom pa se pobjedonosno povukoše. 17Kad je počela svitati zora, sve je bilo gotovo, jer je Gospod pomogao i štitio Judu.
Antioh V. pregovara sa Židovima
    18Kad je kralj iskusio židovsku hrabrost, pokuša varkama napadati njihove položaje. 19Približi se snažnoj židovskoj tvrđavi Betsur, ali je bio odbijen, svladan, pobijeđen.
    20Juda je opsjednutima slao što im je bilo potrebno. 21Ali je neki Rodok iz židovske vojske neprijateljima odao tajne. Pronašli su ga, uhvatili i smaknuli. 22Kralj je i drugi put poveo pregovore s onima u Betsuru, ponudio im mir, prihvatio uvjete pa se povukao; a zatim napade Judu i njegove ljude, ali bi poražen. 23Kad je doznao da je Filip, koga je postavio za državnog upravitelja u Antiohiji, podigao bunu, usplahirio se pa stade opet pregovarati sa Židovima; prihvati njihove uvjete i zakletvom se na njih obveza. Poslije izmirenja prinese žrtvu, počasti Hram i nadari Sveto mjesto.
    24Dobro je primio Makabeja i postavio ga za namjesnika od Ptolemaide do zemlje Gerenijaca. 25Ode u Ptolemaidu, ali se njezini građani nisu slagali s ugovorom; negodovali su zbog nekih stavaka i tražili da se ponište. 26Tada se na besjedište pope Lizija. Branio je nagodbu kako je najbolje znao; uvjeri stanovnike, umiri ih i pridobi, a onda se vrati u Antiohiju.
    Tako se završio kraljev vojni pohod i uzmak.
VII. BORBA PROTIV NIKANORA, ZAPOVJEDNIKA DEMETRIJA I.
NIKANOROV DAN
Upletanje velikog svećenika Alkima
2 Mak 14.
Poslije tri godine saznali su Juda i njegovi ljudi da je Seleukov sin Demetrije s jakom vojskom i brodovljem doplovio u luku Tripolis, 2zavladao zemljom i pogubio Antioha i njegova skrbnika Liziju. 3Neki Alkim, koji je prije bio veliki svećenik a poslije se u vrijeme pobune svojevoljno okaljao, videći da se nikako ne može održati i da mu je posve onemogućen pristup k svetom žrtveniku, 4pođe godine sto pedeset i prve kralju Demetriju i donese mu zlatnu krunu i palmu, i k tome maslinove grančice koje se običavaju prikazivati u Hramu. Inače tog dana nije učinio ništa više.
    5Ali kad ga je potom Demetrije pozvao u vijeće i upitao kakvo je raspoloženje i koje su nakane Židova, on iskoristi tu priliku za svoje lude namjere i odgovori: 6"Židovi koji se zovu Hasideji, a kojima je na čelu Juda Makabej, vode neprestano ratove i dižu bune te ne daju da se kraljevstvo naužije blagostanja. 7Zato sam ja, lišen pradjedovske časti, to jest velikog svećeništva, došao ovamo, 8jer su mi na srcu u prvom redu kraljevska prava, a u drugom naši sugrađani, jer zbog nepromišljenosti spomenutih ljudi sav naš narod trpi nemalu štetu. 9Kad sve to potanko saznaš, o kralju, po svojoj blagoj čovjekoljubivosti koju gojiš prema svima, udostoj se pobrinuti za dobro naše zemlje i našega naroda, kojemu prijeti pogibao sa svih strana. 10Jer dok Juda živi, ne može država uživati mira."
    11Čim je to izgovorio, ostali kraljevi prijatelji, neprijateljski raspoloženi prema Judi, još većma uzeše podjarivati Demetrija. 12On odmah dozva Nikanora, koji je zapovijedao odredom slonova, te ga imenova upraviteljem Judeje i posla ga 13s nalogom da Judu pogubi a njegove ljude rastjera te da Alkima postavi za velikog svećenika veličanstvenog Svetišta. 14Oni pogani koji bijahu pred Judom iz Judeje pobjegli pridružiše se hrpimice Nikanoru, jer su mislili da će se nezgode i nesreće Židova okrenuti u njihovu korist.
Nikanor se sprijateljuje s Judom
    15Kad su Židovi čuli za Nikanorov dolazak i za navalu pogana, posuli su se prašinom i stali se moliti Onome koji je dovijeka uspostavio svoj narod i koji se uvijek vidljivim znakovima zauzima za svoju Baštinu. 16Na nalog svog zapovjednika odmah krenuše odande i sukobiše se s njima kod mjesta Desaua. 17Judin brat Šimun uhvati se s Nikanorom, ali, iznenađen neočekivanim dolaskom protivničkih četa, pretrpje malen neuspjeh. 18Ipak se Nikanor bojao da odluči krvlju, jer je čuo o junaštvu Jude i njegovih, o njihovoj neustrašivosti u bojevima za domovinu. 19Zato je poslao Posidonija, Teodota i Natatiju da Židovima predlože i prihvate mirovne ponude.
    20Ispitavši dublje te prijedloge, zapovjednik ih priopći svojim vojnicima; pokazalo se da su jednodušni i da pristaju na nagodbu. 21Uglavili su dan kada će se zapovjednici sastati na istom mjestu. Tada su sa svake strane došla po jedna bojna kola te su postavili počasne stolice. 22Juda je na prikladnim mjestima razmjestio naoružane ljude spremne ako bi neprijatelji iznenada što vjerolomno pokušali. Lijepo su se sporazumjeli. 23Nikanor se zadržao u Jeruzalemu, ne čineći ništa nepravedno. Štoviše, otpustio je ljude koji se bijahu okupili oko njega. 24Judu je neprestano imao uza se, jer je u srcu osjećao sklonost prema tom čovjeku. 25Nagovorio ga da se oženi i da ima djecu. Juda se oženio, živio u blagostanju i nauživao se života.
Alkim ponovo raspiruje neprijateljstvo
Nikanor prijeti Hramu
    26Kad je Alkim vidio njihovu međusobnu sklonost i shvatio da su sklopili ugovor, otišao je Demetriju i rekao mu da Nikanor ima izdajničke namjere, jer je Judu, protivnika njegova kraljevstva, imenovao nasljednikom. 27Nato se kralj razgnjevi: razjaren klevetama tog nitkova, napisa Nikanoru pismo i poruči mu da zbog nagodbe veoma negoduje; i zapovjedi mu da mu odmah u Antiohiju pošalje Makabeja okovana.
    28Kad je to stiglo Nikanoru, zbunio se, jer mu bijaše teško da pogazi nagodbu s čovjekom koji nije ništa kriv. 29Ali kako nije bilo moguće usprotiviti se kralju, vrebao je prigodu da taj nalog izvrši lukavštinom. 30Makabej je ipak zamijetio da se Nikanor hladnije vlada prema njemu i da ga susreće grublje nego što je običavao te nasluti da ta hladnoća nije dobar znak. Zato skupi oko sebe mnogo svojih pristalica i stade izbjegavati Nikanora. 31A ovaj, videći kako ga je čovjek vješto nadmudrio, pođe u uzvišeni i sveti Hram upravo kad su svećenici prinosili obredne žrtve i zapovjedi da mu predaju tog čovjeka. 32Kako su mu oni pod zakletvom izjavljivali da ne znaju gdje je čovjek koga traži, 33on podiže desnicu prema Hramu i zakle se ovako: "Ako mi ne predate Judu svezana lancima, sravnit ću to Božje svetište sa zemljom, raskopat ću žrtvenik te ću na istome mjestu podići divan hram Dionizu." 34Rekavši to, ode. Tada svećenici podigoše ruke prema nebu i zazvaše Onoga koji je uvijek branio naš narod: 35"O ti Gospodaru komu ništa ne treba, tebi se svidjelo da se Hram u kojem prebivaš nalazi među nama. 36Zato sad, sveti Gospodaru svake svetosti, sačuvaj dovijeka neoskvrnjen ovaj Dom koji je nedavno očišćen."
Razisova smrt
    37Uto Nikanoru optužiše Razisa, jednog od jeruzalemskih starješina, čovjeka koji je ljubio svoje sugrađane i bio na vrlo dobru glasu, pa su ga zbog njegove dobrote nazivali ocem Židova. 38On je već u prvim vremenima pobune bio okrivljen zbog židovstva te se tijelom i dušom najpostojanije izložio za židovstvo. 39Stoga je Nikanor, da pokaže svoju otvorenu nesklonost prema Židovima, poslao preko pet stotina vojnika da ga uhvate, 40jer nije sumnjao da će nestanak tog čovjeka za Židove značiti težak udarac. 41Kad je, dakle, rulja već gotovo osvojila kulu i jurišala na ulazna vrata, kad je već bio izdan nalog da se podmetne vatra i vrata zapale, Razis se, opkoljen odasvud, baci na vlastiti mač. 42Radije je htio časno poginuti nego dopasti u bezbožničke ruke da podnosi uvrede nedostojne njegove plemenitosti. 43Ali kako se u bojnoj žurbi nije smrtno pogodio, a rulja na vrata prodirala unutra, odvažno otrča na zid te se junački strmoglavi na rulju. 44Kako su se svi odmah razmakli, pade usred praznine. 45Još dišući, ponesen gnjevom, ustade sav obliven krvlju i unatoč teškim ranama potrča kroz rulju te stade na strmu pećinu. 46Već posve bez krvi, istrže sebi utrobu uhvativši je objema rukama te je baci na rulju, moleći Gospodara života i duha da mu je jednom opet vrati. Tako je preminuo.
Nikanorove hule
2 Mak 15.
Kad je Nikanor doznao da se Juda i njegovi nalaze u području Samarije, odlučio je da ih bez ikakve opasnosti napadne na dan počinka. 2Židovi koji su ga prisilno slijedili opomenuše ga: "Nemoj ih tako divljački i barbarski zatirati, nego poštuj dan što ga je Onaj koji bdi nad svime napose posvetio." 3Tada ih taj trostruki zlikovac upita postoji li na nebu vladalac koji je zapovjedio da se svetkuje dan subotnji. 4Kad su mu oni izjavili: "Postoji živi Gospod, Vladalac na nebu, koji zapovjedi da se svetkuje sedmi dan", 5on odgovori: "A ja sam vladalac na zemlji i ja zapovijedam da se pograbi oružje i da se izvrše kraljevski poslovi."
    Ipak mu nije uspjelo da izvrši svoju zločinačku odluku.
Judin poticaj i san
    6Dok se Nikanor u krajnjoj razmetljivosti nadimao te odlučio da plijenom, otetim Judi i njegovima, podigne zajednički spomenik, 7Makabej se opet postojano i nepokolebljivo uzdao da će mu Gospodin priteći u pomoć. 8Hrabrio je svoje ljude neka se ne plaše navale pogana, nego neka se sjete pomoći što su je od Neba već primili i nadaju se da će im i sada Svemogući udijeliti pobjedu. 9Osokolivši ih riječima Zakona i Proroka, podsjetivši ih na bojeve što su ih već bili, učvrsti ih u hrabrosti. 10Kad im je tako osmjelio srca, još ih upozori kako pogani okreću vjerom i krše zakletvu.
    11Pošto je tako svakoga od njih naoružao manje pouzdanjem u štitove i koplja a više smjelošću i pobudnim riječima, ispriča im vjerodostojan san, viđenje, a oni mu se svi obradovaše. 12Evo što je vidio: bivši veliki svećenik Onija, čovjek dobar i čestit, skroman u ophođenju, blage ćudi, otmjen u govoru, od djetinjstva vičan svakoj kreposti, podigao ruke i molio za svu židovsku zajednicu. 13Zatim se Judi ukazao i čovjek vremešan i častan, čudesna i veličanstvena dostojanstva. 14Tada Onija progovori: "Ovo je ljubitelj svoje braće koji se mnogo moli za narod i za sav Sveti grad - Božji prorok Jeremija." 15Nato Jeremija pruži desnicu i Judi preda zlatan mač. Predajući mu ga, reče: 16"Prihvati ovaj sveti mač: Božji je dar, njime ćeš slomiti neprijatelje!"
Raspored boraca
    17Obodreni tim lijepim Judinim riječima, što su mogle nadahnuti junaštvom i mlada srca ispuniti muževnošću, Židovi odlučiše da se i ne utabore, nego da odmah navale i junački, u borbi prsa o prsa, sve riješe, budući da su Grad i svetinje i Hram bili u opasnosti. 18Nisu se toliko zabrinjavali za žene, djecu, braću i rođake, koliko ih je morio najveći i prvi strah - strah za posvećeni Hram.
    19Ali je i one koji su ostali u gradu obuzimala velika tjeskoba: bili su u strahu zbog bitke na otvorenom polju. 20Svi su iščekivali ishod bitke: neprijatelj se već bio sabrao i svrstao za boj, slonove su doveli na prikladna mjesta, a konjanike razmjestili na krilima.
    21Makabej vidje to veliko mnoštvo, raznovrsnu opremu i strašnu pojavu slonova. Podiže ruke k nebu i zazva čudotvorca Gospodina, jer je znao da on pobjede ne dijeli prema oružju nego prema tomu koga smatra dostojnim. 22Zazvao je ovako: "Ti si, o Gospodaru, za judejskog kralja Ezekije poslao svog anđela, koji pobi sto osamdeset i pet tisuća Sanheribovih ljudi. 23Zato, o nebeski Vladaru, pošalji i sad ispred nas dobra anđela da sije strah i trepet! 24Jakom mišicom svojom udari one koji, huleći, izađoše da napadnu tvoj sveti narod!" Tako je završio molitvu.
Nikanorov poraz
    25Dok su se Nikanorove čete primicale uz jeku truba i bojne pjesme, 26Judini se ljudi sukobiše s neprijateljem uz vapaje i molitve. 27Boreći se rukama a moleći se srcima Bogu, oborili su ne manje od trideset i pet tisuća ljudi, obradovani očevidnom Božjom pomoći. 28Kad su se poslije boja veselo vraćali, opaziše Nikanora gdje leži u bojnoj opremi. 29Podiže se vika i nasta metež, a oni uzeše slaviti Svemogućega jezikom svojih otaca. 30Nato Juda, koji se tijelom i dušom bacio u prve redove za svoje sugrađane i koji je prema svojim sunarodnjacima gajio mladenačku blagonaklonost, zapovjedi da Nikanoru odsijeku glavu i ruku u ramenu i odnesu ih u Jeruzalem. 31I sam je onamo pošao, sazvao svoje sunarodnjake i svećenike te stao pred žrtvenik. Tada posla po one u Tvrđi: 32pokaza im glavu zločinačkog Nikanora i ruku koju taj hulitelj bijaše drzovito podigao protiv svetog Doma Svevladara. 33Odrezavši jezik bezbožnog Nikanora, naredi da se komad po komad dade pticama i da se pred Hramom objesi njegova luđačka ruka. 34Svi su tada, upravivši oči nebu, blagoslivljali Gospoda koji se očitovao: "Blagoslovljen bio Onaj koji je svoje Prebivalište sačuvao neoskvrnjeno!"
    35Juda objesi Nikanorovu glavu na Tvrđu, da svima bude na vidiku kao očevidan znak pomoći Gospodnje. 36Svi jednodušno zaključiše da se taj dan nipošto ne zaboravi, nego da se slavi trinaestog dana dvanaestog mjeseca, koji se aramejskim jezikom zove Adar, uoči dana Mordokajeva.
Pogovor
    37Budući da je s Nikanorom dokončano te su Hebreji od tog vremena zavladali gradom, ja ću ovim završiti svoju povijest. 38Ako sam je dobro i vješto sastavio, ispunila mi se želja. Ako li slabo i osrednje, učinio sam što sam mogao. 39Jer kao što je štetno piti samo vino ili samu vodu, dok je vino pomiješano s vodom tečnije i ugodnije, tako se i pravilno raspoređen prikaz sviđa ušima onih koji knjigu slušaju. Time završavam.
Proročke knjige
Psalmi (Ps.)
PSALAM 1
Dva puta
Ps 1.
Blago čovjeku koji ne slijedi savjeta opakih,
ne staje na putu grešničkom
        i ne sjeda u zbor podrugljivaca,
2već uživa u Zakonu Jahvinu,
Zakonu njegovu misli dan i noć.
3On je k'o stablo zasađeno
        pokraj voda tekućica
        što u svoje vrijeme plod donosi;
    lišće mu nikad ne vene,
        sve što radi dobrim urodi.
4Nisu takvi opaki, ne, nisu takvi!
        Oni su k'o pljeva što je vjetar raznosi.
5Stoga se opaki neće održati na sudu,
        ni grešnici u zajednici pravednih.
6Jer Jahve zna put pravednih,
        a propast će put opakih.
PSALAM 2
Mesijanska drama
Ps 2.
 Zašto se bune narodi,zašto puci ludosti snuju?
2Ustaju kraljevi zemaljski,
        knezovi se rote protiv Jahve
        i Pomazanika njegova:
3"Skršimo okove njihove
        i jaram njihov zbacimo!"
4Smije se onaj što na nebu stoluje,
        Gospod im se podruguje.
5Tad im veli u svom gnjevu,
        žestinom ih on zbunjuje:
6"Ta ja kralja svog postavih
        nad Sionom, svojom svetom gorom."
7Obznanjujem odluku Jahvinu:
        Gospodin mi reče:
        "Ti si sin moj, danas te rodih.
8Zatraži samo, i dat ću ti puke u baštinu,
        i u posjed krajeve zemaljske.
9Vladat ćeš njima palicom gvozdenom
        i razbit ih kao sud lončarski."
10Opametite se sada, vi kraljevi,
        Urazumite se, suci zemaljski.
11Služite Jahvi sa strahom,
        s trepetom se pokorite njemu,
12da se ne razgnjevi te ne propadnete na putu,
        kad uskoro plane srdžba njegova.
    Blago svima koji se njemu utječu!
PSALAM 3
Jutarnji vapaj progonjena pravednika
Ps 3.
Psalam. Davidov.
Kad je David bježao pred sinom Abšalomom.
2Jahve, koliko je tlačitelja mojih,
        koliki se podižu na me!
3Mnogi su što o meni zbore:
        "Nema mu spasenja u Bogu!"
4Ti si ipak štit moj, Jahve;
        slavo moja, ti mi glavu podižeš.
5Iza sveg glasa Jahvi zavapih,
        i on me usliša sa svete gore svoje.
6Sad mogu leć' i usnuti,
        i onda ustat' jer me Jahve drži.
7Ne bojim se tisuća ljudi
        što me opsjedaju dušmanski.
8Ustani, o Jahve!
        Spasi me, o Bože moj!
    Ti udaraš po obrazu sve neprijatelje moje,
        opakima zube razbijaš.
9U Jahve je spasenje:
        na tvom narodu tvoj je blagoslov!
PSALAM 4
Večernja molitva
Ps 4.
Zborovođi. Uz žičana glazbala.
Psalam. Davidov.
2Kad zazovem, usliši me, Bože, pravdo moja,
        ti što me u tjeskobi izbavi:
        smiluj mi se, usliši moju molitvu!
3Sinovi čovječji, dokle će vam srca ostati tvrda?
        Zašto ispraznost ljubite, opsjenu slijedite?
4Znajte: Jahve čudesno uzvisuje prijatelja svoga;
        Gospodin će me uslišiti kad ga zazovem.
5Promislite u srcima i ne griješite,
        dršćite na svojim ležajima i zanijemite.
6Prinesite žrtve pravedne,
        u Jahvu se uzdajte!
7Mnogi govore: "Tko će nam pokazati sreću?"
        Obasjaj nas, Jahve, svjetlom svoga lica!
8Više si u srce moje ulio radosti
        nego kad obilno rode pšenica i vino.
9Čim legnem, odmah u miru i usnem,
        jer mi samo ti, o Jahve,
        daješ miran počinak.
PSALAM 5
Jutarnja molitva
Ps 5.
Zborovođi. Uz frule.
Psalam. Davidov.
2Čuj, o Jahve, riječi moje,
        jecaje moje razaberi!
3Osvrni se na glas mog prizivanja,
        o Kralju moj i Bože moj,
        jer tebe vruće zazivam!
4Jahve, zorom glas mi već čuješ,
        zorom ti već lijem molitve u nadi čekajuć'.
5Jer ti nisi Bog kom je nepravda mila:
        zlobniku nema boravka s tobom,
6opaki ne mogu opstati pred tvojim pogledom.
    Mrziš sve što čine bezakonje
7i uništavaš lažljivce.
    Varalica i krvopija
        Jahvi se gadi.
8Po velikoj dobroti tvojoj
        unići ću u Dom tvoj;
    past ću ničice pred svetim Domom tvojim,
        Jahve, prepun poštovanja.
9U svojoj me pravdi vodi
        poradi mojih dušmana,
        svoj put mi poravnaj pred očima.
10U njihovim ustima iskrenosti nema,
        srce im je puno zloće;
    grlo im je grob otvoren,
        a jezikom laskaju.
11Kazni ih, o Bože!
        Nek' propadnu oni i osnove njine,
    otjeraj ih zbog mnogih nedjela njihovih;
        ta oni se digoše na tebe.
12Nek' se raduju svi što se utječu tebi,
        neka kliču sve dovijeka!
    Štiti ih i nek se vesele u tebi
        koji ljube ime tvoje,
13jer pravednika, Jahve, ti blagoslivljaš,
        dobrotom ga svojom k'o štitom zaklanjaš.
PSALAM 6
Vapaj u nevolji
Ps 6.
Zborovođi. Uz žičano glazbalo. U oktavi.
Psalam. Davidov.
2Jahve, nemoj me karati u srdžbi svojoj,
        ne kažnjavaj me u svojoj jarosti!
3Smiluj mi se, Jahve, jer sam iznemog'o,
        Jahve, ozdravi me jer dršću kosti moje.
4Duboko mi je duša potresena,
        a ti, o Jahve - dokle ćeš?
5Vrati se, Jahve, dušu mi izbavi,
        spasi me rad svoje dobrote:
6jer među mrtvima tko te se sjeća,
        u Podzemlju tko ti hvale pjeva?
7Iznemogoh od pusta jecanja,
        u noći postelju plačem zalijevam,
        suzama ležaj natapam.
8Od žalosti oko mi gasne i slabi,
        jer su mnogi neprijatelji moji.
9Odstupite od mene, svi opaki,
        jer je Jahve plač moj čuo.
10Čuo je Jahve molbu moju,
        Jahve je primio moju molitvu.
11Neka se postide i užasno zbune svi moji dušmani,
        i puni srama neka smjesta odstupe.
PSALAM 7
Molitva progonjena pravednika
Ps 7.
Tužaljka. Davidova.
Ispjeva je Jahvi zbog Kuša Benjaminovca.
2O Jahve, Bože moj, tebi se utječem,
        od svih progonitelja spasi me, oslobodi,
3da mi dušu ne zgrabe kao lav
        što razdire, a nema tko da izbavi.
4Jahve, Bože moj, ako to učinih,
        ako je nepravda na rukama mojim,
5ako zlom uzvratih prijatelju,
        ili oplijenih nepravedna tužitelja:
6neka mi dušmanin progoni dušu i zgrabi je,
        neka mi život u zemlju satre
        i jetru u prašinu baci.
7Ustani, Jahve, u svom gnjevu,
        digni se na bijes tlačitelja mojih.
        Probudi se! Sud mi sazovi!
8Neka te okruži skupština narodna,
        nad njom sjedni visoko!
9O Jahve, dosudi mi pravo po pravosti mojoj
        i po nevinosti koja je u meni.
10Dokrajči bezakonje zlotvora, pravedna podigni,
        pravedni Bože koji proničeš srca i bubrege.
11Meni je štit Bog
        koji spasava čestita srca.
12Bog je pravedan sudac,
        on povazdan prijeti:
13ako se ne obrate, mač će naoštriti,
        luk će svoj zapet' i pravo smjerit'.
14Spremit će za njih smrtonosno oružje,
        strijele će svoje užariti.
15Eto, zlotvor zače nepravdu, otrudnje pakošću
        i podlost rodi.
16Iskopa jamu i prodube;
        sam u jamu svoju pade!
17Pakost će njegova pasti njemu na glavu,
        njemu na tjeme okrenut se nasilje njegovo.
18A ja ću hvaliti Jahvu zbog pravde njegove
        i pjevat ću imenu Jahve višnjega.
PSALAM 8
Darežljivost Stvoriteljeva
Ps 8.
Zborovođi. Po napjevu "Tijesci".
Psalam. Davidov.
2Jahve, Gospode naš,
        divno je ime tvoje po svoj zemlji,
        veličanstvom nebo natkriljuješ!
3U ustima djece i dojenčadi
        hvalu si spremio protiv neprijatelja,
        da postidiš mrzitelja, zlotvora.
4Gledam ti nebesa, djelo prstiju tvojih,
        mjesec i zvijezde što ih učvrsti -
5pa što je čovjek da ga se spominješ,
        sin čovječji te ga pohodiš?
6Ti ga učini malo manjim od Boga,
        slavom i sjajem njega okruni.
7Vlast mu dade nad djelima ruku svojih,
        njemu pod noge sve podloži:
8ovce i svakolika goveda,
        i zvijeri poljske k tome,
9ptice nebeske i ribe morske,
        i što god prolazi stazama morskim.
10Jahve, Gospode naš,
        divno je ime tvoje po svoj zemlji!
PSALAM 9
Bog ponizuje bezbožne a spasava ponizne
Ps 9.
Zborovođi. Po napjevu "Umri za sina".
Psalam. Davidov.
ALEF 2Slavim te, Jahve, svim srcem svojim,
        ispovijedam sva čudesna djela tvoja.
3Radujem se i kličem tebi,
        pjevam imenu tvome, Svevišnji!
BET 4Dušmani moji natrag krenuše,
        padoše i pred licem tvojim pogiboše.
5Jer ti se zauze za moje pravo i parbu moju,
        ti sjede na prijesto - sudac pravedan:
GIMEL 6ti pokara pogane, pogubi bezbošca,
        ime im izbrisa dovijeka.
7Dušmani klonuše, smrvljeni zauvijek,
        ti im gradove razori - nesta im spomena.
HE 8Ali Jahve dovijeka stoluje,
        postavi prijesto svoj da sudi:9sam po pravdi sudi krug zemaljski,
        izreče pucima osudu pravednu.
VAU 10Jahve je tvrđava tlačenom,
        tvrđava spasa u danima tjeskobe.
11Nek' se uzdaju u te koji znaju ime tvoje,
        jer ne ostavljaš onih što ljube tebe, o Jahve.
ZAJIN 12Pjevajte Jahvi koji prebiva na Sionu,
        razglašujte među pucima djela njegova,
13jer ih se spomenu kao osvetnik krvi
        i siromaškog jauka ne zaboravi.
HET 14Smiluj mi se, Jahve:
        pogledaj nevolju u koju me vrgoše neprijatelji moji,
        od vrata smrti izbavi me
15da naviještam sve hvale tvoje na vratima kćeri Sionske,
        da radostan kličem zbog spasenja tvoga
TET 16Pogani padoše u jamu koju sami iskopaše,
        zamka koju potajno staviše uhvati nogu njihovu.
17Jahve se iskaza i sud održa;
        grešnik se spleo u djela svoja
JOD 18Nek' grešnici odu u Podzemlje,
        svi pogani što zaboraviše Boga.
KAF 19Jer siromah neće pasti u zaborav zauvijek,
        ufanje ubogih neće biti zaludu dovijeka.
20Ustani, Jahve, da se ne osili čovjek,
        nek' pogani budu osuđeni pred tobom!
21Strah im, o Jahve, utjeraj,
        nek' spoznaju pogani da su smrtnici!
PSALAM 10 (9)
Ps 10.
LAMED Zašto, Jahve, stojiš daleko,zašto se skrivaš u dane tjeskobe?
2Obijesni bezbožnik jadnika goni,
        u zamke ga hvata koje mu postavi.
3Bezbožnik se pohlepom hvali,
NUN   lakomac psuje i Jahvu prezire.
4Bezbožnik zbori u obijesti svojoj:
        "Ne, istrage nema! Ta ni Boga nema!"
        I u tome sva mu je misao.
5Puti su mu svagda uspješni,
        na sudove tvoje on i ne misli,
        sve protivnike svoje prezire.
6U srcu veli: "Neću posrnuti!
        Ni u kojem koljenu neću biti nesretan."
PE 7Usta mu puna kletve, lukavstva i prijevare,
        pod jezikom njegovim muka i nesreća.
8U zasjedi čuči pokraj ograda,
        potajno ubija nevina,
AJIN   očima siromaha vreba.
9U zaklonu sjedi k'o lav u pećini,
        vreba da opljačka jadnika
        i da ga povuče u mrežu.
10Pritajen čuči na zemlji,
        od nasilja mu siromasi padaju.
11U srcu svome veli: "Zaboravi Gospod,
        odvrati lice i nikoga ne vidi!"
KOF 12Ustani, Gospode Bože, podigni ruku,
        ne zaboravi siromaha.
13Zašto da bezbožnik prezire Boga,
        zašto da kaže u srcu: "Neće kazniti!"
REŠ 14Jer ti vidiš, gledaš jad i nevolju,
        u ruci je mjeriš.
    Siromah se tebi predaje,
        ubogu ti si pomoć!
ŠIN 15Pakosnu grešniku satri mišicu,
        kazni mu pakost da je više ne bude!
16Jahve je kralj u vijeke vjekova,
        iz zemlje njegove nestat će pogana.
TAU 17Počuj, o Jahve, čežnju siromašnih,
        okrijepi im srce, uho prikloni:
18da zaštitiš pravo ubogih i tlačenih,
        da straha više ne zadaje čovjek zemljani.
PSALAM 11 (10)
Pouzdanje pravednikovo
Ps 11.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
    Jahvi se utječem!
        Zašto dakle govorite duši mojoj:
        "Odleti u goru kao ptica!
2Gle, bezbožnici već luk napeše,
        za tetivu strijelu zapeše
        da iz potaje ustrijele pravednika.
3Kad su temelji uzljuljani,
        što da učini pravednik?"
4Jahve je u svom svetom Hramu,
        na nebeskom sjedi prijestolju.
    Oči njegove motre,
        vjeđama proniče sinove ljudske.
5Jahve proniče pravedna i nepravedna,
        iz dna duše mrzi silnika.
6Na grešnike će izlit' žeravu i sumpor,
        vjetar ognjeni bit će dio njine sudbine.
7Pravedan je Jahve i pravednost ljubi,
        čestiti će gledat' lice njegovo.
PSALAM 12 (11)
Pomoćnik protiv podlaca
Ps 12.
Zborovođi. U oktavi.
Psalam. Davidov.
2U pomoć, Jahve, jer nestaje pobožnih,
        vjernosti nema više među ljudima!
3Svatko laže svome bližnjemu,
        govori usnama lažljivim i srcem dvoličnim.
4Istrijebi, Jahve, sve usne lažljive
        i jezik hvastavi;
5one što zbore: "Jezik je naša snaga,
        naše su usne za nas:
        tko nam što može?"
6"Zbog nevolje tlačenih i jauka ubogih
        sada ću ustati - govori Jahve -
        spasenje donijet' onom tko ga želi."
7Riječi su Jahvine riječi iskrene,
        srebro prokušano, od zemlje odvojeno,
        sedam puta očišćeno.
8O Jahve, ti ćeš bdjeti nad nama,
        od naraštaja ovog čuvat' nas svagda,
9pa nek' se okolo vrzu zlotvori,
        nek' se izdižu ljudi najgori.
PSALAM 13 (12)
Pouzdan vapaj
Ps 13.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Ta dokle, Jahve, dokle ćeš me zaboravljati?
        Dokle ćeš skrivati lice od mene?
3Dokle ću nositi bol u duši;
        tugu u srcu obdan i obnoć?
        Dokle će se dušmanin dizat' na me?
4Pogledaj, usliši, Jahve, Bože moj!
        Prosvijetli mi oči da ne zaspim nasmrt,
5nek' ne kaže dušmanin: "Nadjačah njega!"
        Nek' ne kliču protivnici ako posrnem!
6Ja se u tvoju dobrotu uzdam,
        nek' mi se srce raduje spasenju tvome!
    Pjevat ću Jahvi koji mi učini dobro,
        pjevat ću imenu Jahve Svevišnjeg!
PSALAM 14 (13)
Čovjek bez Boga
Ps 14.
Zborovođi.
Davidov.
    Bezumnik reče u srcu:
        "Nema Boga."
    Pokvareni rade gadosti;
        nitko da čini dobro.
2Jahve s nebesa gleda na sinove ljudske
        da vidi ima li tko razuman Boga da traži.
3No, svi skrenuše zajedno, svi se pokvariše:
        nitko da čini dobro - nikoga nema.
4Neće li se urazumiti svi što bezakonje čine,
        koji proždiru narod moj kao da jedu kruha?
    Ne zazivlju ime Jahvino:
      5jednom će drhtati od straha,
        jer je Bog s rodom pravednim.
6Želite razbiti nakane ubogog:
        Jahve je utočište njegovo.
7O neka dođe sa Siona spas Izraelu!
        Kad Jahve promijeni udes naroda svoga,
        klicat će Jakov, radovat se Izrael.
PSALAM 15 (14)
Gost Jahvin
Ps 15.
Psalam.
Davidov. 
    Jahve, tko smije prebivati u šatoru tvome,
        tko li stanovati na svetoj gori tvojoj?
2Onaj samo tko živi čestito,
        koji čini pravicu,
    i istinu iz srca zbori,
   3i ne kleveće jezikom;
    koji bližnjem zla ne nanosi
        i ne sramoti susjeda svoga;
4koji zlikovca prezire,
        a poštuje one što se Jahve boje;
5koji se zaklinje prijatelju,
        a ne krši prisege,
    i ne daje novca na lihvu,
        i ne prima mita protiv nedužna.
    Tko tako čini,
        pokolebat' se neće dovijeka.
PSALAM 16 (15)
Jahve - moja baština
Ps 16.
Miktam.
Davidov.
    Čuvaj me, Bože, jer se tebi utječem.
2Jahvi rekoh: "Ti si moj gospodar,
        nema mi blaženstva bez tebe!"
3Za svetima što su u zemlji
        sav plamtim od čežnje!
4Gomilaju patnje moje
        koji slijede bogove tuđe.
    Ja im ljevanica nalijevat' neću,
        ime im spominjat' neću usnama.
5Jahve mi je baština i kalež:
        Ti u ruci držiš moju sudbinu.
6Na divnu zemlju padoše mi konopi,
        vrlo mi je mila moja baština.
7Blagoslivljam Jahvu koji me svjetuje
        te me i noću srce opominje.
8Jahve mi je svagda pred očima;
        jer mi je zdesna, neću posrnuti.
9Stog' mi se raduje srce i kliče duša,
        i tijelo mi spokojno počiva.
10Jer mi nećeš ostavit' dušu u Podzemlju
        ni dati da pravednik tvoj truleži ugleda.
11Pokazat ćeš mi stazu u život,
        puninu radosti pred licem svojim,
        sebi zdesna blaženstvo vječno.
PSALAM 17 (16)
Vapaj nevina čovjeka
Ps 17.
Molitva.
Davidova.
    Počuj, Jahve pravedni,
        i vapaj mi poslušaj,
        usliši molitvu iz usta iskrenih!
2Od tebe nek' mi dođe presuda,
        tvoje oči vide što je pravo.
3Istraži mi srce, pohodi noću,
        ognjem me iskušaj,
        al' u meni nećeš nać' bezakonja.
    Ne zgriješiše usta moja
   4kao što griješe ljudi:
        po riječima usta tvojih čuvah putove Zakona.
5Korak mi čvrsto prionu za tvoje staze,
        ne zasta mi noga na putima tvojim.
6Zazivam te, Bože, ti ćeš me uslišit':
        prikloni mi uho i čuj riječi moje.
7Proslavi na meni dobrotu svoju,
        ti koji od dušmana izbavljaš
        one što se utječu desnici tvojoj.
8Čuvaj me k'o zjenicu oka,
        sakrij me u sjenu krila svojih
       9od zlotvora što na me nasrću.
    Dušmani me bijesni opkoljuju,
         10bešćutno srce zatvaraju
        i ustima zbore naduto,
11Koraci njini sad me okružuju,
        smjeraju da me na zemlju obore;
12slični lavu dok se, zinuv, na plijen obara
        i laviću što vreba u potaji.
13Ustani, Jahve, presretni ga i obori,
        od grešnika mi život mačem spasi,
          14a rukom od ljudi, Gospodine:
    od ljudi kojih je dio ovaj život,
        kojima želudac puniš dobrima;
    kojih su sinovi siti,
        a djeci daju što im pretekne.
15A ja ću u pravdi gledati lice tvoje,
        i jednom kad se probudim,
        sit ću ga se nagledati.
PSALAM 18 (17)
Kraljeva zahvalnica
Ps 18.
Učitelju zbora. Od Jahvina sluge Davida koji Jahvi ispovu pjesmu u onaj dan kad ga Jahve oslobodi iz ruku neprijatelja i iz ruke Šaulove. On reče:
2Ljubim te, Jahve, kreposti moja!
3Jahve, hridino moja, utvrdo moja spase moj;
        Bože moj, pećino moja kojoj se utječem,
        štite moj, snago spasenja moga, tvrđavo moja!
4Zazvat ću Jahvu, hvale predostojna,
        i od dušmana bit ću izbavljen.
5Valovi smrti okružiše mene,
        prestraviše me bujice pogubne.
6Užad Podzemlja sputiše me,
        smrtonosne zamke padoše na me:
7u nevolji zazvah Jahvu
        i Bogu svome zavapih.
    Iz svog Hrama zov mi začu,
        i vapaj moj mu do ušiju doprije.
8I zemlja se potrese i uzdrhta,
        uzdrmaše se temelji gora,
        pokrenuše se, jer On gnjevom planu.
9Iz nosnica mu dim se diže,
        iz usta mu oganj liznu,
        ugljevlje živo od njega plamsa.
10On nagnu nebesa i siđe,
        pod nogama oblaci mu mračni.
11Na keruba stade i poletje;
        na krilima vjetra zaplovi.
12Ogrnu se mrakom kao koprenom,
        prekri se tamnim vodama i oblacima tmastim,
13od blijeska pred licem njegovim
        užga se ugljevlje plameno.
14Jahve s neba zagrmje,
        Svevišnjega glas se ori.
15Odape strijele i dušmane rasu,
        izbaci munje i na zemlju ih obori.
16Morska se dna pokazaše,
        i temelji svijeta postaše goli
    od strašne prijetnje Jahvine,
        od olujna daha gnjeva njegova.
17On pruži s neba ruku i mene prihvati,
        iz silnih voda on me izbavi.
18Od protivnika moćnog mene oslobodi,
        od dušmana mojih jačih od mene.
19Navališe na me u dan zlosretni,
        ali me Jahve zaštiti,
20na polje prostrano izvede me,
        spasi me jer sam mu mio.
21Po pravednosti mojoj Jahve mi uzvrati,
        po čistoći ruku mojih on me nagradi,
22jer čuvah putove Jahvine,
        od Boga se svoga ne udaljih.
23Odredbe njegove sve su mi pred očima,
        zapovijedi njegove nisam odbacio,
24do srži odan njemu sam bio,
        čuvam se grijeha svakoga.
25Jahve mi po pravdi mojoj vrati,
        čistoću ruku mojih vidje.
26S prijateljem ti si prijatelj,
        poštenu poštenjem uzvraćaš.
27S čovjekom čistim ti si čist,
        a lukavca izigravaš,
28jer narodu poniženu spasenje donosiš,
        a ponižavaš oči ohole.
29Jahve, ti moju svjetiljku užižeš,
        Bože, tminu moju obasjavaš:
30s tobom udaram na čete dušmanske,
        s Bogom svojim preskačem zidine.
31Savršeni su puti Gospodnji,
        i riječ je Božja ognjem kušana.
    On, samo on, štit je svima
        koji se k njemu utječu.
32Jer tko je Bog osim Jahve?
        Tko li je hridina osim Boga našega?
33Taj Bog me snagom opasuje,
        stere mi put besprijekoran,
34noge mi dade brze k'o u košute
        i postavi me na visine čvrste,
35ruke mi za borbu uvježba
        i mišice da luk mjedeni napinju.
36Daješ mi štit svoj koji spasava,
        tvoja me desnica drži,
        tvoja me brižljivost uzvisi.
37Pouzdanje daješ mom koraku,
        i noge mi više ne posrću.
38Pognah svoje dušmane i dostigoh,
        i ne vratih se dok ih ne uništih.
39Obaram ih, ne mogu se dići,
        padaju, pod nogama mi leže.
40Ti me opasa snagom za borbu,
        a protivnike moje meni podloži.
41Ti dušmane moje u bijeg natjera,
        i rasprših one koji su me mrzili.
42Vapiju u pomoć - nikog da pomogne;
        vapiju Jahvi - ne odaziva se.
43Smrvih ih kao prah na vjetru,
        zgazih ih k'o blato na putu.
44Ti me izbavi od bune u mom narodu,
        postavi me glavarom pogana,
    puk koji ne poznavah služi mi.
  45Svaki moj šapat pokorno on sluša,
    sinovi tuđinci meni laskaju;
  46sinovi tuđinski gube srčanost,
        izlaze dršćuć' iz svojih utvrda.
47Živio Jahve! Blagoslovljena hridina moja!
        Neka se uzvisi Bog, spasenje moje!
48Bog koji mi daje osvetu
        i narode meni pokorava.
49Od dušmana me mojih izbavljaš
        i nad protivnike me moje izdižeš,
        ti mene od čovjeka silnika spasavaš.
50Zato te slavim, Jahve, među pucima
        i psalam pjevam tvome Imenu:
51umnožio si pobjede kralju svojemu,
        pomazaniku svome milost si iskazao,
        Davidu i potomstvu njegovu navijeke.
PSALAM 19 (18)
Jahve - Sunce pravde
Ps 19.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Nebesa slavu Božju kazuju,
        naviješta svod nebeski djelo ruku njegovih.3Dan danu to objavljuje,
        a noć noći glas predaje.4Nije to riječ, a ni govor nije,
        nije ni glas što se može čuti,5al' po zemlji razliježe se jeka,
        riječi sve do nakraj svijeta sežu.
    Ondje suncu razape šator,6    te ono k'o ženik iz ložnice ide,
        k'o div kliče kad prelijeće stazu.7Izlazi ono od nebeskog kraja,
        i put mu se opet s krajem spaja,
        ne skriva se ništa žaru njegovu.8Savršen je Zakon Jahvin - dušu krijepi;
        pouzdano je Svjedočanstvo Jahvino - neuka uči;9prava je naredba Jahvina - srce sladi;
        čista je zapovijed Jahvina - oči prosvjetljuje;10neokaljan strah Jahvin - ostaje svagda;
        istiniti sudovi Jahvini - svi jednako pravedni,11dragocjeniji od zlata, od zlata čistoga,
        slađi od meda, meda samotoka.12Sluga tvoj pomno na njih pazi,
        vrlo brižno on ih čuva.13Ali tko propuste svoje da zapazi?
        Od potajnih grijeha očisti me!14Od oholosti čuvaj slugu svoga
        da mnome ne zavlada.
    Tad ću biti neokaljan,
        čist od grijeha velikoga.15Moje ti riječi omiljele
        i razmišljanje srca moga pred licem tvojim.
        Jahve, hridi moja, otkupitelju moj!
PSALAM 20 (19)
Molitva za kralja
Ps 20.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Uslišio te Jahve u dan nevolje,
        štitilo te ime Boga Jakovljeva!3Poslao ti pomoć iz Svetišta,
        branio te sa Siona!4Spomenuo se svih ti prinosnica,
        bila mu mila paljenica tvoja!5Udijelio ti što ti srce želi,
        ispunio sve namisli tvoje!6Radovali se tvojoj pobjedi,
        u ime Boga svoga dizali stjegove!
        Ispunio Jahve svaku molbu tvoju!7Znam evo: Jahve će pobjedu dati svom pomazaniku,
        uslišit ga iz svetih nebesa
        snagom pobjedne desnice svoje.8Jedni se hvale kolima bojnim, drugi konjima,
        mi imenom Jahve, Boga našega!9Oni posrću i padaju,
        mi se držimo i stojimo.10Jahve, daruj pobjedu kralju,
        usliši nas u dan kad te zazovemo!
PSALAM 21 (20)
Zahvala za kralja
Ps 21.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Jahve, zbog tvoje se moći kralj veseli,
        zbog pomoći tvoje radosno kliče.3Ti mu ispuni želju srca,
        ne odbi molitve usana njegovih.4Ti ga predusrete blagoslovima sretnim,
        na glavu mu krunu stavi od suhoga zlata.5Za život te molio, i ti mu dade
        premnoge dane - za vijeke vjekova.6Pomoću tvojom slava je njegova velika,
        uresio si ga veličanstvom i sjajem.7Ti ga učini blagoslovom za vjekove,
        veseliš ga radošću lica svojega.8Doista, kralj se uzda u Jahvu
        i po dobroti Svevišnjega neće se pokolebati.9Tvoja ruka nek' pronađe sve dušmane tvoje,
        desnica tvoja neka stigne one koji te mrze!10Nek' budu kao u peći ognjenoj
        kad se ukaže lice tvoje!
    Nek' ih Jahve gnjevom uništi,
        neka ih proguta oganj!11Njihovo potomstvo satri sa zemlje
        i rod im iz sinova ljudskih.12Ako li stanu zlo kovati protiv tebe,
        ako spremaju spletke, neće uspjeti.13Ti ćeš ih natjerati u bijeg,
        svoj luk ćeš usmjeriti na njih.14Ustani, Jahve, u sili svojoj!
        Daj nam da pjesmama slavimo snagu tvoju!
PSALAM 22 (21)
Patnje i nade pravednika
Ps 22.
Zborovođi. Po napjevu "Košuta u zoru".
Psalam. Davidov.
2Bože moj, Bože moj, zašto si me ostavio?
        Daleko si od ridanja moga.3Bože moj, vičem danju, al'ne odvraćaš;
        noću vapijem i nema mi počinka.4A ipak, ti u Svetištu prebivaš,
        Nado Izraelova!5U tebe se očevi naši uzdaše,
        uzdaše se, i ti ih izbavi;6k tebi su vikali i spasavali se,
        u tebe se uzdali, i postidjeli se nisu.7A ja, crv sam, a ne čovjek,
        ruglo ljudi i naroda prezir.8Koji me vode, podruguju se meni,
        razvlače usne, mašu glavom:9"U Jahvu se on uzda, neka ga sad izbavi,
        neka ga spasi ako mu omilje!"10Iz krila majčina ti si me izveo,
        mir mi dao na grudima majke.11Tebi sam predan iz materine utrobe,
        od krila majčina ti si Bog moj.12Ne udaljuj se od mene, blizu je nevolja,
        a nikog nema da mi pomogne.13Opkoliše me junci mnogobrojni,
        bašanski bikovi okružiše mene.14Ždrijela svoja razvaljuju na me
        k'o lav koji plijen kida i riče.15Kao voda razlih se,
        sve mi se kosti rasuše;
    srce mi posta poput voska,
        topi se u grudima mojim.16Grlo je moje kao crijep suho,
        i moj se jezik uz nepce slijepi:
        u prah smrtni bacio si mene.17Opkolio me čopor pasa,
        rulje me zločinačke okružile.
    Probodoše mi ruke i noge,18    sve kosti svoje prebrojiti mogu,
        a oni me gledaju i zure na me.19Haljine moje dijele među sobom
        i kocku bacaju za odjeću moju.20Ali ti, o Jahve, daleko mi ne budi;
        snago moja, pohiti mi u pomoć!21Dušu moju istrgni maču,
        iz šapa pasjih život moj.22Spasi me iz ralja lavljih
        i jadnu mi dušu od rogova bivoljih!23A sada, braći ću svojoj naviještat' ime tvoje,
        hvalit ću te usred zbora.24"Koji se bojite Jahve, hvalite njega!
        Svi od roda Jakovljeva, slavite njega!
        Svi potomci Izraelovi, njega se bojte!25Jer nije prezreo ni zaboravio muku jadnika,
        i nije sakrio lice svoje od njega;
        kad ga je zazvao, on ga je čuo."26Zato ću te hvaliti u zboru veliku,
        pred vjernicima tvojim izvršit' zavjete.27Siromasi će jesti i nasitit će se,
        hvalit će Jahvu koji traže njega:
        nek' živi srce vaše dovijeka!28Spomenut će se i Jahvi se vratit'
        svi krajevi zemlje;
    pred njim će nice pasti
        sve obitelji pogana.29Jer Jahvino je kraljevstvo,
        on je vladar pucima.30Njemu će se jedinom klanjati svi koji snivaju u zemlji,
        pred njim se sagnuti svi koji u prah silaze.
    I moja će duša za njega živjeti,31    njemu će služiti potomstvo moje.
        O Gospodu će se pripovijedat' 32slijedećem koljenu,
    o njegovoj pravdi naviještati narodu budućem:
        "Ovo učini Jahve!"
PSALAM 23 (22)
Jahve - Pastir dobri
Ps 23.
Psalam.
Davidov.
    Jahve je pastir moj:
        ni u čem ja ne oskudijevam;2na poljanama zelenim
        on mi daje odmora.
    Na vrutke me tihane vodi3    i krijepi dušu moju.
    Stazama pravim on me upravlja
        radi imena svojega.4Pa da mi je i dolinom smrti proći,
        zla se ne bojim, jer si ti sa mnom.
    Tvoj štap i palica tvoja
        utjeha su meni.5Trpezu preda mnom prostireš
        na oči dušmanima mojim.
    Uljem mi glavu mažeš,
        čaša se moja prelijeva.6Dobrota i milost pratit će mene
        sve dane života moga.
    U Jahvinu ću domu prebivati
        kroz dane mnoge.
PSALAM 24 (23)
Svečani Jahvin ulazak u Svetište
Ps 24.
Psalam.
Davidov.
    Jahvina je zemlja i sve na njoj,
        svijet i svi koji na njemu žive.2On ga na morima utemelji
        i na rijekama učvrsti.3Tko će uzići na Goru Jahvinu,
        tko će stajati na svetom mjestu njegovu?4Onaj u koga su ruke čiste i srce nedužno:
        duša mu se ne predaje ispraznosti,
        i ne kune se varavo.5On blagoslov prima od Jahve
        i nagradu od Boga, Spasitelja svoga.6Takav je naraštaj onih koji traže njega,
        koji traže lice Boga Jakovljeva.7"Podignite, vrata, nadvratnike svoje,
        dižite se, dveri vječne,
        da uniđe Kralj slave!"8"Tko je taj Kralj slave?"
        "Jahve silan i junačan,
        Jahve silan u boju!"9"Podignite, vrata, nadvratnike svoje
        dižite se, dveri vječne,
        da uniđe Kralj slave!"10"Tko je taj Kralj slave?"
        "Jahve nad Vojskama - on je Kralj slave!"
PSALAM 25 (24)
Molitva u pogibelji
Ps 25.
Davidov.
$ALEF K tebi, Jahve, uzdižem dušu svoju,$BET 2    u tebe se uzdam, Bože moj:
    ne daj da se postidim,
        da se ne vesele nada mnom dušmani!$GIMEL 3Koji se u tebe uzdaju, postidjet se neće:
        postidjet će se koji se lako iznevjere.$DALET 4Pokaži mi, Jahve, svoje putove,
        nauči me svojim stazama!$HE 5Istinom me svojom vodi i pouči me,
        jer ti si Bog, moj Spasitelj:$VAU         u tebe se pouzdajem svagda.$ZAJIN 6Spomeni se, Jahve, svoje nježnosti
        i ljubavi svoje dovijeka.$HET 7Ne spominji se grijeha moje mladosti ni prijestupa,
        spomeni me se po svojoj ljubavi -
        radi dobrote svoje, o Jahve!$TET 8Jahve je sama dobrota i pravednost:
        grešnike on na put privodi.$JOD 9On ponizne u pravdi vodi
        i uči malene putu svome.$KAF 10Sve su staze Jahvine istina i ljubav
        za onog koji čuva Savez njegov i propise.$LAMED 11Jahve, radi svojeg imena
        grijeh moj mi oprosti, jer je velik.$MEM 12Ima li koga da se boji Jahve?
        On će ga poučiti kojim će putem krenuti.$NUN 13Duša će mu u sreći počivati,
        a potomci će njegovi zaposjesti zemlju.$SAMEK 14Prisan je Jahve s onima koji ga se boje
        i Savez svoj objavljuje njima.$AJIN 15K Jahvi su svagda oči moje upravljene,
        jer mi nogu izvlači iz zamke.$PE 16Pogledaj na me i smiluj se meni,
        jer osamljen sam i nevoljan.$SADE 17Odagnaj tjeskobe srca moga,
        iz bojazni mojih izbavi me!18Vidi nevolju moju i muku
        i oprosti sve grijehe moje!$REŠ 19Pogledaj dušmane moje: kako ih je mnogo
        i kakvom me mržnjom žestokom mrze.$ŠIN 20Čuvaj dušu moju, izbavi me:
        neću se postidjeti, jer se tebi utekoh.$TAU 21Nedužnost i čestitost nek' me štite,
        jer u tebe se uzdam, o Jahve.22Izbavi, Bože, Izraela
        iz sviju tjeskoba njegovih.
PSALAM 26 (25)
Molitva nedužnog
Ps 26.
Davidov.
Dosudi mi pravo, Jahve, jer hodih u nedužnosti,
        i uzdajuć' se u Jahvu ja se ne pokolebah.2Ispitaj me, Jahve, iskušaj me,
        istraži mi bubrege i srce.3Jer tvoja je dobrota pred očima mojim,
        u istini tvojoj ja hodim.4S ljudima opakim ja ne sjedim
        i ne svraćam podlima.5Mrsko mi je društvo zlotvora,
        i s bezbošcima sjesti ne želim.6U nedužnosti ruke svoje perem
        i obilazim žrtvenik tvoj, Jahve,7da tvoju hvalu javno razglasim
        i pripovijedam sva divna djela tvoja.8O Jahve, ljubim dom u kojem prebivaš
        i mjesto gdje slava tvoja stoluje.9Ne pogubi mi dušu s grešnicima
        ni život moj s krvolocima;10na rukama je njihovim zločin,
        a desnica im puna mita.11A ja u nedužnosti svojoj hodim:
        izbavi me, milostiv mi budi.12Noga mi stoji na pravu putu:
        u zborovima blagoslivljat ću Jahvu.
PSALAM 27 (26)
U Božjoj blizini nema straha
Ps 27.
Davidov.
Jahve mi je svjetlost i spasenje:
        koga da se bojim?
    Jahve je štit života moga:
        pred kime da strepim?2Kad navale na me zlotvori
        da mi tijelo žderu,
    protivnici moji i dušmani,
        oni posrću i padaju.3Nek' se vojska protiv mene utabori,
        srce se moje ne boji;
    nek' i rat plane protiv mene,
        i tada pun sam pouzdanja.4Za jedno molim Jahvu,
        samo to ja tražim:
    da živim u Domu Jahvinu
        sve dane života svoga,
    da uživam milinu Jahvinu
        i Dom njegov gledam.5U sjenici svojoj on me zaklanja
        u dan kobni;
    skriva me u skrovištu Šatora svoga,
        na hridinu on me uzdiže.6I sada izdižem glavu
        iznad dušmana oko sebe.
    U njegovu ću Šatoru prinositi žrtve radosne,
        Jahvi ću pjevat' i klicati.7Slušaj, o Jahve, glas moga vapaja,
        milostiv mi budi, usliši me!8Moje mi srce govori: "Traži lice njegovo!"
        Da, lice tvoje, o Jahve, ja tražim.9Ne skrivaj lica svoga od mene.
        Ne odbij u gnjevu slugu svoga!
    Ti, Pomoći moja, nemoj me odbaciti!
        I ne ostavi me, Bože, Spasitelju moj!10Ako me otac i mati ostave,
        Jahve će me primiti.11Nauči me, Jahve, putu svojemu,
        ravnom me stazom povedi
        poradi protivnika mojih.12Bijesu dušmana mojih ne predaj me,
        jer ustadoše na mene svjedoci lažni
        koji dašću nasiljem.13Vjerujem da ću uživati dobra Jahvina
        u zemlji živih.14U Jahvu se uzdaj, ojunači se,
        čvrsto nek' bude srce tvoje:
        u Jahvu se uzdaj!
PSALAM 28 (27)
Žarka molitva i zahvala
Ps 28.
Davidov.
K tebi, o Jahve, vapijem,
        hridino moja, ne ogluši se na me:
    da neuslišan ne postanem kao oni
        koji u grob silaze.2Čuj moje zazivanje dok tebi vapijem,
        dok ruke uzdižem svetomu Hramu tvojem.3Ne uzmi me s bezbožnicima
        i s onima koji čine bezakonje,
    koji govore slatko s bližnjima
        a u srcu im je pakost.4Daj im po djelima njihovim
        i po zloći njihovih nedjela!
    Po djelu ruku njihovih plati im,
        uzvrati im po njihovoj zasluzi!5Jer ne mare za čine Jahvine
        ni za djelo ruku njegovih:
        nek' ih obori i više ne podigne!6Blagoslovljen Jahve što usliša zazivanje moje!
        Jahve mi je zaklon, on štit je moj.7U njega se srce moje pouzdalo i pomoć mi dođe;
        zato mi kliče srce i pjesmom njega slavim.8Jahve je jakost narodu svome,
        tvrđava spasa svom pomazaniku.9Spasi narod svoj i blagoslovi svoju baštinu,
        pasi ih i nosi ih dovijeka!
PSALAM 29 (28)
Himna Gospodaru oluje
Ps 29.
Psalam.
Davidov.
    Prinesite Jahvi, o sinovi Božji,
        prinesite Jahvi slavu i moć!2Prinesite Jahvi slavu njegova imena,
        poklonite se Jahvi u svetištu njegovu!3Čuj! Jahve nad vodama,
        Jahve nad vodama silnim!4Čuj! Jahve u sili,
        Jahve u veličanstvu!5Čuj! Jahve lomi cedre,
        Jahve lomi cedre libanske,6i Liban skakuće poput teleta,
        a Sirion kao mlado bivolče!7Čuj! Jahve sipa munje,
        Jahve sipa munje ognjene!8Čuj! Jahve potresa pustinjom,
        Jahve potresa pustinjom kadeškom!9Čuj! Od straha se mlade košute,
        prerano se mlade košute šumske.<3b>Čuj! Bog veličanstveni zagrmje,<9a>    a u Hramu njegovu svi kliknuše: Slava!10Jahve nad valima stoluje,
        stoluje Jahve - kralj dovijeka!11Jahve narodu svom daje jakost,
        Jahve narod svoj mirom blagoslivlje.
PSALAM 30 (29)
Zahvala za spas od smrti
Ps 30.
Psalam. Pjesma za posvećenje Doma.
Davidov.
2Veličam te, Jahve, jer si me izbavio
        i nisi dao da se raduju nada mnom dušmani.3Jahve, Bože moj, zazvah te,
        i ti si me ozdravio;4Jahve, izveo si mi dušu iz Podzemlja,
        na rubu groba ti si me oživio.5Pjevajte Jahvi, vjernici njegovi,
        zahvaljujte svetom imenu njegovu!6Jer samo za tren traje srdžba njegova,
        a čitav život dobrota njegova.
    Večer donese suze,
        a jutro klicanje.7U svojoj sreći rekoh:
        "Neću se pokolebati nikada!"8Dobrotom si me, o Jahve, na goru nade postavio,
        ali čim lice sakriješ, sav se uplašim.9Tada, Jahve, zavapih k tebi
        i zazvah milosrđe Boga svojega:10"Kakva je korist od krvi moje,
        kakva korist da u grob siđem?
    Zar će te prašina slaviti,
        zar će naviještati vjernost tvoju?"11Slušaj, o Jahve, i smiluj se meni;
        Jahve, budi mi na pomoć!12Okrenuo si moj plač u igranje,
        skinuo kostrijet s mene
        i opasao me radošću.13Zato ti pjeva duša moja i neće zamuknuti:
        Jahve, Bože moj,
        dovijeka ću te hvaliti!
PSALAM 31 (30)
Molitva u nevolji i zahvala za uslišanje
Ps 31.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Tebi se, Jahve, utječem,
        o, da se ne postidim nikada:
        u svojoj me pravdi izbavi!3Prikloni k meni uho svoje,
        pohiti da me oslobodiš!
    Budi mi hrid zaštite,
        tvrđava spasenja.4Jer ti si hrid moja, tvđava moja,
        radi svoga imena vodi me i ravnaj.5Izvuci me iz mreže koju mi zapeše,
        jer ti si moje utočište.6U tvoje ruke duh svoj predajem:
        otkupi me, Jahve, Bože vjerni.7Ti mrziš one koji štuju ništavne kumire,
        a ja se u Jahvu uzdam.8Radosno ću klicat' tvojoj milosti,
        jer si na moju bijedu pogledao,
        pomogao u tjeskobi duši mojoj.9Nisi me predao u ruke dušmana,
        noge si mi na prostran put izveo.10Smiluj mi se, Jahve, jer sam u tjeskobi,
        od jada slabi mi oko, duša i tijelo.11Život mi se troši u gorčini,
        ljeta moja u jecanju.
    U muci mi se iscrpila snaga
        i kosti su moje klonule.12Dušmanima svojim postao sam ruglo,
        susjedima podsmijeh, a znancima strašilo;
        koji me vide vani, bježe od mene.13Nestalo me k'o mrtvaca iz sjećanja ljudi,
        postadoh k'o razbijena posuda.14Čujem šaputanje mnogih, užas odasvud:
        sastaju se protiv mene
        i smišljaju kako da mi život oduzmu.15A ja se, Jahve, u tebe uzdam;
        govorim: Ti si Bog moj!16U tvojoj je ruci sudbina moja:
        istrgni me iz ruke dušmana
        i onih koji me progone!17Rasvijetli lice nad slugom svojim,
        po svojoj me dobroti spasi.18Jahve, ne bilo me stid što tebe zazvah!
        Neka se postide zlotvori,
        nek' u Podzemlju zamuknu.19Nek' zanijeme usne lažljive
    koje protiv pravednika govore drsko,
    oholo i prezirno.20O, kako je velika, Jahve, tvoja dobrota,
        koju čuvaš za one koji te se boje,
    koju iskazuješ onima što se tebi utječu
        naočigled sinovima čovječjim.21Zaklanjaš ih štitom lica svoga
        od zavjera ljudskih;
    u šatoru svom ih skrivaš
        od jezika svadljivih.22Blagoslovljen Jahve jer me obasu
        čudesnom dobrotom u gradu tvrdom.23U tjeskobi svojoj već mišljah:
        "Odbačen sam od pogleda tvoga."
    Ali ti si čuo glas mog zaziva
        dok sam tebi vapio.24Ljubite Jahvu, svi sveti njegovi:
        čuva Jahve svoje vjernike,
    a po zasluzi vraća onima
        koji postupaju oholo.25Budite hrabri i jaka srca,
        svi koji se u Jahvu uzdate!
PSALAM 32 (31)
Tko prizna, oprošteni su mu grijesi
Ps 32.
Davidov.
Poučna pjesma.
    Blažen onaj kome je grijeh otpušten,
        kome je zločin pokriven!2Blago čovjeku kome Jahve ne ubraja krivnju
        i u čijemu duhu nema prijevare!3Prešutjet' sam htio, al' kosti mi klonuše
        od neprestana jecanja.4Danju i noću ruka me tvoja tištala,
        snaga mi se trošila k'o za ljetnih žega.5Tad grijeh svoj tebi priznah
        i krivnju svoju više ne skrivah.
    Rekoh: "Priznat ću Jahvi prijestup svoj",
        i ti si mi krivnju grijeha oprostio.6Zato nek' ti se moli pobožnik svaki
        u času nevolje.
    Kad bujice silne navale,
        njega neće stići.7Utočište ti si moje,
        od tjeskobe ti ćeš me sačuvat',
        odjenut' me radošću spasenja.8Učit ću te, put ti kazat' kojim ti je ići,
        svjetovat ću te, oko će moje bdjeti nad tobom.9Ne budite kao konj ili mazga bez razuma:
        divljinu im krotiš vođicama i uzdom,
        inače im se ne primiči!10Bezbožnika taru mnoge nevolje,
        a tko se uzda u Jahvu, njega okružuje milost.11Radujte se Jahvi i kličite, pravedni,
        kličite svi koji ste srca čestita!
PSALAM 33 (32)
Himna Providnosti
Ps 33.
Pravednici, Jahvi kličite!Hvaliti ga pristoji se čestitima.2Slavite Jahvu na harfi,
        na liri od deset žica veličajte njega!3Pjesmu novu zapjevajte njemu
        i glazbala skladna popratite poklicima.4Jer prava je riječ Jahvina
        i vjernost su sva djela njegova.5On ljubi pravdu i pravo:
        puna je zemlja dobrote Jahvine.6Jahvinom su riječju nebesa sazdana
        i dahom usta njegovih sva vojska njihova.7Vodu morsku on sabire kao u mješinu
        i bezdane stavlja u spremišta.8Zemlja sva neka pred Jahvom strepi,
        neka ga se boje svi stanovnici svijeta!9Jer on reče - i sve postade,
        naredi - i sve se stvori.10Jahve razbija nakane pucima,
        mrsi namjere narodima.11Naum Jahvin dovijeka ostaje
        i misli srca njegova od koljena do koljena.12Blago narodu kojemu je Jahve Bog,
        Narodu koji on odabra sebi za baštinu!13Gospodin motri s nebesa
        i gleda sve sinove čovječje.14Iz svoga prebivališta motri
        sve stanovnike zemaljske:15on je svima srca stvorio
        i pazi na sva djela njihova.16Ne spasava kralja vojska mnogobrojna,
        ne spasava velika sila junaka.17Isprazno se od konja nadati spasenju,
        jačina njegova ne izbavlja.18Oko je Jahvino nad onima koji ga se boje,
        nad onima koji se uzdaju u milost njegovu:19da im od smrti život spasi,
        da ih hrani u danima gladi.20Naša se duša Jahvi nada,
        on je pomoć i zaštita naša.21Srce nam se u njemu raduje,
        u njegovo sveto ime mi se uzdamo.22Neka dobrota tvoja, o Jahve, bude nad nama,
        kao što se mi u tebe uzdamo!
PSALAM 34 (33)
Pohvala božanske pravde
Ps 34.
Davidov. Kada se David pravio ludim pred Abimelekom, ga otjera te tako David sretno izmače.</h3>
$ALEF 2Blagoslivljat ću Jahvu u svako doba,
        njegova će mi hvala biti svagda na ustima!$BET 3Nek' se Jahvom duša moja hvali:
        nek' čuju ponizni i nek' se raduju!$GIMEL 4Veličajte sa mnom Jahvu,
        uzvisujmo ime njegovo zajedno!$DALET 5Tražio sam Jahvu, i on me usliša,
        izbavi me od straha svakoga.$HE 6U njega gledajte i razveselite se,
        da se ne postide lica vaša.$ZAJIN 7Eto, jadnik vapi, a Jahve ga čuje,
        izbavlja ga iz svih tjeskoba.$HET 8Anđeo Jahvin tabor podiže
        oko njegovih štovalaca da ih spasi.$TET 9Kušajte i vidite kako dobar je Jahve:
        blago čovjeku koji se njemu utječe!$JOD 10Bojte se Jahve, vi sveti njegovi:
        ne trpe oskudice koji ga se boje.$KAF 11Osiromašiše mogućnici i gladuju,
        a koji traže Jahvu ne trpe oskudice.$LAMED 12Dođite, djeco, i poslušajte me,
        učit ću vas strahu Gospodnjem.$MEM 13O čovječe, ljubiš li život?
        Želiš li dane mnoge uživati dobra?$NUN 14Jezik svoj oda zla suspreži
        i usne od riječi prijevarnih!$SAMEK 15Zla se kloni, a čini dobro,
        traži mir i za njim idi!$PE 16Oči Jahvine gledaju pravedne,
        uši mu slušaju vapaje njihove.$AJIN 17Lice se Jahvino okreće protiv zločinaca
        da im spomen zatre na zemlji.$SADE 18Pravednici zazivaju, i Jahve ih čuje,
        izbavlja ih iz svih tjeskoba.$KOF 19Blizu je Jahve onima koji su skršena srca,
        a klonule duše spasava.$REŠ 20Mnoge nevolje ima pravednik,
        ali ga Jahve od svih izbavlja.$ŠIN 21On čuva sve kosti njegove:
        ni jedna mu se neće slomiti.$TAU 22Opakost bezbošca ubija,
        platit će koji mrze pravednika.23Jahve izbavlja duše slugu svojih,
        i neće platiti tko god se njemu utječe.
PSALAM 35 (34)
Molitva progonjenog pravednika
Ps 35.
Davidov.
Optuži, Jahve, tužitelje moje
        i napadni one koji mene napadaju!2Stavi oklop, uzmi štit svoj
        i ustani meni u pomoć!3Zavitlaj kopljem i presretni progonitelje moje,
        reci mojoj duši: "Ja sam tvoje spasenje."4Nek' se smetu i postide koji život moj traže,
        nek' uzmaknu i nek' se posrame koji mi propast snuju!5Nek' budu k'o pljeva na vjetru
        kad ih Anđeo Jahvin potjera!6Mračni i skliski bili im putovi
        kad ih Anđeo Jahvin bude gonio!7Bez razloga napeše mi mrežu,
        bez razloga grob duši mojoj iskopaše.8Propast će ih stići iznenada,
        u mrežu koju napeše sami će se uhvatiti,
        past će u jamu što je iskopaše!9A moja će duše klicati u Jahvi,
        radovat će se u spasenju njegovu.10Sve će kosti moje govoriti:
        Tko je, Jahve, poput tebe
    koji ubogog spasavaš od silnika,
        jadnika i siromaha od pljačkaša?11Ustadoše svjedoci opaki:
        pitaju me za ono što ne znam.12Vraćaju mi zlo za dobro,
        duša moja zapada u osamu.13U bolesti njihovoj nosio sam kostrijet,
        dušu svoju postom morio,
        i molitva mi se u krilo vraćala.14Kao za prijateljem, za bratom - obilažah tužan;
        od žalosti se pogurih kao onaj što za majkom žali.15A sada kad posrnuh ja, oni se raduju,
        skupiše se protiv mene da udare iznenada,
        i bez prestanka oni me razdiru.16Ruglom na ruglo iskušavaju me
        i zubima škripaju na mene.17O Jahve, dokle ćeš gledati?
        Istrgni mi dušu nasrtajima njihovim,
        otmi lavovima jedino dobro moje!18Zahvalit ću ti u velikom zboru,
        slavit ću te među pukom brojnim.19Nek' se ne raduju nada mnom dušmani nepravedni,
        nek' ne namiguju očima oni koji me nizašto mrze!20Jer oni ne misle o miru,
        već spletke snuju protiv mirnih u zemlji.21Razvaljuju svoja usta na me
        i govore: "Ha, ha, vidjesmo očima svojim!"22Ti sve vidiš, o Jahve! Nemoj šutjeti!
        Gospode, od mene se ne udaljuj!23Preni se, ustani da me obraniš,
        Bože moj, Gospode, vodi parnicu moju!24Po svojoj me pravdi sudi, Jahve,
        Bože moj, nek' se ne raduju nada mnom!25Nek' ne misle u srcu: "Ispunila nam se želja!"
        Nek' ne reknu: "Progutali smo ga!"26Nek' se postide i posrame svi zajedno
        koji se nesreći mojoj raduju!
    Nek' se odjenu stidom i sramotom
        oni koji se podižu na me!27Nek' radosno kliču kojima je pravo moje na srcu
        i nek' svagda govore:
    "Velik je Jahve!
        Milo mu je spasenje sluge njegova!"28A moj će jezik kazivati pravdu tvoju
        i hvalu tebi navijeke.
PSALAM 36 (35)
Ljudska pokvarenost i Božja dobrota
Ps 36.
Zborovođi.
Od sluge Jahvina Davida.
2Grešan je naum u srcu zlotvora,
        straha Božjega nema on pred očima.3Sam sebi on laska suviše,
        grijeha svog ne vidi i ne mrzi.4Riječi usta njegovih prijevara su i zlodjelo,
        za razumnost i dobro on više ne mari.5Bezakonje smišlja na postelji svojoj,
        na opaku ostaje putu,
        od zla ne odustaje.6Do neba je, Jahve, dobrota tvoja,
        do oblaka vjernost tvoja.7Pravednost je tvoja k'o Božji vrhunci,
        a sudovi tvoji k'o duboko more:
        ljude i stoku ti, Jahve, spasavaš.8Kako li je dragocjena, Bože, dobrota tvoja,
        pod sjenu krila tvojih ljudi se sklanjaju;9site se pretilinom Doma tvojega,
        potocima svojih slasti ti ih napajaš.10U tebi je izvor životni,
        tvojom svjetlošću mi svjetlost vidimo.11Zakrili dobrotom sve koji te štuju
        i pravednošću svojom sve koji su srca čestita.12Neka me ne zgazi noga ohola,
        i ruka grešnika neka me ne goni.13Gle, padoše koji čine bezakonje:
        oboreni su da više ne ustanu.
PSALAM 37 (36)
Sudbina pravednika i bezbožnika
Ps 37.
Davidov.
$ALEF Nemoj se žestiti na opake,
        zavidjet nemoj pakosnicima:2kao trava brzo se osuše,
        k'o mlada zelen brzo uvenu.$BET 3U Jahvu se uzdaj i čini dobro,
        da smiješ stanovati u zemlji
        i živjeti u miru.4Sva radost tvoja neka bude Jahve:
        on će ispuniti želje tvoga srca!$GIMEL 5Prepusti Jahvi putove svoje,
        u njega se uzdaj i on će sve voditi.6Pravda će tvoja zasjati k'o svjetlost
        i tvoje pravo k'o sunce podnevno.$DALET 7Smiri se pred Jahvom i njemu se nadaj,
        ne žesti se na onog koji ima sreće,
        na čovjeka koji spletke kuje.$HE 8Stišaj svoj gnjev i ostavi se srdžbe,
        ne žesti se da zlo ne učiniš.9Jer će biti satrti zlikovci,
        a koji se u Jahvu uzdaju, baštinit će zemlju.$VAU 10Još malo i nestat će bezbožnika:
        mjesto ćeš njegovo tražiti, a njega više nema.11Zemlju će posjedovati krotki,
        obilje mira oni će uživat'.$ZAJIN 12Bezbožnik smišlja zlo pravedniku
        i zubima škrguće na njega.13A Gospod se njemu smije
        jer vidi da dan njegov dolazi.$HET 14Mač potežu bezbošci i zapinju lukove
        da obore jadnika i siromaha,
        da pokolju one koji hode pravim putem.15Mačem će vlastito srce probiti,
        slomit će se njihovi lukovi.$TET 16Bolje je i malo u pravednika
        no golemo blago u zlotvora:17jer će se ruke zlotvora slomiti,
        a Jahve je oslon pravedniku.$JOD 18Jahve se brine za život čestitih,
        dovijeka će trajati baština njihova.19Neće se postidjeti u vrijeme nevolje,
        bit će siti u danima gladi.$KAF 20A bezbožnici će propasti,
        dušmani Jahvini povenut će k'o ures livada,
        poput dima se rasplinuti.$LAMED 21Bezbožnik zaima, ali ne vraća,
        pravednik se sažaljeva i daje.22Oni koje Jahve blagoslovi baštinit će zemlju,
        a koje prokune bit će zatrti.$MEM 23Jahve vodi i učvršćuje korake čovjeku
        i mio mu je put njegov.24Ako i posrne, ne pada
        jer ga Jahve drži za ruku.$NUN 25Mlad bijah i ostarjeh,
        al' ne vidjeh pravednika napuštena
        ili da mu djeca kruha prose.26Uvijek je milosrdan i u zajam daje,
        na njegovu je potomstvu blagoslov.$SAMEK 27Zla se kloni i čini dobro,
        i ostat ćeš dovijeka.28Jer Jahve ljubi pravdu
        i pobožnika svojih ne ostavlja.$AJIN     Zauvijek će biti zatrti zlikovci,
        istrijebit će se potomstvo bezbožnika.29Zemlju će posjedovati pravednici
        i živjet će na njoj dovijeka.$PE 30Pravednikova usta mudrost kazuju,
        a jezik njegov govori pravo.31Zakon mu je Božji u srcu,
        ne kolebaju se koraci njegovi.$SADE 32Bezbožnik vreba pravednoga
        i smišlja da ga usmrti.33Jahve ga neće ostaviti u njegovoj vlasti
        i neće dopustiti da ga na sudu osude.$KOF 34U Jahvu se uzdaj i drži se puta njegova:
        on će te uzvisit' i baštinit ćeš zemlju;
        radostan ćeš gledati propast bezbožnih.$REŠ 35Vidjeh obijesna zlotvora
        gdje se k'o cedar krošnjat širi.36Prođoh, i gle - nema ga više;
        potražih ga i ne nađoh.$ŠIN 37Promatraj čestita i gledaj neporočna:
        mirotvorac ima potomstvo.38A grešnici bit će svi iskorijenjeni,
        istrijebit će se zlikovačko sjeme.$TAU 39Od Jahve dolazi spas pravednicima,
        on im je zaklon u vrijeme nevolje.40Jahve im pomaže, on ih izbavlja:
        on će ih izbaviti od zlotvora i spasiti,
        jer u njemu traže okrilje.
PSALAM 38 (37)
Prividna sreća bezbožnika
Ps 38.
Psalam. Davidov.
Za spomen.
2Jahve, u srdžbi svojoj nemoj ne karati,
        i nemoj me kazniti u svojemu gnjevu.3Strijele se tvoje u me zabodoše,
        ruka me tvoja teško pritisnu:4na tijelu mi ništa zdravo nema zbog gnjeva tvog,
        od grijeha mojih mira mi nema kostima.5Zloće moje glavu su mi nadišle,
        kao preteško breme tište me.6Rane moje zaudaraju i gnjiju
        zbog bezumnosti moje.7Pogurih se sav i zgrčih,
        povazdan lutam žalostan.8Moji bokovi puni su ognjice,
        na tijelu mi ništa zdravo nema.9Iscrpljen sam i satrven posve,
        stenjem od jecanja srca svojega.10O Gospode, sve su mi želje pred tobom,
        i vapaji moji nisu ti skriveni.11Srce mi udara silno, snaga me ostavlja
        i svjetlost vida očinjeg gasi se.12Prijatelji i drugovi od rana mojih uzmakoše,
        i moji najbliži stoje daleko.13Namještaju mi zamke oni koji mi život vrebaju,
        koji mi žele nesreću, propašću mi prijete
        i uvijek smišljaju prijevare.14A ja sam kao gluh i ništa ne čujem
        i, kao nijem, usta ne otvaram.15Postadoh k'o čovjek koji ne čuje
        i koji u ustima nema odgovora.16Jer u tebe se, o Jahve, uzdam,
        ti ćeš me uslišati, Jahve, Bože moj!17Rekoh: "Nek' se ne raduju nada mnom;
        kad mi noga posrne, nek' se ne uzdižu nada mnom!"18Jer umalo ne propadoh,
        i moja je bol svagda preda mnom.19Bezakonje svoje ja priznajem
        i pun sam žalosti zbog grijeha svojega.20A koji su bez razloga protiv mene, moćni su,
        i mnogi su koji me mrze nepravedno.21Za dobro zlom mi uzvraćaju,
        protive mi se što tražim dobro.22O Jahve, ne ostavljaj me!
        Bože moj, ne udaljuj se od mene!23Požuri se meni u pomoć,
        Gospode, spase moj!
PSALAM 39 (38)
Ništavilo čovjekovo pred Bogom
Ps 39.
Zborovođi. Jedutunu.
Psalam. Davidov.
2Odlučio sam: "Čuvat ću put svoj
        da ne zgriješim jezikom;
    usta ću svoja zauzdati
        dokle god preda mnom bude bezbožnik."3Zamukoh, zanijemjeh, glasa ne puštah,
        ali uzalud - bol mi postade gorča.4U meni srce je gorjelo,
        na samu pomisao buknuo bi oganj;
        tad progovorih svojim jezikom:5"Objavi mi, Jahve, moj svršetak
        i kolika je mjera mojih dana,
        da znam kako sam ništavan.6Evo, pedljem si mi dane izmjerio,
        život moj je kao ništa pred tobom:
        tek dašak je svaki čovjek.7Poput sjene čovjek prolazi
        tek dašak je sve bogatstvo njegovo:
        zgrće, a ne zna tko će ga pokupiti."8A sada, čemu da se nadam, Gospode?
        Sva je nada moja u tebi!9Izbavi me svih mojih bezakonja,
        ne daj da ruglo budem luđaku!10Šutim i usta ne otvaram,
        jer tako si ti učinio.11Bič svoj otkloni od mene,
        jer izdišem pod težinom ruke tvoje.12Ti kaznama popravljaš čovjeka
        i sve mu najdraže kao moljac rastačeš:
        tek dašak je svaki čovjek.13Čuj, o Jahve, molitvu moju,
        vapaje mi poslušaj,
        na suze se moje ne ogluši!
    Jer u tebe ja sam došljak,
        pridošlica kao svi oci moji.14Odvrati pogled od mene, da odahnem
        prije nego odem i više ne budem!
PSALAM 40 (39)
Zahvala i molba
Ps 40.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Uzdah se u Jahvu uzdanjem silnim,
        i on se k meni prignu i usliša vapaj moj.3Izvuče me iz jame propasti,
        iz blata kalnoga;
    noge mi stavi na hridinu,
        korake moje ukrijepi.4U usta mi stavi pjesmu novu,
        slavopoj Bogu našemu.
    Vidjet će mnogi i strah će ih obuzeti:
        uzdanje će svoje staviti u Jahvu.5Blago čovjeku koji se u Jahvu uzda,
        koji ne ide za štovateljima lažnih bogova,
        za onima koji se predaju prijevari.6Čudesa mnoga tvoriš, o Jahve, Bože moj,
        i namisli čudesne - ravna ti nema!
    Kazivat' ih i objavljivati želim,
        al' odveć ih je da bi se nabrojit' mogli.7Nisu ti mile ni žrtve ni prinosi,
        nego si mi uši otvorio:
        paljenice ni okajnice ne tražiš.8Tada rekoh: "Evo dolazim!
        U svitku knjige piše za mene:9Milje mi je, Bože moj, vršit volju tvoju,
        Zakon tvoj duboko u srcu ja nosim."10Tvoju ću pravdu naviještat' u velikom zboru,
        i usta svojih zatvoriti neću,
        o Jahve, sve ti je znano.11Tvoju pravdu neću kriti u srcu,
        kazivat ću vjernost tvoju i tvoj spas.
    Tajit neću dobrote tvoje,
        ni tvoje vjernosti velikoj skupštini.12A ti, o Jahve, milosrđa mi svog ne krati,
        dobrota tvoja i vjernost neka me svagda čuvaju.13Jer me okružiše nesreće nebrojene,
        krivice me moje sustigoše da gledat' ne mogu:
    više ih je no vlasi na glavi,
        i srce mi je stoga klonulo.14Bilo ti milo, o Jahve, da me izbaviš;
        Gospodine, u pomoć mi pohitaj!15Neka se postide i smetu
        svi koji mi o glavi rade.
    Nek' uzmaknu i neka se posrame
        koji se nesreći mojoj raduju!16Neka se skamene u sramoti svojoj
        koji zlurado na me grohoću!17Neka kliču i nek' se vesele u tebi
        svi koji te traže!
    Neka govore svagda: "Velik je Jahve!"
        svi koji spasenje tvoje ljube.18Bijedan sam ja i nevoljan,
        al' Jahve se brine za me.
    Ti si pomoć moja i moj spasitelj;
        o Bože moj, ne kasni!
PSALAM 41 (40)
Pouzdanje zapuštena bolesnika
Ps 41.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Blago onome koji misli na uboga i slaba:
        u dan nevolje Jahve će ga spasiti!3Jahve će ga štititi i živa sačuvati,
        sreću mu dati na zemlji
        i neće ga predati na volju dušmanima.4Jahve će ga ukrijepiti na postelji boli,
        bolest mu okrenuti u snagu.5Zavapih: "Jahve, smiluj mi se,
        iscijeli mi dušu jer tebi sagriješih!"6Neprijatelji zlo govore o meni:
        "Kad će umrijeti i kad će mu nestati imena?"7I dođe li tko da me posjeti, himbeno govori,
        u srcu pakosti skuplja i vani opada.8Mrzitelji moji svi složno šapuću o meni;
        zlo mi dosuđuju:9"Pogubna se pošast na nj oborila."
        Ili: "Tko jednom leže, više ne ustaje."10Pa i prijatelj moj u koga se uzdah,
        koji blagovaše kruh moj, petu na me podiže.11A ti, Jahve, smiluj se meni i podigni me
        da im mogu uzvratiti.12Po tome ću znati da sam mio tebi:
        što se dušmanin moj neće veseliti nada mnom.13A mene ćeš zdrava uzdržati
        i pred svoje me lice staviti dovijeka.14Blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov,
        od vijeka do vijeka! Tako neka bude! Amen!
PSALAM 42-43 (41-42)
Jadikovke prognanog levita
Ps 42.
Zborovođi.
Poučna pjesma. Sinova Korahovih.
2Kao što košuta žudi za izvor-vodom,
        tako duša moja čezne, Bože, za tobom.3Žedna mi je duša Boga, Boga živoga:
        o, kada ću doći i lice Božje gledati?4Suze su kruh moj danju i noću,
        dok me svednevice pitaju: "Gdje ti je Bog tvoj?"5Duša moja gine kada se spomenem
        kako koračah u mnoštvu
        predvodeć' ih k Domu Božjem
    uz radosno klicanje i hvalopojke
        u povorci svečanoj.6Što si mi, dušo, klonula
        i što jecaš u meni?
    U Boga se uzdaj, jer opet ću ga slaviti,
        spasenje svoje, Boga svog!7Tuguje duša u meni,
        stoga se tebe spominjem
        iz zemlje Jordana i Hermona, s brda Misara.8Bezdan doziva bezdan bukom slapova tvojih:
        sve vode tvoje i vali preko mene prijeđoše.9Nek' mi danju Jahve naklonost udijeli,
        a noću pjesmom ću hvalit' Boga života svog.10Reći ću Bogu: "Hridino moja, zašto me zaboravljaš?
        Zašto obilazim žalostan, pritisnut dušmanima?"11Kosti mi se lome od poruge neprijatelja
        dok me svednevice pitaju: "Gdje ti je Bog tvoj?"12Što si mi, dušo, klonula
        i što jecaš u meni?
    U Boga se uzdaj, jer opet ću ga slaviti,
        spasenje svoje, Boga svog!43. Dosudi mi pravo, Bože,i povedi parbu moju protiv čeljadi bezbožne,
        izbavi me od čovjeka zlobna i opaka!2Jer ti si, Bože, zaklon moj:
        zašto me odbacuješ?
        Zašto obilazim žalostan, pritisnut dušmanima?3Pošlji svjetlost svoju i vjernost: nek' me vode,
        nek' me dovedu na tvoju svetu goru, u šatore tvoje!4I pristupit ću Božjem žrtveniku,
        Bogu, radosti svojoj.
    Harfom ću slaviti tebe,
        Bože, o Bože moj!5Što si mi, dušo, klonula
        i što jecaš u meni?
    U Boga se uzdaj, jer opet ću ga slaviti,
        spasenje svoje, Boga svog!
PSALAM 44 (43)
Vapaj za pomoć Izraelu
Ps 44.
Zborovođi.
Sinova Korahovih. Poučna pjesma.
2Bože, ušima svojim slušasmo,
        očevi nam pripovijedahu naši,
    o djelu koje si izveo u danima njihovim -
        u danima davnim.3Rukom si svojom izagnao pogane, a njih posadio,
        iskorijenio narode, a njih raširio.4Mačem svojim oni zemlju ne zauzeše
        niti im mišica njihova donese pobjedu,
    već desnica tvoja i tvoja mišica
        i lice tvoje milosno jer si ih ljubio.5Ti, o moj Kralju i Bože moj,
        ti si dao pobjede Jakovu.6Po tebi dušmane svoje odbismo,
        u tvome imenu zgazismo one
        koji se na nas digoše.7U svoj se luk nisam pouzdavao,
        nit' me mač moj spasavao.8Nego ti, ti si nas spasio od dušmana,
        ti si postidio one koji nas mrze.9Dičili smo se Bogom u svako doba
        i tvoje ime slavili svagda.10A sad si nas odbacio i posramio nas
        i više ne izlaziš, Bože, sa četama našim.11Pustio si da pred dušmanima uzmaknemo,
        i opljačkaše nas mrzitelji naši.12Dao si nas k'o ovce na klanje
        i rasuo nas među neznabošce.13U bescjenje si puk svoj prodao
        i obogatio se nisi prodajom.14Učinio si nas ruglom susjedima našim,
        na podsmijeh i igračku onima oko nas.15Na porugu smo neznabošcima,
        narodi kimaju glavom nad nama.16Svagda mi je sramota moja pred očima
        i stid mi lice pokriva17zbog pogrdne graje podrugljivaca,
        zbog osvetljiva dušmanina.18Sve nas to snađe iako te nismo zaboravili
        niti povrijedili Saveza tvoga,19niti nam se srce odmetnulo od tebe,
        niti nam je noga s tvoje skrenula staze,20kad si nas smrvio u boravištu šakalskom
        i smrtnim nas zavio mrakom.21Da smo i zaboravili ime Boga našega,
        da smo ruke k tuđem bogu podigli:22zar Bog toga ne bi saznao?
        Ta on poznaje tajne srdaca!23Ali zbog tebe ubijaju nas dan za danom,
        i mi smo im k'o ovce za klanje.24Preni se! Što spavaš, Gospode?
        Probudi se! Ne odbacuj nas dovijeka!25Zašto lice svoje sakrivaš,
        zaboravljaš bijedu i nevolju našu?26Jer duša nam se u prah raspala,
        trbuh nam se uza zemlju prilijepio.27Ustani, u pomoć nam priteci,
        izbavi nas radi ljubavi svoje!
PSALAM 45 (44)
Kraljevska svadbena pjesma
Ps 45.
Zborovođi. Po napjevu "Ljiljani".
Sinova Korahovih. Poučna pjesma. Svadbena pjesma.
2Iz srca mi naviru riječi divne:
        pjesmu svoju ja kralju pjevam,
        jezik mi je k'o pisaljka hitra pisara.3Lijep si, najljepši od ljudskih sinova,
        po usnama ti se milina prosula,
        stoga te Bog blagoslovio dovijeka.4Pripaši mač uz bedra, junače,
        ogrni se sjajem i veličanstvom!5Zajaši i kreni za istinu, za vjernost i pravdu,
        zapni luk i desnicu svoju proslavi!6Oštre su strelice tvoje,
        narodi padaju pred tobom
        i kraljeve dušmane ostavlja hrabrost.7Prijestolje je tvoje, Bože, u vijeke vjekova,
        i pravedno žezlo - žezlo je tvog kraljevstva!8Ti ljubiš pravednost, a mrziš bezakonje,
        stoga Jahve, Bog tvoj, tebe pomaza
        uljem radosti kao nikog od tvojih drugova.9Smirnom, alojem i kasijom mirišu ti haljine,
        iz dvorova bjelokosnih harfe te vesele.10Kraljevske ti kćeri idu u susret,
        zdesna ti je kraljica u zlatu ofirskom.11"Slušaj, kćeri, pogledaj, prisluhni:
        zaboravi svoj narod i dom oca svog!12Zaželi li kralj ljepotu tvoju,
        smjerno se pokloni njemu
        jer je on gospodar tvoj.13Narod tirski dolazi s darovima,
        naklonost tvoju traže prvaci naroda."14Sva lijepa korača kći kraljeva
        u haljinama zlatom vezenim.15U haljini od veza šarena kralju je dovode,
        pratnja su joj djevice, druge njezine.16S veseljem ih vode i s klicanjem
        u kraljeve dvore ulaze.17Oce tvoje naslijedit će tvoji sinovi,
        postavit ćeš ih knezovima na svoj zemlji.18Iz koljena u koljeno naviještat će ime tvoje,
        hvalit će te narodi u vijeke vjekova.
PSALAM 46 (45)
Jahve je naša utvrda
Ps 46.
Zborovođi. Sinova Korahovih.
Po napjevu "Djevice". Pjesma.
2Bog nam je zaklon i utvrda,
        pomoćnik spreman u nevolji.3Stoga, ne bojmo se kad se ljulja zemlja,
        kad se bregovi ruše u more.4Nek' buče i bjesne valovi morski,
        nek' bregovi dršću od žestine njihove:
    s nama je Jahve nad Vojskama,
        naša je utvrda Bog Jakovljev!5Rijeka i rukavci njezini vesele Grad Božji,
        presveti šator Višnjega.6Bog je sred njega, poljuljat se neće,
        od rane zore Bog mu pomaže.7Ma bješnjeli puci, rušila se carstva,
        kad glas njegov zagrmi, zemlja se rastopi:8s nama je Jahve nad Vojskama,
        naša je utvrda Bog Jakovljev!9Dođite, gledajte djela Jahvina,
        strahote koje on na zemlji učini.10Do nakraj zemlje on ratove prekida,
        lukove krši i lomi koplja, štitove ognjem sažiže.11Prestanite i znajte da sam ja Bog,
        uzvišen nad pucima, nad svom zemljom uzvišen!12S nama je Jahve nad Vojskama,
        naša je utvrda Bog Jakovljev!
PSALAM 47 (46)
Jahve - Kralj Izraela i Kralj svijeta
Ps 47.
Zborovođi.
Sinova Korahovih. Psalam.
2Narodi svi, plješćite rukama,
        kličite Bogu glasom radosnim.3Jer Jahve je to - svevišnji, strašan,
        kralj velik nad zemljom svom.4Narode je nama podložio,
        pogane stavio pod noge naše,5baštinu nam odabrao -
        ponos Jakova, svoga ljubimca.6Uzlazi Bog uz klicanje,
        Jahve uza zvuke trublje.7Pjevajte Bogu, pjevajte,
        pjevajte kralju našemu, pjevajte!8Jer on je kralj nad zemljom svom,
        pjevajte Bogu, pjevači vrsni!9Bog kraljuje nad narodima,
        stoluje Bog na svetom prijestolju.10Prvaci se pribiru poganski
        k narodu Boga Abrahamova.
    Božji su svi vlastodršci zemlje,
        nad svima on je uzvišen.
PSALAM 48 (47)
Sion - Gora Božja
Ps 48.
Pjesma. Psalam.
Sinova Korahovih.
2Velik je Jahve, hvale predostojan
        u gradu Boga našega.3Sveto brdo njegovo, brijeg veličanstven,
        radost je zemlji svoj.
    Gora Sion, na krajnjem sjeveru,
        grad je Kralja velikog.4Bog u kulama njegovim
        jakom se pokaza utvrdom.5Jer gle, složiše se kraljevi,
        navališe zajedno.6Čim vidješe, zapanjiše se
        i zbunjeni u bijeg nagnuše.7Ondje ih trepet obuze
        kao muka porodilje,8kao kad vjetar istočni
        razbija brodove taršiške.9Što smo čuli, sada vidimo:
        grad Jahve nad Vojskama,
    grad Boga našega -
        Bog ga utvrdi dovijeka.10Spominjemo se, Bože, tvoje dobrote
        usred Hrama tvojega.11Kao ime tvoje, Bože, tako i slava tvoja
        do nakraj zemlje doseže.
    Puna je pravde desnica tvoja;
        neka se raduje brdo sionsko!12Neka kliču gradovi Judini
        zbog tvojih sudova!13Obiđite Sion i prođite njime,
        prebrojite kule njegove!14Pogledajte dobro bedeme njegove,
        promotrite mu potanko dvorove:
        da biste kazivali budućem koljenu:15    "Takav je Bog,
    Bog naš zasvagda i dovijeka!
        On neka nas vodi!"
PSALAM 49 (48)
Prividna sreća bezbožnika
Ps 49.
Zborovođi.
Sinova Korahovih. Psalam.
2Poslušajte ovo, svi narodi,
        čujte, svi stanovnici zemlje,3vi, djeco puka, i vi, odličnici,
        bogati i siromašni zajedno!4Moja će usta zboriti mudrost,
        i moje srce misli razumne.5K poučnoj izreci priklonit ću uho,
        uz harfu ću izložit' svoju zagonetku.6Što da se bojim u danima nesreće
        kad me opkoli zloba izdajica7koji se u blago svoje uzdaju
        i silnim se hvale bogatstvom?8Ta nitko sebe ne može otkupit'
        ni za se dati Bogu otkupninu:9životu je cijena previsoka,
        i nikada je neće platiti10tko želi živjeti dovijeka
        i ne vidjeti jamu grobnu.11Jer, i mudri umiru,
        pogiba i luđak i bezumnik:
        bogatstvo svoje ostavlja drugima.12Grobovi im kuće zasvagda,
        stanovi njihovi od koljena do koljena,
        sve ako se zemlje nazivale imenima njihovim.13Čovjek koji nerazumno živi
        sličan je stoci koja ugiba.14Takav je put onih koji se ludo uzdaju,
        to je konac onih koji uživaju u sreći:15Poput stada redaju se u Podzemlju,
        smrt im je pastir, a dobri njima vladaju.
    Njihova će lika brzo nestati,
        Podzemlje će im biti postojbina.16A moju će dušu Bog ugrabiti Podzemlju iz pandža
        i milostivo me primiti.17Ne boj se ako se tko obogati
        i ako se poveća blago doma njegova:18kad umre, ništa neće ponijeti sa sobom,
        i blago njegovo neće s njime sići.19Ako se u životu držao sretnim
        - "Govorit će se da ti je dobro bilo!" -20i on će doći u skup otaca svojih,
        gdje svjetlosti više vidjeti neće.21Čovjek koji nerazumno živi
        sličan je stoci koja ugiba.
PSALAM 50 (49)
Za bogoslužje "u duhu i istini"
Ps 50.
Psalam.
Asafov.
    Bog nad bogovima, Jahve, govori i zove zemlju
        od izlaza sunčeva do zalaza.2Sa Siona predivnog Bog zablista:3    Bog naš dolazi i ne šuti.
    Pred njim ide oganj što proždire,
        oko njega silna bjesni oluja.4On zove nebesa odozgo i zemlju
        da sudi narodu svojemu:5"Saberite mi sve pobožnike
        koji žrtvom Savez sa mnom sklopiše!"6Nebesa objavljuju pravednost njegovu:
        on je Bog sudac!7"Slušaj, narode moj, ja ću govoriti,
        o Izraele, svjedočit ću protiv tebe:
        ja, Bog - Bog tvoj!8Ne korim te zbog žrtava tvojih -
        paljenice su tvoje svagda preda mnom.9Neću od doma tvog' uzet junca,
        ni jaraca iz tvojih torova:10ta moje su sve životinje šumske,
        tisuće zvjeradi u gorama mojim.11Znam sve ptice nebeske,
        moje je sve što se miče u poljima.12Kad bih ogladnio, ne bih ti rekao,
        jer moja je zemlja i sve što je ispunja.13Zar da ja jedem meso bikova
        ili da pijem krv jaraca?14Prinesi Bogu žrtvu zahvalnu,
        ispuni Višnjemu zavjete svoje!15I zazovi me u dan tjeskobe:
        oslobodit ću te, a ti ćeš me slaviti."16A grešniku Bog progovara:
        "Što tumačiš naredbe moje,
        što mećeš u usta Savez moj?17Ti, komu stega ne prija,
        te riječi moje iza leđa bacaš?18Kad tata vidiš, s njime se bratimiš
        i družiš se s preljubnicima.19Svoja si usta predao pakosti,
        a jezik ti plete prijevare.20U društvu na brata govoriš
        i kaljaš sina matere svoje.21Sve si to činio, a ja da šutim?
        Zar misliš da sam ja tebi sličan?
        Pokarat ću te i stavit ću ti sve to pred oči."22Shvatite ovo svi vi koji Boga zaboraviste,
        da vas ne pograbim i nitko vas spasiti neće.23Pravo me štuje onaj koji prinosi žrtvu zahvalnu:
        i onomu koji hodi stazama pravim -
        njemu ću pokazati spasenje svoje.
PSALAM 51 (50)
Ispovijed raskajana grešnika
Ps 51.
Zborovođi. Psalam. Davidov.
2Kad je k Davidu došao prorok Natan poslije njegova grijeha s Bat-Šebom.
3Smiluj mi se, Bože, po milosrđu svome,
        po velikom smilovanju izbriši moje bezakonje!4Operi me svega od moje krivice,
        od grijeha me mojeg očisti!5Bezakonje svoje priznajem,
        grijeh je moj svagda preda mnom.6Tebi, samom tebi ja sam zgriješio
        i učinio što je zlo pred tobom:
    pravedan ćeš biti kad progovoriš,
        bez prijekora kada presudiš.7Evo, grešan sam već rođen,
        u grijehu me zače majka moja.8Evo, ti ljubiš srce iskreno,
        u dubini duše učiš me mudrosti.9Poškropi me izopom da se očistim,
        operi me, i bit ću bjelji od snijega!10Objavi mi radost i veselje,
        nek' se obraduju kosti satrvene!11Odvrati lice od grijeha mojih,
        izbriši svu moju krivicu!12Čisto srce stvori mi, Bože,
        i duh postojan obnovi u meni!13Ne odbaci me od lica svojega
        i svoga svetog duha ne uzmi od mene!14Vrati mi radost svoga spasenja
        i učvrsti me duhom spremnim!15Učit ću bezakonike tvojim stazama,
        i grešnici tebi će se obraćati.16Oslobodi me od krvi prolivene,
        Bože, Bože spasitelju moj!
        Nek' mi jezik kliče pravednosti tvojoj!17Otvori, Gospodine, usne moje,
        i usta će moja naviještati hvalu tvoju.18Žrtve ti se ne mile,
        kad bih dao paljenicu, ti je ne bi primio.19Žrtva Bogu duh je raskajan,
        srce raskajano, ponizno, Bože, nećeš prezreti.20U svojoj dobroti milostiv budi Sionu
        i opet sagradi jeruzalemske zidine!21Tada će ti biti mile žrtve pravedne
        i tad će se prinosit' teoci na žrtveniku tvojemu.
PSALAM 52 (51)
Kazna opakih
Ps 52.
Zborovođi.
Poučna pjesma. Davidova.
2Kad je Edomac Doeg Šaulu javio: "David je ušao u kuću Abimele"
3Što se to hvališ pakošću,
        silniče nesmiljeni?4Neprestano snuješ o propasti,
        jezik ti je britva nabrušena, spletkaru!5Zlo voliš više nego dobro,
        i laž više nego pravednost!6Mili su ti pogubni govori,
        lažljivi jeziče!7Bog će te zato satrti,
        zauvijek te ukloniti;
    iščupat će te iz tvog šatora,
        iskorijeniti iz zemlje živih.8Pravednici će gledati s užasom
        i njemu se smijati:9"Gle čovjeka koji ne uze
        Boga za svoju zaštitu,
    već se uzdao u veliko bogatstvo
        i osilio u svojim zločinima!"10A ja, k'o zelena maslina u Domu Božjem,
        uzdam se u Božju dobrotu dovijeka.11Hvalit ću te svagda što si to učinio
        i slavit ću tvoje ime, jer je dobrostivo,
        pred licem tvojih pobožnika.
PSALAM 53 (52)
Čovjek bez Boga
Ps 53.
Zborovođi. Prema napjevu "Bolest".
Poučna pjesma. Davidova.
2Bezumnik reče u srcu: "Nema Boga!"
        Pokvareni rade gadosti; nitko da čini dobro.3Bog s nebesa gleda na sinove ljudske
        da vidi ima li tko razuman Boga da traži.4No svi skrenuše zajedno, svi se pokvariše:
        nitko da čini dobro - nikoga nema.5Neće li se urazumiti svi što čine bezakonje,
        koji proždiru narod moj kao da jedu kruh?
    Boga oni ne zazivlju:6    od straha će drhtat'
        gdje straha i nema
    jer Bog će rasuti kosti onih koji tebe opsjedaju,
        bit će posramljeni jer će ih Bog odbaciti.7O, neka dođe sa Siona spas Izraelu!
        Kad Bog promijeni udes naroda svoga,
        klicat će Jakov, radovat' se Izrael.
PSALAM 54 (53)
Zaziv za pomoć protiv dušmana
Ps 54.
Zborovođi. Uza žičana glazbala. Poučna pjesma. Davidova.
2Kad su Zifijci došli k Šaulu govoreći: "David se kod sakrio."
3Spasi me, Bože, svojim imenom
        i jakošću svojom izbori mi pravdu!4Poslušaj, Bože, moju molitvu
        i usliši riječi usta mojih!5Oholice ustadoše na me
        i moj život traže silnici:
        na Boga se ne osvrću.6Evo, Bog mi pomaže,
        Gospodin krijepi život moj.7Okreni nesreću na dušmane moje,
        zatri ih u vjernosti svojoj.8Od srca rado ću ti žrtvovati,
        slavit ću ti ime, Jahve, jer je dobrostivo,9jer ti me izbavi iz svake nevolje,
        i oko moje vidje postiđene moje dušmane.
PSALAM 55 (54)
Molitva progonjenoga
Ps 55.
Zborovođi. Uza žičana glazbala.
Poučna pjesma. Davidova.
2Počuj mi, Bože, molitvu,
        ne krij se molbi mojoj:3    obazri se na me i usliši me!
    Mučim se u svojoj tjeskobi,4    zbuni me vika dušmanska
        i tlačenje grešničko.
    Navališe na me nesrećom,
        bijesno me progone.5Srce mi je ustreptalo
        i strah me samrtni spopade.6Užas me i trepet hvata,
        groza me obuze.7Zavapih: "O, da su mi krila golubinja,
        odletio bih da otpočinem!8Daleko, daleko bih letio,
        u pustinji se nastanio;9brzo bih si potražio sklonište
        od bijesne oluje i vihora."10Smeti ih, Gospode, podvoji im jezike,
        jer nasilje i svađu vidim u gradu;11danju i noću zidinama kruže;
        bezakonja su i nevolje u njemu.12Usred njega zasjede,
        s ulica mu nepravda i podlost ne odlaze.13Da me pogrdio dušmanin,
        bio bih podnio;
    da se digao na me koji me mrzi,
        pred njim bih se sakrio.14Ali ti, ti si to bio, meni jednak,
        prijatelj moj, moj pouzdanik15s kojim sam slatko drugovao
        i složno hodismo u Domu Božjemu.16Smrt neka ih zaskoči,
        živi nek' siđu u Podzemlje
        jer im je pakost u stanu i srcu.17A ja ću Boga prizvati,
        i Jahve će me spasiti.18Večerom, jutrom i o podne tužan ću jecati,
        i on će čuti vapaj moj.19Dat će mi mira od onih koji me progone:
        jer mnogi su protiv mene.20Bog će čuti i njih poniziti,
        Onaj koji kraljuje odvijeka,
        jer se ne popravljaju, Boga se ne boje.21Podižu ruke na prijatelje,
        savez svoj oskvrnjuju.22Usta su im glađa od maslaca,
        a srce ratoborno;
    riječi blaže od ulja,
        a oni - isukani mačevi.23Povjeri Jahvi svu svoju brigu,
        i on će te pokrijepiti:
        neće dati da ikada posrne pravednik.24A njih ti, o Bože, strmoglavi
        u jamu grobnu!
    Krvoloci i varalice ni polovicu dana neće doživjeti!
        A ja se u tebe uzdam!
PSALAM 56 (55)
Vjernik neće posrnuti
Ps 56.
Zborovođi. Prema napjevu "Golubica nijema u daljini".
Davidov. Miktam. Kad su ga u Gatu uhitili Filistejci.
2Smiluj mi se, moj Bože, jer me dušmanin hoće zgaziti,
        napadač me moj neprestano tlači.3Dušmani moji nasrću na me povazdan,
        mnogo ih je koji se na me obaraju.
    Svevišnji, 4kad me strah spopadne,
        u te ću se uzdati.5Božje obećanje slavim,
        u Boga ja se uzdam i neću se bojati:
        što mi može učiniti smrtnik?6Od jutra do večeri obružuju me,
        svi naumi njihovi meni su na zlo.7Sastaju se i vrebaju,
        paze mi na korake, o glavi mi rade.8Plati im prema bezakonju,
        u gnjevu, o Bože, obori pogane!9Ti izbroji dane mog progonstva,
        sabrao si suze moje u mijehu svom.
        Nije li sve zapisano u knjizi tvojoj?10Moji će dušmani uzmaknuti
        čim te zazovem.
        Ovo sigurno znam: Bog je za mene!11Božje obećanje slavim,12    u Jahvu se uzdam i neću se bojati:
        što mi može učiniti čovjek?13Vežu me zavjeti koje učinih tebi, o Bože:
        prinijet ću ti žrtve zahvalne14    jer si mi dušu od smrti spasio.
    Ti si očuvao noge moje od pada,
        da pred Bogom hodim u svjetlosti živih.
PSALAM 57 (56)
"Usred lavova"
Ps 57.
Zborovođi. Po napjevu "Ne pogubi!"
Davidov. Miktam. Kad je ispred Šaula pobjegao u pećinu.
2Smiluj mi se, Bože, o smiluj se meni
        jer mi se duša utječe tebi!
    U sjenu tvojih krila zaklanjam se
        dok pogibao ne mine.3Vapijem Bogu višnjemu,
        Bogu koji mi čini dobro.4Nek' pošalje s nebesa i spasi me,
        nek' postidi one što me progone:
        neka Bog pošalje dobrotu svoju i vjernost!5Ležim usred lavova
        koji proždiru ljudske sinove.
    Zubi su im koplja i strijele,
        a jezik im mač je naoštren.6Uzvisi se, Bože, nad nebesa,
        slava tvoja nek' je nad svom zemljom!7Mrežu namjestiše stopama mojim,
        stisnuše dušu moju;
    iskopaše preda mnom jamu:
        sami nek' u nju padnu!8Postojano je srce moje, Bože,
        postojano je srce moje;
        pjevat ću i svirati.9Probudi se, dušo moja!
        Probudi se, harfo i citaro!
        Probudit ću zoru jutarnju.10Hvalit ću te, Gospode, među narodima,
        među pucima pjevat ću tebi:11jer do neba je dobrota tvoja,
        do oblaka vjernost tvoja.12Uzvisi se, Bože, nad nebesa,
        slava tvoja nek' je nad svom zemljom!
PSALAM 58 (57)
Protiv zlih sudaca
Ps 58.
Zborovođi. Po napjevu "Ne pogubi!"
Davidov. Miktam.
2Zar doista krojite pravdu, vi moćni,
        zar sudite pravo, sinovi ljudski?3Ne, već bezakonje smišljeno činite,
        po zemlji vam ruke dijele nepravde.4Na krivu su putu bezbošci od krila majčina,
        na krivu su putu lašci od utrobe.5U njima je otrov kao u zmije,
        kao u ljutice što uši začepljuje6da glas čarobnjakov ne čuje
        ni glas bajača vješta bajanju.7O Bože, polomi im zube u ustima;
        razbij, o Jahve, čeljusti lavićima!8K'o vode što hitro otječu neka se razliju,
        k'o zgažena trava neka se osuše.9Nek' budu k'o puž koji se pužuć' rastoči,
        k'o pometnut plot nek' sunca ne vide.10Prije nego vam kotlovi trnje osjete,
        dok je zeleno, neka ga vihor odnese.11Radostan će biti pravednik kad ugleda odmazdu,
        noge će prati u krvi zlotvora.12I reći će ljudi: "Pravednik plod svoj ima!
        Još ima Boga da sudi na zemlji!"
PSALAM 59 (58)
Zaziv za pomoć
Ps 59.
Zborovođi. Po napjevu "Ne pogubi!"
Davidov. Miktam. Kad je Šaul opkolio kuću da ubije Davida.
2Izbavi me od dušmana, Bože moj,
        zaštiti me od mojih protivnika!3Izbavi me od bezakonika,
        od krvoloka spasi me!4Jer evo: dušu moju vrebaju,
        na me ustadoše silnici.
    Nema na meni krivnje, o Jahve, ni grijeha:5    bez moje krivnje na me nasrću.
    Probudi se! Dođi mi u pomoć i pogledaj,6    Jahve, Bože nad Vojskama, Bože Izraelov!
    Preni se, kazni sve pogane,
        podlacima nemoj se smilovati!7Uvečer se vraćaju, reže poput pasa
        i trče po gradu.8Gle, kako bljuju ustima;
        kletve su im na usnama
        i govore: "Tko nas čuje?"9No, ti im se smiješ, o Jahve,
        i rugaš se poganima svima.10Jakosti moja, gledat ću na te,
        jer ti si, Bože, zaštita moja,
        Bog moj, milosrđe moje.11Bog neka mi pohiti u susret,
        nek' me razveseli nad dušmanima mojim!12Pobij ih, Bože, da mi narod ne zavode,
        zbuni i obori ih jakošću svojom,
        štite naš, Gospodine.13Grijeh je svaka riječ usta njihovih:
        nek se uhvate u svoju oholost,
        u kletve i laži što ih govore!14Istrijebi ih u gnjevu, istrijebi da nestanu,
        nek' se zna da Bog vlada u Jakovu i do nakraj zemlje!15Uvečer se vraćaju, reže poput pasa
        i trče po gradu.16Nek' lutaju okolo tražeći hranu;
        i kad se nasite, neka zavijaju.17A ja ću opjevati silu tvoju
        i klicat ću jutrom milosrđu tvome,
    jer mi ti postade utočište
        i sklonište u dan nevolje.18Jakosti moja, tebi ću pjevati,
        jer ti si, Bože, zaštita moja,
        Bog moj, milosrđe moje.
PSALAM 60 (59)
Molitva naroda nakon poraza
Ps 60.
Zborovođi. Po napjevu "Ljiljan svjedočanstva". Miktam. Davidov.
2Kad je David izišao protiv Aram Naharajima i protiv Aram Sobe i kad je Joab na povratku potukao dvanaest tisuća Edomaca u Slanoj dolini.
3Bože, ti nas odbaci i bojne nam redove probi,
        razjari se, a sad nas opet vrati!4Potrese zemlju, rasječe je,
        zatvori joj usjeline jer se poljuljala.5Zlu si kob na svoj narod navalio,
        napio nas vinom omamnim.6Al' si i stijeg dao vjernicima svojim
        da umaknu luku dušmanskom.7Da ti se ljubimci izbave,
        desnicom pomozi, usliši nas!8Bog reče u svom Svetištu:
        "Šekem ću razdijelit' kličući,
        dolinu Sukot izmjeriti.9Moj je Gilead, moj Manaše,
        Efrajim mi kaciga, Judeja žezlo moje!10Moab je sud iz kojeg se umivam,
        na Edom ću baciti obuću,
        nad Filistejcem slavit' pobjedu!"11Tko će me dovesti do utvrđena grada,
        tko će me dovesti do Edoma?12Zar nećeš ti, o Bože, što nas odbaci?
        Zar više nećeš, Bože, s četama našim?13Pomozi nam protiv dušmana,
        jer ljudska je pomoć ništavna!14S pomoću Božjom hrabro ćemo se boriti,
        a on će zgaziti naše dušmane.
PSALAM 61 (60)
Molitva prognanika
Ps 61.
Zborovođi. Uza žičana glazbala.
Davidov.
2O Bože, vapaj mi poslušaj,
        budi pomnjiv na molitvu moju!3S kraja zemlje vapijem k tebi
        jer mi srce klonu.
    Dignut ćeš me na liticu i pokoj mi dati,4    jer ti si moje sklonište,
        utvrda čvrsta protiv dušmana.5O, da mi je stanovati uvijek u tvom šatoru,
        da se sklanjat' mogu pod okrilje tvoje!6Jer ti, Bože, usliši molbe moje,
        dade mi baštinu onih što ime ti štuju.7Kraljevim danima pridometni dana,
        kroz koljena mnoga nek' mu ljeta traju,8nek' pred Bogom uvijek vlada;
        dobrotu i vjernost pošalji da ga čuvaju!9Ovako ću pjevat svagda tvom imenu,
        dan za danom vršit' zavjete svoje.
PSALAM 62 (61)
Bog - jedina nada
Ps 62.
Zborovođi. Po Jedutunu.
Psalam. Davidov.
2Samo je u Bogu mir, dušo moja,
        samo je u njemu spasenje.3Samo on je moja hrid i spasenje,
        utvrda moja: neću se pokolebati.4Dokle ćete na bijednika nasrtati,
        obarat' ga svi zajedno,
        k'o zid ruševan il' ogradu nagnutu?5Urotiše se da me s visa mog obore,
        u laži uživaju;
    ustima blagoslivlju,
        a u srcu proklinju.6Samo je u Bogu mir, dušo moja,
        samo je u njemu nada moja.7Samo on je moja hrid i spasenje,
        utvrda moja: neću se pokolebati.8U Boga je spasenje moje i slava;
        Bog mi je hridina silna, utočište.9U nj se, narode, uzdaj u svako doba;
        pred njim srca izlijevajte:
        Bog je naše utočište!10Sinovi su ljudski samo dašak,
        laž su djeca čovječja:
    svi da stanu na tezulju,
        od daha bi lakši bili.11U grabež se ne uzdajte
        nit' se otetim tašto hvalite;
        umnoži l' se blago, nek' vam srce za nj ne prione.12Bog rekao jedno, a ja dvoje čuo:13    "U Boga je snaga! U tebe je, Gospode, dobrota!
        Ti uzvraćaš svakom po djelima."
PSALAM 63 (62)
Čežnja za Bogom
Ps 63.
Psalam. Davidov.
Dok David bijaše u Judejskoj pustinji.
2O Bože, ti si Bog moj:
        gorljivo tebe tražim;
    tebe žeđa duša moja, tebe želi tijelo moje,
        kao zemlja suha, žedna, bezvodna.3U Svetištu sam tebe motrio
        gledajuć' ti moć i slavu.4Ljubav je tvoja bolja od života,
        moje će te usne slavit'.5Tako ću te slavit' za života,
        u tvoje ću ime ruke dizati.6Duša će mi biti kao sala i mrsa sita,
        hvalit ću te kliktavim ustima.7Na postelji se tebe spominjem,
        u bdjenjima noćnim mislim na tebe.8Ti postade meni pomoć,
        kličem u sjeni krila tvojih.9Duša se moja k tebi privija,
        desnica me tvoja drži.10Oni što dušu u propast guraju
        neka siđu u dubinu zemlje,11nek' vlasti mača predani budu,
        nek' postanu plijen šakalima.12A kralj će se radovat' u Bogu,
        slavit će se tko se kune njime,
        jer će lašcima biti začepljena usta.
PSALAM 64 (63)
Molitva protiv klevetnika
Ps 64.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Poslušaj, Bože, moje žalbe glas;
        od strašna dušmanina život mi čuvaj!3Štiti me od mnoštva opakih,
        sakrij od bjesnila zlotvora4koji bruse jezike k'o mačeve,
        otrovne riječi izbacuju kao strijele,5da iz potaje rane nedužna,
        da ga rane iznenada ne bojeć' se ničega.6Spremni su na djelo pakosno,
        snuju kako će kradom zamke staviti
        i govore: "Tko će nas vidjeti?"7Snuju zlodjela, smišljene osnove kriju:
        pamet i srce čovječje bezdan su duboki.8No Bog ih ranjava strijelom,
        odjednom ih rane prekriju.9Vlastiti jezik propast im donosi,
        kimaju glavom oni što ih vide:10svi se boje, Božje djelo slave
        i misle o onom što on učini.11Pravednik se raduje u Jahvi, njemu se utječe,
        i kliču svim srcem čestiti.
PSALAM 65 (64)
Zahvalnica
Ps 65.
Zborovođi.
Psalam. Davidov. Pjesma.
2Bože, tebi dolikuje hvalospjev sa Sionu,
        tebi se ispunja zavjet -3    ti molitve uslišuješ.
    Svaka put dolazi k tebi4    pod teretom grijeha.
    Naši nas prijestupi taru,
        ti ih pomiruješ.5Blažen kog izabra i k sebi uze:
        on boravi u dvorima tvojim.
    Daj da se nasitimo dobrima Doma tvoga
        i svetošću tvoga Hrama.6Čudesno nas uslišuješ u pravednosti svojoj,
        o Bože, spasenje naše,
    nado svih krajeva svijeta
        i mora dalekih.7Učvršćuješ bregove jakošću svojom
        silom opasan.8Krotiš huku mora,
        huku valova i buku naroda.9Oni što žive nakraj svijeta
        boje se znamenja tvojih;
        dveri jutra i večeri radošću napunjaš.10Ti pohodi zemlju i ti je natopi,
        obogati nju veoma.
    Božja se rijeka vodom napuni,
        ti pripravi ljudima žito.
    Ovako pripremi zemlju:11    brazde joj natopi,
        grude joj poravna;
    kišom je omekša,
        usjeve joj blagoslovi.12Ti okruni godinu dobrotom svojom,
        plodnost niče za stopama tvojim.13Pustinjski pašnjaci kaplju od obilja,
        brežuljci se pašu radošću.14Njive se kite stadima,
        doline se pokrivaju žitom:
        svagdje klicanje, pjesma.
PSALAM 66 (65)
Zahvalnica za oslobođenje
Ps 66.
Zborovođi.
Pjesma. Psalam.
2Kliči Bogu, zemljo sva,
        opjevaj slavu imena njegova,
        podaj mu hvalu dostojnu.3Recite Bogu: "Kako su potresna djela tvoja!
        Zbog velike sile tvoje dušmani ti laskaju.4Sva zemlja nek' ti se klanja i nek' ti pjeva,
        neka pjeva tvom imenu!"5Dođite i gledajte djela Božja:
        čuda učini među sinovima ljudskim.6On pretvori more u zemlju suhu
        te rijeku pregaziše.
        Stog' se njemu radujmo!7Dovijeka vlada jakošću svojom,
        oči mu paze na narode
        da se ne izdignu ljudi buntovni.8Blagoslivljajte, narodi, Boga našega,
        razglašujte hvalu njegovu!9Našoj je duši darovao život
        i ne dade da nam posrne noga.10Iskušavao si nas teško, Bože,
        iskušavao ognjem kao srebro.11Pustio si da u zamku padnemo,
        stisnuo lancima bokove naše.12Pustio si da nam zajašu za vrat:
        prošli smo kroz oganj i vodu,
        onda si pustio da odahnemo.13S paljenicama ću u Dom tvoj ući,
        zavjete ispuniti pred tobom14što ih obećaše usne moje,
        što ih usta moja u tjeskobi obrekoše.15Prinijet ću ti paljenice s kadom ovnova,
        žrtvovati volove i jarad.16Dođite, počujte, koji se Boga bojite,
        pripovjedit ću što učini duši mojoj!17Na svoja sam usta njega zvao,
        jezikom ga hvalio.18Da sam u srcu na zlo mislio,
        ne bi uslišio Gospod.19No Bog me uslišio:
        obazro se na glas molitve moje.20Blagoslovljen Bog koji mi molitvu ne odbi,
        naklonosti ne odvrati od mene!
PSALAM 67 (66)
Zahvalnica za žetvu
Ps 67.
Zborovođi. Uza žičana glazbala.
Psalam. Pjesma.
2Smilovao nam se Bog i blagoslovio nas,
        obasjao nas licem svojim,3da bi sva zemlja upoznala putove tvoje,
        svi puci tvoje spasenje!4Neka te slave narodi, Bože,
        svi narodi neka te slave!5Nek' se vesele i kliču narodi,
        jer sudiš pucima pravedno
        i narode vodiš na zemlji.6Neka te slave narodi, Bože,
        svi narodi neka te slave!7Zemlja plodom urodila!
        Bog nas blagoslovio, Bog naš!8Bog nas blagoslovio!
        Neka ga štuju svi krajevi svjetski!
PSALAM 68 (67)
Slavni put Jahvin od Egipta do Siona
Ps 68.
Zborovođi.
Davidov. Psalam. Pjesma.
2Bog nek' ustane! Razbježali se dušmani njegovi!
        Svi mrzitelji njegovi pobjegli pred njim!3Kao što dim iščezava, i njih neka nestane!
        Kako se vosak topi na ognju,
        nek' nestane grešnika pred licem Božjim!4Pravedni neka se raduju,
        neka klikću pred Bogom,
        neka kliču od radosti.5Pjevajte Bogu, slavite mu ime!
        Poravnajte put onome koji ide pustinjom -
        kojemu je ime Jahve - i kličite pred njim!6Otac sirota, branitelj udovica,
        Bog je u svom svetom šatoru.7Napuštene okućit će Jahve,
        sužnjima pružit' sretnu slobodu:
        buntovnici samo ostaše u sažganoj pustinji.8Kad si stupao, Bože, pred narodom svojim,
        dok si prolazio pustinjom,9tresla se zemlja, nebo se rosilo pred Bogom,
        Sinaj drhtao pred Bogom, Bogom Izraela.10Blagoslovljen dažd pustio si, Bože, na baštinu svoju,
        okrijepio je umornu.11Stado se tvoje nastani u njoj,
        u dobroti, Bože, ti je spremi siromahu.12Jahve riječ zadaje,
        veliko je mnoštvo radosnih vjesnika:13kraljevi vojska bježe te bježe,
        domaćice plijen dijele.14Dok vi počivaste među stadima,
        krila golubice zablistaše srebrom,
        a njeno perje žućkastim zlatom:15ondje Svemogući razbijaše kraljeve,
        a ona poput snijega zablista na Salmonu.16Božanska je gora
        gora bašanska vrletna.17Zašto vi, gore vrletne, zavidno gledate
        na goru gdje se svidje Bogu prebivati?
        Jahve će na njoj boraviti svagda!18Božja su kola bezbrojna, tisuću tisuća:
        Jahve sa Sinaja u Svetište dolazi!19Na visinu uzađe vodeći sužnje,
        na dar si ljude primio,
        pa i one što ne žele prebivati kod Boga.20Blagoslovljen Jahve dan za danom,
        nosi nas Bog, naš Spasitelj.21Bog naš jest Bog koji spasava,
        Jahve od smrti izbavlja.22Zaista, Bog će satrti glave dušmana svojih,
        kuštravo tjeme onog što hodi u grijesima.23Reče Gospodin: "Iz Bašana ću ih dovesti,
        dovest ću ih iz dubine mora,24da okupaš nogu u krvi,
        da jezici tvojih pasa imadnu dio od dušmana."25Ulazak ti, Bože, gledaju,
        ulazak moga Boga i Kralja u Svetište:26sprijeda pjevači, za njima svirači,
        u sredini djevojke s bubnjićima.27"U svečanim zborovima slavite Boga,
        slavite Jahvu, sinovi Izraelovi!"28Predvodi ih najmlađi, Benjamin, koji ide pred njima,
        ondje su knezovi Judini sa četama svojim,
        knezovi Zebulunovi i knezovi Naftalijevi.29Pokaži, Bože, silu svoju,
        silu kojom se, Bože, boriš za nas30    iz Hrama svojega u Jeruzalemu!
    Nek' ti kraljevi darove donose!31    Ukroti neman u trsci,
        stado bikova s teladi naroda!
    Neka se prostru pred tobom sa srebrnim žezlima:
        rasprši narode koji se ratu vesele!32Nek' dođu velikani iz Egipta,
        Etiopija nek' pruži ruke Bogu!33Sva kraljevstva svijeta, pjevajte Bogu, slavite Jahvu,34    koji se vozi po nebu, po nebu iskonskom!
    Čuj, glasom grmi, glasom svojim silnim:35    "Priznajte silu Božju!"
    Nad Izraelom veličanstvo njegovo,
        u oblacima sila njegova!36Strašan je Bog iz svojega Svetišta.
        Bog Izraelov daje moć i silu narodu svojemu.
        Blagoslovljen Bog!
PSALAM 69 (68)
Tužaljka patnika
Ps 69.
Zborovođi. Po napjevu "Ljiljani".
Davidov.
2Spasi me, Bože:
        vode mi dođoše do grla!3U duboko blato zapadoh
        i nemam kamo nogu staviti;
    u duboku tonem vodu,
        pokrivaju me valovi.4Iznemogoh od vikanja,
        grlo mi je promuklo,
        oči mi klonuše Boga mog čekajuć'.5Brojniji su od vlasi na glavi mojoj
        oni koji me mrze nizašto.
    Tvrđi su od kostiju mojih
        oni što mi se nepravedno protive:
        zar mogu vratiti što nisam oteo?6Bože, ti znadeš bezumnost moju,
        moji ti grijesi nisu sakriti.7Nek' se ne postide zbog mene koji se u te uzdaju,
        Gospode, Jahve nad Vojskama!
    Neka se ne posrame zbog mene
        koji traže tebe, Bože Izraelov!8Jer zbog tebe podnesoh pogrdu,
        i stid mi pokri lice.9Tuđinac postadoh braći
        i stranac djeci majke svoje.10Jer me izjela revnost za Dom tvoj
        i poruge onih koji se rugaju tebi padoše na me.11Dušu sam postom mučio,
        okrenulo mi se u ruglo.12Uzeh kostrijet za haljinu,
        i postah im igračka.13Koji sjede na vratima protiv mene govore,
        vinopije mi rugalice poju.14No tebi se molim, Jahve,
        u vrijeme milosti, Bože;
    po velikoj dobroti svojoj ti me usliši
        po svojoj vjernoj pomoći!15Izvuci me iz blata da ne potonem,
        od onih koji me mrze izbavi me -
        iz voda dubokih.16Nek' me ne pokriju valovi,
        nek' me ne proguta dubina,
        nek' bezdan ne zatvori usta nada mnom!17Usliši me, Jahve, jer je dobrostiva milost tvoja,
        po velikom milosrđu pogledaj na me!18Ne sakrivaj lica pred slugom svojim;
        jer sam u stisci, usliši me brzo!19Približi se duši mojoj i spasi je;
        zbog dušmana mojih oslobodi me!20Ti mi znadeš porugu, stid i sramotu,
        pred tvojim su očima svi koji me muče.21Ruganje mi slomilo srce i klonuh;
        čekao sam da se tko sažali nada mnom, ali ga ne bi;
        i da me tko utješi, ali ga ne nađoh.22U jelo mi žuči umiješaše,
        u mojoj me žeđi octom napojiše.23Nek' im stol bude zamka,
        a žrtvene gozbe stupica!24Nek' im potamne oči da ne vide,
        nek' im bokovi zasvagda oslabe!25Izlij na njih ljutinu,
        žar tvoga gnjeva nek' ih zahvati!26Njihova kuća nek' opusti,
        u njihovu šatoru nek' nitko ne stanuje!27Jer su progonili koga ti pokara,
        bol povećaše onomu koga ti rani.28Na njihovu krivnju krivnju još dodaj,
        ne opravdali se pred tobom!29Nek' budu izbrisani iz knjige živih,
        među pravednike neka se ne broje!30A ja sam jadnik i bolnik -
        nek' me štiti tvoja pomoć, o Bože!31Božje ću ime hvaliti popijevkom,
        hvalit ću ga zahvalnicom.32Bit će to milije Jahvi no bik žrtveni,
        milije nego junac s papcima i rozima.33Gledajte, ubogi, i radujte se,
        nek' vam oživi srce, svima koji Boga tražite.34Jer siromahe Jahve čuje,
        on ne prezire sužanja svojih.35Neka ga hvale nebesa i zemlja,
        mora i sve što se u njima miče.36Jer Bog će spasiti Sion
        - on će sagradit' gradove Judine -
        tu će oni stanovat', imati baštinu.37Baštinit će ga potomci slugu njegovih;
        prebivat će u njemu oni što ljube ime Božje.
PSALAM 70 (69)
Vapaj za pomoć
Ps 70.
Zborovođi.
Davidov. Za spomen.
2O Bože, spasi me,
        Jahve, u pomoć mi pohitaj!3Nek' se postide i smetu
        svi koji mi o glavi rade!
    Nek' odstupe i nek' se posrame
        koji se nesreći mojoj raduju!4Nek' uzmaknu u sramoti svojoj
        koji zlurado na me grohoću!5Neka kliču i nek' se vesele u tebi
        svi koji tebe traže!
    Neka govore svagda: "Velik je Bog!"
        svi koji spasenje tvoje ljube!6A bijedan sam ja i nevoljan,
        o Bože, u pomoć mi pohitaj!
    Ti si pomoć moja i spasitelj;
        Jahve, ne kasni!
PSALAM 71 (70)
Molitva starca
Ps 71.
Tebi si, Jahve, utječem,ne daj da se ikada postidim!2U pravdi me svojoj spasi i izbavi,
        prikloni uho k meni i spasi me!3Budi mi hrid utočišta i čvrsta utvrda spasenja:
        jer ti si stijena i utvrda moja.4Bože moj, istrgni me iz ruke zlotvora,
        iz šake silnika i tlačitelja:5jer ti si, o Gospode, ufanje moje,
        Jahve, uzdanje od moje mladosti!6Na te se oslanjam od utrobe;
        ti si mi zaštitnik od majčina krila:
        u te se svagda uzdam.7Mnogima postadoh čudo,
        jer ti si mi bio silna pomoć.8Usta mi bijahu puna tvoje hvale,
        slaviše te svaki dan!9Ne zabaci me u starosti:
        kad mi malakšu sile, ne zapusti me!10Jer govore o meni moji dušmani,
        i koji me vrebaju složno se svjetuju:11"Bog ga je napustio;
        progonite ga i uhvatite
        jer nema tko da ga spasi!"12O Bože, ne stoj daleko od mene,
        Bože moj, pohitaj mi u pomoć!13Neka se postide i propadnu koji traže moj život;
        nek' se sramotom i stidom pokriju koji mi žele nesreću!14A ja ću se uvijek uzdati,
        iz dana u dan hvaleć' te sve više.15Ustima ću naviještati pravednost tvoju,
        povazdan pomoć tvoju:
        jer im ne znam broja.16Kazivat ću silu Jahvinu,
        Gospode, slavit ću samo tvoju pravednost.17Bože, ti mi bijaše učitelj od mladosti moje,
        i sve do sada naviještam čudesa tvoja.18Ni u starosti, kad posijedim,
        Bože, ne zapusti me,
    da kazujem mišicu tvoju naraštaju novom
        i svima budućima silu tvoju,19i pravednost tvoju, Bože, koja seže do neba,
        kojom učini velika djela.
        Bože, tko je kao ti!20Trpljenja mnoga i velika bacio si na me:
        ali ti ćeš me opet oživiti
        i opet me podići iz dubine zemlje.21Povećaj dostojanstvo moje
        i opet me utješi:22A ja ću uz harfu slaviti tvoju vjernost, o Bože,
        svirat ću ti u citaru, Sveče Izraelov!23Moje će usne klicati pjevajuć' tebi
        i moja duša koju si spasio.24I moj će jezik svagda slaviti pravdu tvoju,
        jer su postiđeni i posramljeni
        oni što traže moju nesreću.
PSALAM 72 (71)
Mesijino kraljevstvo
Ps 72.
Salomonov.
Bože, sud svoj daj kralju
        i svoju pravdu sinu kraljevu.2Nek' puku tvojem sudi pravedno,
        siromasima po pravici!3Nek' bregovi narodu urode mirom,
        a brežuljci pravdom.4Sudit će pravo ubogim pučanima,
        djeci siromaha donijet će spasenje,
        a tlačitelja on će smrviti.5I živjet će dugo kao sunce
        i kao mjesec u sva pokoljenja.6Sići će kao rosa na travu,
        kao kiša što natapa zemlju!7U danima njegovim cvjetat će pravda
        i mir velik - sve dok bude mjeseca.8I vladat će od mora do mora
        i od Rijeke do granica svijeta.9Dušmani će njegovi preda nj kleknuti
        i protivnici lizati prašinu.10Kraljevi Taršiša i otoka nosit će dare,
        vladari od Arabije i Sabe danak donositi.11Klanjat će mu se svi vladari,
        svi će mu narodi služiti.12On će spasiti siromaha koji uzdiše,
        nevoljnika koji pomoćnika nema;13smilovat će se ubogu i siromahu
        i spasit će život nevoljniku:14oslobodit će ih nepravde i nasilja,
        jer je dragocjena u njegovim očima krv njihova.15Stog' neka živi! Neka ga daruju zlatom iz Arabije,
        nek' mole za njega svagda
        i neka ga blagoslivljaju!16Nek' bude izobila žita u zemlji,
        po vrhuncima klasje neka šušti k'o Libanon!
    I cvjetali stanovnici gradova
        kao trava na livadi.17Bilo ime njegovo blagoslovljeno dovijeka!
        Dok je sunca, živjelo mu ime!
    Njim se blagoslivljala sva plemena zemlje,
        svi narodi nazivali blaženima!18Blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov,
        koji jedini tvori čudesa!19I blagoslovljeno slavno mu ime dovijeka!
        Sva se zemlja napunila slave njegove!
        Tako neka bude. Amen!20Time se završavaju molitve Jišajeva sina Davida.
PSALAM 73 (72)
Konačna pravda
Ps 73.
Psalam.
Asafov.
    Kako je dobar Bog čestitima,
        Bog onima koji su čista srca!2A meni umalo noge ne posrnuše,
        zamalo koraci ne okliznuše,3jer zločincima zavidjeh
        motreći sreću grešnika.4Nikakvu patnju ne snose,
        pretilo je tijelo njihovo.5Ne žive u mukama smrtnika,
        ljudske ih nevolje ne biju.6Stoga je oholost ogrlica vratu njihovu,
        a nasilje haljina koja ih pokriva.7Iz pretila srca izlazi opakost njihova,
        srca im se prelijevaju ispraznim tlapnjama.8Podsmjehuju se i zlobno govore,
        nasiljem prijete odozgo.9Ustima na nebo nasrću,
        a jezik se njihov obara na zemlju.10Zato moj narod za njima leti
        i srče obilne vode11pa veli: "Kako da dozna Bog?
        Spoznaje li Svevišnji?"12Eto, takvi su grešnici:
        uvijek spokojni, bogatstvo zgrću.13Jesam li, dakle, samo ja uzalud čuvao srce čisto
        i u nedužnosti prao ruke14kad sam primao udarce svaki dan
        i kaznu jutro za jutrom?15Da sam kazao: "Govorit ću kao i oni",
        izdao bih rod sinova tvojih.16Promišljah tada da bih spoznao:
        al' mi se učini mučno u očima mojim17sve dok ne nađoh ulaz u Božje svetinje
        pa prozreh kakav im je svršetak.18Zaista, na klizavu stazu ti ih postavljaš,
        u propast ih obaraš.19Kako učas propadoše,
        nestaše, užas ih izjede!20Kao što čovjek prezire san kad se probudi,
        tako ćeš, Gospode, prezreti lik im kada ustaneš.21Kad mi duša bijaše ojađena,
        a bubrezi probodeni,22bezumnik bijah bez razbora,
        k'o živinče pred tobom.23Al' ću odsad uvijek biti s tobom,
        jer ti prihvati desnicu moju:24vodit ćeš me po naumu svojem
        da me zatim uzmeš u slavu svoju.25Koga ja imam u nebu osim tebe?
        Kad sam s tobom, ne veselim se zemlji.26Malaksalo mi tijelo i srce:
        okrilje srca moga, i baštino moja, o Bože, dovijeka!27Doista, propast će oni koji se udaljuju od tebe,
        istrebljuješ svakog tko ti se iznevjeri.28A meni je milina biti u Božjoj blizini,
        imati sklonište svoje u Jahvi.
    Pripovijedat ću sva tvoja djela
        na vratima Kćeri sionske.
PSALAM 74 (73)
Tužaljka zbog opustošenja Hrama
Ps 74.
Poučna pjesma.
Asafova.
    Zašto si, Bože, posve zabacio,
        zašto kiptiš gnjevom na ovce paše svoje?2Sjeti se zajednice koju si davno stekao,
        plemena koje namače kao svoju baštinu
        i brda Siona gdje si Šator svoj udario!3Korakni k ruševinama vječnim -
        sve je u Svetištu razorio neprijatelj.4Protivnici tvoji vikahu posred skupštine tvoje,
        znakove svoje postaviše k'o pobjedne znakove.5Bijahu kao oni koji mašu sjekirom po guštari,6    sjekirom i maljem vrata mu razbijali.7Ognju predadoše Svetište tvoje,
        do zemlje oskvrnuše Prebivalište tvoga imena.8Rekoše u srcu: "Istrijebimo ih zajedno;
        spalite sva svetišta Božja na zemlji!"9Ne vidimo znakova svojih, proroka više nema,
        i nitko među nama ne zna dokle ...10Dokle će se još, o Bože, dušmanin rugati?
        Hoće li protivnik dovijeka prezirati ime tvoje?11Zašto povlačiš ruku,
        zašto u krilu sakrivaš desnicu svoju?12No Bog je moj kralj od davnine,
        on koji posred zemlje spasava!13Ti svojom silom rasječe more,
        smrska glave nakazama u vodi.14Ti si Levijatanu glave zdrobio,
        dao ga za hranu nemanima morskim.15Ti si dao da provre izvor i bujica,
        ti si presušio rijeke nepresušne.16Tvoj je dan i noć je tvoja,
        ti učvrsti mjesec i sunce;17ti sazda sve granice zemlji,
        ti stvori ljeto i zimu.18Spomeni se ovoga: dušmanin ti se rugaše, Jahve,
        i bezumni narod pogrdi ime tvoje.19Ne predaj jastrebu život grlice svoje,
        i život svojih siromaha ne zaboravi zauvijek!20Pogledaj na Savez svoj,
        jer svi su zakuci zemlje puni tmina i nasilja.21Ne daj da jadnik otiđe postiđen:
        neka siromah i ubog hvale ime tvoje!22Ustani, Bože, zauzmi se za svoju parnicu,
        spomeni se pogrde koju ti bezumnik svaki dan nanosi.23Ne zaboravi vike neprijatelja svojih:
        buka buntovnika još se diže k tebi!
PSALAM 75 (74)
Bog - pravedni sudac
Ps 75.
Zborovođi. Po napjevu "Ne razori!"
Psalam. Asafov. Pjesma.
2Slavimo te, Bože, slavimo
        i zazivamo ime tvoje,
        pripovijedamo čudesa tvoja.3"Kad odredim vrijeme,
        sudit ću po pravu.4Pa neka se strese zemlja sa stanovnicima svojim,
        ja sam učvrstio stupove njezine."5Drznike opominjem: "Ne budite drski!"
        bezbožnike: "Ne budite tako rogati!"6Ne dižite roga svog protiv Neba,
        nemojte govoriti drsko na Boga!7Jer niti sa istoka niti sa zapada,
        niti iz pustinje niti sa bregova ...8Bog je koji sudi:
        ovoga snizuje, onog uzvisuje!9Jer je u Jahvinoj ruci pehar
        pun vina pjenušava, začinjena mirisnim travama;
    iz njega on napaja,
        do taloga će ga iskapiti
        i ispiti svi zlotvori svijeta.10A ja ću klicati dovijeka,
        pjevat ću Bogu Jakovljevu.11Rogove ću polomiti bezbožniku,
        a pravednik će podići glavu.
PSALAM 76 (75)
Bogu pobjedniku
Ps 76.
Zborovođi. Uza žičana glazbala.
Psalam. Asafov. Pjesma.
2Na glasu je Bog u Judeji,
        u Izraelu veliko je ime njegovo!3U Šalemu je Šator njegov,
        na Sionu boravište.4Tu polomi strijele lukovima,
        štitove, mačeve, sve oružje.5Blistav si od svjetla,
        veličanstveniji od bregova drevnih.6Opljačkani su oni koji bijahu jaki srcem,
        i san svoj snivaju -
        klonuše ruke svim hrabrima.7Od prijetnje tvoje, Bože Jakovljev,
        skameniše se kola i konji.8Strašan si ti, i tko da opstane
        kraj žestine gnjeva tvojega.9S neba reče presudu -
        od straha zemlja zadrhta i zanijemje10kad se diže Bog da sudi,
        da spasi uboge na zemlji.11Jer će te i bijes Edoma slaviti,
        i preživjeli iz Hamata štovat će te.12Zavjetujte i izvršite zavjete Jahvi, Bogu svojemu,
        svi oko njega neka donose darove Strašnome13koji obuzdava oholost knezova,
        koji je strašan kraljevima zemlje.
PSALAM 77 (76)
Razmišljanje nad Izraelovom prošlošću
Ps 77.
Zborovođi. Po Jedutunu.
Asafov. Psalam.
2Glasom svojim Bogu vapijem,
        glas mi se Bogu diže i on me čuje.3U dan nevolje tražim Gospodina,
        noću mi se ruka neumorno pruža k njemu,
        ne može se utješit' duša moja.4Spominjem se Boga i uzdišem;
        kad razmišljam, daha mi nestane.5Vjeđe moje držiš,
        potresen sam, ne mogu govoriti.6Mislim na drevne dane
        i sjećam se davnih godina;7razmišljam noću u srcu,
        mislim, i duh moj ispituje:8"Hoće li Gospodin odbaciti zauvijek
        i hoće li ikad još biti milostiv?9Je li njegova dobrota minula zauvijek,
        njegovo obećanje propalo za sva pokoljenja?10Zar Bog je zaboravio da se smiluje,
        ili je gnjevan zatvorio smilovanje svoje?"11I govorim: "Ovo je bol moja:
        promijenila se desnica Višnjega."12Spominjem se djela Jahvinih,
        sjećam se tvojih pradavnih čudesa.13Promatram sva djela tvoja,
        razmatram ono što si učinio.14Svet je tvoj put, o Bože:
        koji je bog tako velik kao Bog naš?15Ti si Bog koji čudesa stvaraš,
        na pucima si pokazao silu svoju.16Mišicom si izbavio narod svoj,
        sinove Jakovljeve i Josipove.17Vode te ugledaše, Bože,
        ugledaše te vode i ustuknuše,
        bezdani se uzburkaše.18Oblaci prosuše vode,
        oblaci zatutnjiše gromom
        i tvoje strijele poletješe.19Grmljavina tvoja u vihoru zaori,
        munje rasvijetliše krug zemaljski,
        zemlja se zatrese i zadrhta.20Kroz more put se otvori tebi
        i tvoja staza kroz vode goleme,
        a tragova tvojih nitko ne vidje.21Ti si svoj narod vodio kao stado
        rukama Mojsija i Arona.
PSALAM 78 (77)
Povijest Izraela - učiteljica života
Ps 78.
Poučna pjesma.
Asafova.
    Poslušaj, narode moj, moju nauku,
        prikloni uho riječima usta mojih!2Otvorit ću svoja usta na pouku,
        iznijet ću tajne iz vremena davnih.3Ono što čusmo i saznasmo,
        što nam kazivahu oci,4nećemo kriti djeci njihovoj,
        predat ćemo budućem koljenu:
    slavu Jahvinu i silu njegovu
        i djela čudesna što ih učini.5Svjedočanstvo podiže on u Jakovu,
        Zakon postavi u Izraelu,
    da ono što naredi ocima našim
        oni djeci svojoj objave,6da sazna budući naraštaj,
        i sinovi koji će se roditi
        da djeci svojoj kazuju7da u Boga ufanje svoje stave
        i ne zaborave djela Božjih,
        već da vrše zapovijedi njegove,8kako ne bi bili, kao oci njihovi,
        naraštaj buntovan, prkosan -
    naraštaj srcem nestalan
        i duhom Bogu nevjeran.9Sinovi Efrajimovi, ratnici s lukom,
        u dan bitke okrenuše leđa.10Saveza s Bogom ne održaše
        i ne htjedoše hoditi po Zakonu njegovu.11Zaboraviše na djela njegova,
        na čudesa koja im pokaza.12Pred njihovim ocima činio je znakove
        u Egiptu, u Soanskom polju.13On more razdijeli i njih prevede,
        vode kao nasip uzdiže.14Danju ih vodio oblakom,
        a svu noć ognjem blistavim.15U pustinji hrid prolomi
        i napoji ih obilno kao iz bezdana.16Iz stijene izbi potoke
        te izvede vode k'o velike rijeke.17A oni jednako griješiše,
        prkosiše Višnjem u pustinji.18Boga su kušali u srcima svojim
        ištuć' jela svojoj pohlepnosti.19Prigovarali su Bogu i pitali:
        "Može li Gospod stol u pustinji prostrti?20Eno, udari u hrid, i voda poteče
        i provreše potoci:
    a može li dati i kruha,
        i mesa pružiti svome narodu?"21Kad to začu Jahve, gnjevom usplamtje:
        oganj se raspali protiv Jakova,
        srdžba se razjari protiv Izraela,22jer ne vjerovaše Bogu
        niti se u njegovu pomoć uzdaše.23Pa ozgo naredi oblaku
        i otvori brane nebeske,24k'o kišu prosu na njih manu da jedu
        i nahrani ih kruhom nebeskim.25Čovjek blagovaše kruh Jakih;
        on im dade hrane do sitosti.26Probudi na nebu vjetar istočni
        i svojom silom južnjak dovede.27Prosu na njih mesa k'o prašine
        i ptice krilatice k'o pijeska morskoga.28Padoše usred njihova tabora
        i oko šatora njihovih.29Jeli su i nasitili se,
        želju njihovu on im ispuni.30Još nisu svoju utažili pohlepu
        i jelo im još bješe u ustima,31kad se srdžba Božja na njih raspali:
        pokosi smrću prvake njihove
        i mladiće pobi Izraelove.32Uza sve to griješiše dalje
        i ne vjerovaše u čudesna djela njegova.33I skonča im dane jednim dahom
        i njihova ljeta naglim svršetkom.34Kad ih ubijaše, tražiše ga
        i opet pitahu za Boga;35spominjahu se da je Bog hridina njihova
        i Svevišnji njihov otkupitelj.36Ali ga opet ustima svojim varahu
        i jezikom svojim lagahu njemu.37Njihovo srce s njime ne bijaše,
        nit' bijahu vjerni Savezu njegovu.38A on im milosrdno grijeh praštao
        i nije ih posmicao;
    često je gnjev svoj susprezao
        da ne plane svom jarošću.39Spominjao se da su put
        i dah koji odlazi i ne vraća se više.40Koliko mu prkosiše u pustinji
        i žalostiše ga u samotnom kraju!41Sve nanovo iskušavahu Boga
        i vrijeđahu Sveca Izraelova42ne spominjuć' se ruke njegove
        ni dana kad ih od dušmana izbavi,43ni znakova njegovih u Egiptu,
        ni čudesnih djela u polju Soanskom.44U krv im pretvori rijeke
        i potoke, da ne piju.45Posla na njih obade da ih žderu
        i žabe da ih more.46I predade skakavcu žetvu njihovu,
        i plod muke njihove žderaču.47Vinograde im tučom udari,
        a mrazom smokvike njihove.48I predade gradu njihova goveda
        i munjama stada njihova.49Obori na njih svu žestinu gnjeva svog,
        jarost, bijes i nevolju:
        posla na njih anđele nesreće.50I put gnjevu svojem otvori:
        ne poštedje im život od smrti,
        životinje im izruči pošasti.51Pobi u Egiptu sve prvorođeno,
        prvence u šatorju Hamovu.52I povede narod svoj kao ovce
        i vođaše ih kao stado kroz pustinju.53Pouzdano ih je vodio te se nisu bojali,
        a more je prekrilo dušmane njihove.54U Svetu zemlju svoju on ih odvede,
        na bregove što mu ih osvoji desnica.55Pred njima istjera pogane,
        konopom im podijeli baštinu,
        pod šatorjem njihovim naseli plemena izraelska.56A oni iskušavali i gnjevili Boga Višnjega
        i nisu držali zapovijedi njegovih.57Otpadoše, iznevjeriše se k'o oci njihovi,
        k'o luk nepouzdan oni zatajiše.58Na gnjev ga nagnaše svojim uzvišicama,
        na ljubomor navedoše kumirima svojim.59Bog vidje i gnjevom planu,
        odbaci posve Izraela.60I napusti boravište svoje u Šilu,
        Šator u kojem prebivaše s ljudima.61Preda u ropstvo snagu svoju
        i svoju diku u ruke dušmanske.62Narod svoj prepusti maču,
        raspali se na svoju baštinu.63Mladiće njihove oganj proguta,
        ne udaše se djevice njihove.64Svećenici njihovi padoše od mača,
        ne zaplakaše udove njihove.65Tad se k'o oda sna trgnu Gospodin,
        k'o ratnik vinom savladan.66Udari otraga dušmane svoje,
        sramotu im vječitu zadade.67On odbaci šator Josipov
        i Efrajimovo pleme ne odabra,68već odabra pleme Judino
        i goru Sion koja mu omilje.69Sagradi Svetište k'o nebo visoko,
        k'o zemlju utemelji ga dovijeka.70Izabra Davida, slugu svojega,
        uze ga od torova ovčjih;71odvede ga od ovaca dojilica
        da pase Jakova, narod njegov,
        Izraela, baštinu njegovu.72I pasao ih je srcem čestitim
        i brižljivim rukama vodio.
PSALAM 79 (78)
Tužaljka nad razorenim Jeruzalemom
Ps 79.
Psalam.
Asafov.
    Bože, pogani, evo, provališe u baštinu tvoju,
        tvoj sveti Hram oskvrnuše,
        pretvoriše Jeruzalem u ruševine.2Trupla tvojih slugu dadoše za hranu pticama nebeskim,
        meso tvojih pobožnika zvijerima zemaljskim.3Krv im k'o vodu prolijevahu oko Jeruzalema
        i ne bijaše nikoga da ih pokopa.4Postadosmo sramota susjedima svojim,
        podsmijeh i ruglo svima oko nas.5Dokle još, Jahve? Zar ćeš se svagda srditi?
        Zar će ljubomora tvoja poput ognja gorjeti?6Izlij gnjev na pogane koji te ne priznaju
        i na kraljevstva što ne zazivlju ime tvoje!7Jer izjedoše Jakova
        i opustošiše boravište njegovo.8Ne spominji se, protiv nas, grijeha otaca;
        neka nas pretekne smilovanje tvoje
        jer smo jadni i nevoljni.9Pomozi nam, Bože, pomoći naša, zbog slave imena svojega,
        oslobodi nas i otpusti nam grijehe zbog imena svoga!10Zašto da pogani govore:
        "Ta gdje je njihov Bog?"
    Nek' se na poganima pokaže, pred očima našim,
        kako osvećuješ prolivenu krv slugu svojih!11Nek' do tebe dopru uzdasi sužanja,
        snagom svoje mišice poštedi predane smrti!12A našim susjedima vrati sedmerostruko u krilo
        pogrdu koju naniješe tebi, o Jahve!13A mi, tvoj puk i ovce paše tvoje,
        slavit ćemo te dovijeka,
        kazivat ćemo od koljena do koljena hvalu tvoju!
PSALAM 80 (79)
Molitva za obnovu Izraela
Ps 80.
Zborovođi. Po napjevu "Ljiljan svjedočanstva".
Asafov. Psalam.
2Pastiru Izraelov, počuj,
        ti što vodiš Josipa k'o stado ovaca!
    Ti što sjediš nad kerubima, zablistaj3    pred Efrajimom, Benjaminom, Manašeom:
    probudi silu svoju,
        priteci nam u pomoć!4Bože, obnovi nas,
        razvedri lice svoje i spasi nas!5Jahve, Bože nad Vojskama, dokle ćeš plamtjeti,
        premda se moli narod tvoj?6Dokle ćeš nas hraniti kruhom suza
        i obilno pojiti suzama?7Dokle će se oko nas svađat' susjedi
        i rugat' nam se naši dušmani?8Bože nad Vojskama, obnovi nas,
        razvedri lice svoje i spasi nas!9Ti prenese čokot iz Egipta,
        pogane istjera, a njega zasadi.10Ti mu tlo pripravi,
        i on pusti korijenje i napuni zemlju.11Sjena mu prekri bregove,
        lozje mu k'o Božji cedrovi.12Mladice svoje ispruži do mora
        i svoje ogranke do Rijeke.13Zašto si mu srušio ogradu
        da ga beru svi što putem prolaze,14da ga pustoši vepar iz šume,
        da ga pasu poljske zvijeri?15Vrati se, Bože nad Vojskama,
        pogledaj s neba i vidi, obiđi ovaj vinograd:16zakrili što zasadi desnica tvoja,
        sina kog za se odgoji!17Oni koji ga spališe i posjekoše
        nek' izginu od prijetnje lica tvojega!18Tvoja ruka nek' bude nad čovjekom desnice tvoje,
        nad sinom čovječjim kog za se odgoji!19Nećemo se više odmetnuti od tebe;
        poživi nas, a mi ćemo zazivati ime tvoje.20Jahve, Bože nad Vojskama, obnovi nas,
        razvedri lice svoje i spasi nas!
PSALAM 81 (80)
Za Blagdan sjenica
Ps 81.
Zborovođi. Po napjevu "Tijesci".
Asafov.
2Kliknite Bogu, našoj jakosti,
        kličite Bogu Jakovljevu!3Nek' zazvuče žice, nek' se čuje bubanj,
        svirajte u milozvučnu harfu s citarom!4Zatrubite u rog za mlađaka,
        za uštapa, na svetkovinu našu!5Jer to je propis Izraelu,
        zapovijed Boga Jakovljeva.6Takav je zakon dao Josipu
        kad je izlazio iz zemlje Egipta.7Šapat tajnovit čuh:
        "Oslobodih od tereta rame njegovo,
        ruke su mu slobodne od košare.8U tjeskobi si zavapio i ja te izbavih;
        iz gromovna oblaka odgovorih tebi,
        iskušah te kod voda meripskih.9Slušaj, puče moj, i ja ću te opomenuti:
        o, da me poslušaš, Izraele!10Nek' ne bude u tebe drugog boga
        i ne klanjaj se bogu tuđem!11Ja sam Jahve, Bog tvoj
        koji te izvedoh iz Egipta:
        otvori svoja usta da ih napunim!"12"Ali moj narod ne slušaše glasa moga,
        Izrael me ne posluša.13Zato ga pustih okorjelom srcu njegovu:
        neka hodi kako mu se hoće!14O, kad bi me narod moj slušao,
        kad bi Izrael putovima mojim hodio,15brzo bih pokorio dušmane njegove,
        ruku bih svoju okrenuo na protivnike njegove.16Oni što ga sada mrze dodvarali bi mu se
        i njihov bi udes bio zapečaćen zauvijek.17A svoj narod hranio bih pšenicom najboljom
        i sitio ga medom iz pećine.
PSALAM 82 (81)
Protiv nepravednih sudaca
Ps 82.
Psalam.
Asafov.
    Bog ustaje u skupštini "bogova",
        usred "bogova" sud održava.2"Dokle ćete sudit' krivo,
        ić' na ruku bezbožnima?3Štitite slaba i sirotu,
        vratite pravicu jadniku i siromahu!4Izbavite potlačenog i ubogog:
        istrgnite ga iz ruku bezbožnih!"5Ne shvaćaju nit' razumiju,
        po mraku hodaju:
        poljuljani su svi temelji zemlje.6Rekoh doduše: "Vi ste bogovi
        i svi ste sinovi Višnjega!7Ali ćete k'o svi ljudi umrijeti,
        past ćete kao svatko od velikih!"8Ustani, Bože, i sudi zemlju,
        jer si s pravom gospodar svih naroda.
PSALAM 83 (82)
Protiv neprijatelja Izraelovih
Ps 83.
Pjesma.
Psalam. Asafov.
2Ne šuti, Jahve,
        ne budi nijem i nemoj mirovati, Bože!3Jer evo: dušmani tvoji buče,
        i mrzitelji tvoji glave podižu.4Protiv naroda se tvoga rote
        i svjetuju se protiv štićenika tvojih.5Govore: "Dođite, zatrimo ih da ne budu narod,
        nek' se ime Izrael više ne spominje!"6Zaista, jednodušno se svjetuju
        i protiv tebe savez sklopiše:7šatori edomski i Jišmaelci,
        Moapci i Hagrijci,8Gebal i Amon i Amalek,
        Filisteja sa stanovnicima Tira.9I Asirci se s njima udružiše,
        pružiše ruke potomcima Lotovim.10Učini njima k'o Midjancima,
        k'o Siseri i Jabinu na potoku Kišonu:11koji padoše blizu En-Dora
        i postaše gnojivo njivi.12K'o Oreb i Zeb neka budu knezovi njihovi,
        kao Zebah i Salmuna nek' budu sve vođe njihove13koji jednodušno vikahu:
        "Osvojimo krajeve Božje!"14Daj, o Bože, da budu kao kovitlac,
        kao pljeva koju nosi vjetar.15Kao što oganj proždire šumu,
        kao što plamen sažiže bregove,16tako ih goni olujom svojom,
        prestravi ih svojom žestinom!17Pokrij im lice sramotom,
        da traže tvoje ime, Jahve!18Neka se stide i plaše navijek,
        neka se posrame i neka izginu!19Nek' znaju: ti si komu je ime Jahve,
        jedini Višnji nada svom zemljom.
PSALAM 84 (83)
Hodočasnička pjesma
Ps 84.
Zborovođi. Po napjevu "Tijesci".
Sinova Korahovih.
2Kako su mili stanovi tvoji,
        Jahve nad Vojskama!3Duša mi gine i čezne
        za dvorima Jahvinim.
    Srce moje i moje tijelo
        kliču Bogu živomu.4I vrabac sebi log nalazi,
        i lastavica gnjezdašce
        gdje će položiti mlade svoje:5a ja žrtvenike tvoje, Jahve nad Vojskama,
        Kralju moj i Bože moj!
    Blaženi koji prebivaju u Domu tvome
        slaveć' te bez prestanka!6Blažen komu je pomoć u tebi
        dok se sprema na svete putove!7Prolaze li suhom dolinom,
        u izvor je vode promeću
        i prva je kiša u blagoslov odijeva.8Snaga im raste od časa do časa:
        dok ne ugledaju Boga na Sionu.9Jahve, Bože nad Vojskama, čuj molitvu moju,
        poslušaj, Bože Jakovljev!10Pogledaj, štite naš, Bože,
        pogledaj lice pomazanika svoga!11Zaista, jedan je dan u dvorima tvojim
        bolji od tisuću drugih.
    Volim biti na pragu Doma Boga svoga
        nego boraviti u šatorima grešnika.12Jahve, Bog, sunce je i štit:
        on daje milost i slavu.
    Ne uskraćuje Jahve dobara onima
        koji idu u nedužnosti.13Jahve nad Vojskama,
        blago onom tko se u te uzda.
PSALAM 85 (84)
Molitva za mir
Ps 85.
Zborovođi.
Sinova Korahovih. Psalam.
2Zavolje opet, Jahve, zemlju svoju,
        na dobro okrenu udes Jakovljev.3Otpusti krivnju narodu svome,
        pokri sve grijehe njegove.4Suspregnu svu ljutinu svoju,
        odusta od žestine gnjeva svoga.5Obnovi nas, Bože, Spasitelju naš,
        i odbaci zlovolju prema nama!6Zar ćeš se dovijeka gnjeviti na nas,
        prenositi srdžbu svoju od koljena na koljeno?7Zar nas nećeš opet oživiti
        da se narod tvoj raduje u tebi?8Pokaži nam, Jahve, milosrđe svoje
        i daj nam svoje spasenje.9Da poslušam što mi to Jahve govori:
        Jahve obećava mir
    narodu svomu, vjernima svojim,
        onima koji mu se svim srcem vrate.10Zaista, blizu je njegovo spasenje onima koji ga se boje,
        i slava će njegova živjeti u zemlji našoj.11Ljubav će se i Vjernost sastati,
        Pravda i Mir zagrliti.12Vjernost će nicat' iz zemlje,
        Pravda će gledat' s nebesa.13Jahve će dati blagoslov i sreću,
        i zemlja naša urod svoj.14Pravda će stupati pred njim,
        a Mir tragom stopa njegovih.
PSALAM 86 (85)
Molitva u nevolji
Ps 86.
Molitva.
Davidova.
    Prigni uho svoje, Jahve, i usliši me
        jer sam bijedan i ubog.2Čuvaj dušu moju jer sam posvećen tebi;
        spasi slugu svoga koji se uzda u te!
    Ti si moj Bog; 3o Gospode, smiluj mi se
        jer povazdan vapijem k tebi.4Razveseli dušu sluge svoga
        jer k tebi, Jahve, dušu uzdižem.5Jer ti si, Gospode, dobar i rado praštaš,
        pun si ljubavi prema svima koji te zazivaju.6Slušaj, Jahve, molitvu moju
        i pazi na glas vapaja mog.7U dan tjeskobe vapijem k tebi
        jer ćeš me uslišati.8Nema ti ravna među bozima, Gospode,
        nema djela kakvo je tvoje.9Svi narodi što ih stvori doći će
        i klanjat' se tebi, o Jahve,
        i slavit će ime tvoje.10Jer ti si velik i činiš čudesa:
        ti si jedini Bog.11Uči me, Jahve, svojemu putu da hodim vjeran tebi,
        usmjeri srce moje da se boji imena tvojega!12Hvalit ću te, Gospode, Bože moj, svim srcem svojim,
        slavit ću ime tvoje dovijeka,13jer tvoje ljubavi prema meni ima izobila,
        istrgao si moju dušu iz dubine Podzemlja.14O Bože, oholice se digoše na me,
        mnoštvo silnika život mi vreba
        i nemaju tebe pred očima.15No ti si, Gospode Bože, milosrdan i blag,
        spor na srdžbu - sama ljubav i vjernost.16Pogledaj na me i smiluj se meni;
        daj svome sluzi snage svoje
        i spasi sina sluškinje svoje!17Daj mi milostivo znak naklonosti svoje,
        da vide moji mrzitelji i da se postide,
        jer si mi ti, o Jahve, pomogao, ti me utješio.
PSALAM 87 (86)
Gora Sion - majka svih naroda
Ps 87.
Sinova Korahovih.
Psalam. Pjesma.
    Zdanje svoje na svetim gorama2    ljubi Jahve;
    draža su mu vrata sionska
        nego svi šatori Jakovljevi.3Divote se govore o tebi,
        grade Božji!4"Rahab i Babilon brojit ću
        k onima što me štuju;
    Filisteja i Tir i narod etiopski -
        i oni su rođeni ondje."5O Sionu se govori:
        "Ovaj i onaj u njemu je rođen!
        Svevišnji ga utemelji!"6Gospodin će zapisati u knjigu naroda:
        "Ovi su rođeni ondje."7I pjevat će igrajući kolo:
        "Svi su izvori moji u tebi!"
PSALAM 88 (87)
Vapaj iz nevolje
Ps 88.
Pjesma. Psalam. Sinova Korahovih.
Zborovođi. Po napjevu "Bolest". Za pjevanje.
Poučna pjesma. Ezrahijca Hemana.
2Jahve, Bože moj, vapijem danju,
        a noću naričem pred tobom.3Neka dopre do tebe molitva moja,
        prigni uho k vapaju mome.4Jer mi je duša zasićena patnjama,
        moj se život bliži Podzemlju.5Broje me k onima što u grob silaze,
        postadoh sličan nemoćniku.6Među mrtvima moj je ležaj,
        poput ubijenih što leže u grobu
    kojih se više ne spominješ,
        od kojih si ustegao ruku.7Smjestio si me u jamu duboku,
        u tmine, u bezdan.8Teško me pritišće ljutnja tvoja
        i svim me valima svojim prekrivaš.9Udaljio si od mene znance moje,
        učini da im gnusan budem:
        zatvoren sam, ne mogu izaći.10Od nevolje oči mi gasnu:
        vapijem tebi, Jahve, iz dana u dan,
        za tobom ruke pružam.11Zar na mrtvima činiš čudesa?
        Zar će sjene ustati i hvaliti tebe?12Zar se u grobu pripovijeda o tvojoj dobroti?
        O vjernosti tvojoj u Propasti?13Zar se u tmini objavljuju čudesa tvoja
        i tvoja pravda u Zaboravu?14Ipak ja vapijem tebi, Jahve,
        prije jutra molitvom te pretječem.15Zašto, Jahve, odbacuješ dušu moju?
        Zašto sakrivaš lice od mene?16Bijedan sam i umirem već od dječaštva,
        klonuh noseći tvoje strahote.17Preko mene prijeđoše vihori tvojega gnjeva,
        strahote me tvoje shrvaše,18okružuju me kao voda sveudilj,
        optječu me svi zajedno.19Udaljio si od mene prijatelja i druga:
        mrak mi je znanac jedini.
PSALAM 89 (88)
Hvalospjev i molitva Bogu vjernome
Ps 89.
Poučna pjesma.
Ezrahijca Etana.
2O ljubavi Jahvinoj pjevat ću dovijeka,
        kroza sva koljena vjernost ću tvoju naviještati.3Ti reče: "Zavijeke je sazdana ljubav moja!"
        U nebu utemelji vjernost svoju:4"Savez sklopih s izabranikom svojim,
        zakleh se Davidu, sluzi svome:5tvoje potomstvo održat ću dovijeka,
        za sva koljena sazdat ću prijestolje tvoje."6Nebesa veličaju čudesa tvoja, Jahve,
        i tvoju vjernost u zboru svetih.7Ta tko je u oblacima ravan Jahvi,
        tko li je Jahvi sličan među sinovima Božjim?8Bog je strahovit u zboru svetih,
        velik i strašan svima oko sebe.9Jahve, Bože nad Vojskama, tko je kao ti?
        Silan si, Jahve, i vjernost te okružuje.10Ti zapovijedaš bučnome moru,
        obuzdavaš silu valova njegovih;11ti sasječe Rahaba i zgazi,
        snažnom mišicom rasu dušmane svoje.12Tvoja su nebesa i tvoja je zemlja,
        zemljin krug ti si sazdao i sve što je na njemu;13sjever i jug ti si stvorio,
        Tabor i Hermon kliču imenu tvojemu.14Tvoja je mišica snažna,
        ruka čvrsta, desnica dignuta.15Pravda i Pravednost temelj su prijestolja tvoga,
        Ljubav i Istina koračaju pred tobom.16Blago narodu vičnu svetom klicanju,
        on hodi u sjaju lica tvojega, Jahve,17u tvom se imenu raduje svagda
        i tvojom se pravdom ponosi.18Jer ti si ures moći njegove,
        po tvojoj milosti raste snaga naša.19Jer Jahve je štit naš,
        Svetac Izraelov kralj je naš.20Nekoć si u viđenju govorio pobožnima svojim:
        "Junaku stavih krunu na glavu,
        izabranika iz naroda izdigoh;21nađoh Davida, slugu svoga,
        svetim ga svojim uljem pomazah,22da ruka moja svagda ostane s njime
        i moja mišica da ga krijepi.23Neće ga nadmudriti dušmanin,
        niti oboriti sin bezakonja.24Razbit ću pred njim protivnike njegove,
        pogubit ću mrzitelje njegove.25Vjernost moja i dobrota bit će s njime
        i u mome imenu rast će mu snaga.26Pružit ću njegovu ruku nad more,
        do Rijeke desnicu njegovu.27On će me zvati: 'Oče moj!
        Bože moj i hridi spasa mojega.'28A ja ću ga prvorođencem učiniti,
        najvišim među kraljevima svijeta.29Njemu ću sačuvati dovijeka naklonost svoju
        i Savez svoj vjeran.30Njegovo ću potomstvo učiniti vječnim
        i prijestolje mu kao dan nebeski.31Ako li mu sinovi Zakon moj ostave
        i ne budu hodili po naredbama mojim,32ako li prestupe odredbe moje
        i ne budu čuvali zapovijedi mojih;33šibom ću kazniti nedjelo njihovo,
        udarcima ljutim krivicu njihovu,34ali mu naklonosti svoje oduzeti neću
        niti ću prekršiti vjernosti svoje.35Neću povrijediti Saveza svojega
        i neću poreći obećanja svoga.36Jednom se zakleh svetošću svojom:
        Davida prevariti neću:37potomstvo će njegovo ostati dovijeka,
        prijestolje njegovo preda mnom kao sunce,38ostat će dovijeka kao mjesec,
        vjerni svjedok na nebu."39A sada ti ga odbi i odbaci,
        silno se razgnjevi na pomazanika svoga.40Prezre Savez sa slugom svojim
        i krunu njegovu do zemlje ponizi.41Razvali sve zidine njegove,
        njegove utvrde u ruševine baci.42Pljačkaju ga svi što naiđu,
        na ruglo je susjedima svojim.43Podiže desnicu dušmana njegovih
        i obradova protivnike njegove.44Otupi oštricu mača njegova,
        u boju mu ne pomože.45Njegovu sjaju kraj učini,
        njegovo prijestolje na zemlju obori.46Skratio si dane mladosti njegove,
        sramotom ga pokrio.47Ta dokle ćeš, Jahve? Zar ćeš se uvijek skrivati?
        Hoće li gnjev tvoj k'o oganj gorjeti?48Sjeti se kako je kratak život moj,
        kako si ljude prolazne stvorio!49Tko živ smrti vidjeti neće?
        Tko će od ruke Podzemlja dušu sačuvati?50Gdje li je, Jahve, tvoja dobrota iskonska
        kojom se Davidu zakle na vjernost svoju?51Sjeti se, Jahve, sramote slugu svojih:
        u srcu nosim svu mržnju pogana52s kojom nasrću dušmani tvoji, Jahve,
        s kojom nasrću na korake pomazanika tvoga.53Blagoslovljen Jahve dovijeka!
        Tako neka bude. Amen!
PSALAM 90 (89)
Krhkost čovjekova
Ps 90.
Molitva.
Mojsija, sluge Božjega.
    Jahve, ti nam bijaše okrilje
        od koljena do koljena.2Prije nego se rodiše bregovi,
        prije nego postade kopno i krug zemaljski,
        od vijeka do vijeka, Bože, ti jesi!3Smrtnike u prah vraćaš
        i veliš: "Vratite se, sinovi ljudski!"4Jer je tisuću godina u očima tvojim
        k'o jučerašnji dan koji je minuo
        i kao straža noćna.5Razgoniš ih k'o jutarnji san,
        kao trava su što se zeleni:6jutrom cvate i sva se zeleni,
        a uvečer - već se suši i vene.7Zaista, izjeda nas tvoja srdžba
        i zbunjuje ljutina tvoja.8Naše si grijehe stavio pred svoje oči,
        naše potajne grijehe na svjetlost lica svojega.9Jer svi naši dani prođoše u gnjevu tvojemu,
        kao uzdah dovršismo godine svoje.10Zbroj naše dobi sedamdeset je godina,
        ako smo snažni, i osamdeset;
    a većina od njih muka je i ništavost:
        jer prolaze brzo i mi letimo odavle.11Tko će mjeriti žestinu gnjeva tvojega,
        tko proniknuti srdžbu tvoju?12Nauči nas dane naše brojiti,
        da steknemo mudro srce.13Vrati se k nama, Jahve! Ta dokle ćeš?
        Milostiv budi slugama svojim!14Jutrom nas nasiti smilovanjem svojim,
        da kličemo i da se veselimo u sve dane!15Obraduj nas za dane kad si nas šibao,
        za ljeta kad smo stradali!16Neka se na slugama tvojim pokaže djelo tvoje
        i tvoja slava na djeci njihovoj!17Dobrota Jahve, Boga našega, nek' bude nad nama
        daj da nam uspije djelo naših ruku,
        djelo ruku naših nek' uspije.
PSALAM 91 (90)
Pod Božjim okriljem
Ps 91.
Ti što prebivaš pod zaštitom Višnjega,što počivaš u sjeni Svemogućega,2reci Jahvi: "Zaklone moj! Utvrdo moja!
        Bože moj u koga se uzdam!"3Jer on će te osloboditi od zamke ptičarske,
        od kuge pogubne.4Svojim će te krilima zaštititi
        i pod njegova ćeš se krila skloniti:
        Vjernost je njegova štit i obrana!5Nećeš se bojati strašila noćnoga
        ni strelice što leti danju,6ni kuge što se šulja kroz tmine,
        ni pošasti što hara o podne.7Pa nek' padaju tisuće kraj tebe,
        deseci tisuća s desne tvoje,
        tebi se neće primaći!8Tek što okom pogledaš,
        već ćeš vidjeti plaću grešnika.9Jer Jahve je zaklon tvoj,
        Višnjega odabra sebi za okrilje.10Neće te snaći nesreća,
        nevolja se neće prikučiti šatoru tvojemu.11Jer anđelima svojim zapovjedi
        da te čuvaju na svim putima tvojim.12Na rukama će te nositi
        da se ne spotakneš o kamen.13Nogom ćeš gaziti lava i ljuticu,
        zgazit ćeš lavića i zmiju.14Izbavit ću ga jer me ljubi,
        zakrilit ga jer poznaje ime moje.15Zazvat će me, a ja ću ga uslišiti,
        s njim ću biti u nevolji,
        spasit ću ga i proslaviti.16Nasitit ću ga danima mnogim,
        pokazat' mu spasenje svoje."
PSALAM 92 (91)
Pjesma pravednikova
Ps 92.
Psalam. Pjesma.
Za dan subotnji.
2Dobro je slaviti Jahvu,
        pjevati imenu tvome, Svevišnji;3naviještati jutrom ljubav tvoju
        i noću vjernost tvoju,4uz harfu od deset žica i liru,
        s pjesmom uz citaru.5Obradovao si me djelima svojim, o Jahve,
        kličem zbog djela ruku tvojih.6Kako su silna djela tvoja, o Jahve,
        i duboki naumi tvoji!7Bezuman čovjek ne spoznaje,
        luđak ne shvaća.8Sve ako bi bezbošci nicali k'o trava
        i cvali svi što zlo čine,
    određeni su za vječnu propast;9    a ti, Jahve, dovijeka uzvišen ostaješ.10Doista, dušmani tvoji, o Jahve,
        tvoji će dušmani propasti;
        raspršit će se svi što čine zlo.11Rog si mi digao k'o u bivola,
        pomazao me uljem prečistim;12i oko mi s visoka gleda dušmane
        i uho mirno sluša o onima što na me ustaju.13K'o palma cvate pravednik
        i raste k'o cedar libanonski.14Zasađeni u Domu Jahvinu,
        cvatu u dvorima Boga našega.15Rod donose i u starosti,
        sočni i puni svježine:16da navijeste kako je pravedan Jahve,
        Hrid moja, onaj na kome nema nepravde.
PSALAM 93 (92)
Jahve - Kralj svemira
Ps 93.
Jahve kraljuje, u sjaj zaodjeven,Jahve zaodjeven moći i opasan.
    Čvrsto stoji krug zemaljski,
        neće se poljuljati.2Čvrsto je prijestolje tvoje odiskona,
        ti si od vječnosti!3Rijeke podižu, Jahve,
        rijeke podižu glase svoje,
        rijeke podižu svoj bučni huk.4Jači od glasova voda golemih,
        silniji od bijesnoga mora:
        silan je Jahve u visinama.5Tvoja su obećanja vjere predostojna,
        svetost je ures Doma tvojega,
        Jahve, u sve dane!
PSALAM 94 (93)
Bog pravde
Ps 94.
Bože osvetniče, Jahve,Bože osvetniče, pokaži se.2Ustani ti što sudiš zemlju,
        po zasluzi plati oholima!3Dokle će bezbošci, Jahve,
        dokle će se bezbošci hvastati?4Dokle će brbljati, drsko govoriti,
        dokle će se bezakonici hvastati?5Tlače narod tvoj, Jahve,
        i baštinu tvoju pritišću;6kolju udovicu i pridošlicu,
        sirotama život oduzimlju7i govore: "Jahve ne vidi!
        Ne opaža Bog Jakovljev!"8Shvatite, lude u narodu:
        bezumni, kad ćete se urazumiti?9Onaj što uho zasadi da ne čuje?
        Koji stvori oko da ne vidi?10Onaj što odgaja narode da ne kazni -
        Onaj što ljude uči mudrosti?11Jahve poznaje namisli ljudske:
        one su isprazne.12Blago onom koga ti poučavaš, Jahve,
        i učiš Zakonu svojemu:13da mu mir udijeliš od nesretnih dana,
        dok se grob kopa zlikovcu.14Jer neće Jahve odbaciti naroda svojega
        i svoje baštine neće napustiti;15jer će se pravo dosuditi pravednosti
        i za njom će ići svi čestiti srcem.16Tko će ustati za me protiv zlotvora?
        Tko će se zauzeti za me protiv zločinaca?17Da mi Jahve ne pomaže,
        brzo bih sišao u mjesto tišine.18Čim pomislim: "Noga mi posrće",
        dobrota me tvoja, o Jahve, podupire.19Kad se skupe tjeskobe u srcu mome,
        tvoje mi utjehe dušu vesele.20Zar je bezbožno sudište u savezu s tobom
        kad nevolje stvara pod izlikom zakona?21Nek' samo pritišću dušu pravednog,
        nek' osuđuju krv nedužnu:22Jahve mi je utvrda,
        Bog - hrid utočišta moga.23Platit će im bezakonje njihovo,
        njihovom će ih zloćom istrijebiti,
        istrijebit će ih Jahve, Bog naš.
PSALAM 95 (94)
Poziv na Božju hvalu
Ps 95.
Dođite, kličimo Jahvi,uzvikujmo Hridi, Spasitelju svome!2Pred lice mu stupimo s hvalama,
        kličimo mu u pjesmama!3Jer velik je Jahve, Bog naš,
        Kralj veliki nad svim bogovima.4U njegovoj su ruci zemaljske dubine,
        njegovi su vrhunci planina.5Njegovo je more, on ga je stvorio,
        i kopno koje načiniše ruke njegove.6Dođite, prignimo koljena i padnimo nice,
        poklonimo se Jahvi koji nas stvori!7Jer on je Bog naš,
        a mi narod paše njegove, ovce što on ih čuva.
    O, da danas glas mu poslušate:8    "Ne budite srca tvrda kao u Meribi,
        kao u dan Mase u pustinji9gdje me iskušavahu očevi vaši
        premda vidješe djela moja.10Četrdeset ljeta jadio me naraštaj onaj,
        pa rekoh: 'Narod su nestalna srca
        i ne promiču moje putove.'11Stog se zakleh u svom gnjevu:
        'Nikad neće ući u moj pokoj!'"
PSALAM 96 (95)
Jahve - Kralj i Sudac
Ps 96.
Pjevajte Jahvi pjesmu novu!Pjevaj Jahvi, sva zemljo!2Pjevajte Jahvi, hvalite ime njegovo!
        Navješćujte iz dana u dan spasenje njegovo,3kazujte poganima njegovu slavu,
        svim narodima čudesa njegova.4Velik je Jahve, hvale predostojan,
        strašniji od svih bogova!5Ništavni su svi bozi naroda.
        Jahve stvori nebesa!6Slava je i veličanstvo pred njim,
        sila i sjaj u Svetištu njegovu.7Dajte Jahvi, narodna plemena,
        dajte Jahvi slavu i silu!8Dajte Jahvi slavu imena njegova!
        Prinosite žrtvu i uđite u dvorove njegove,9poklonite se Jahvi u sjaju svetosti njegove.
        Strepi pred njim, zemljo sva!10Nek' se govori među poganima: "Jahve kraljuje!"
        Svijet on učvrsti da se ne pomakne,
        narodima pravedno upravlja.11Raduj se, nebo, i kliči, zemljo!
        Neka huči more i što je u njemu!12Nek' se raduje polje i što je na njemu,
        neka klikće šumsko drveće13pred Jahvom, jer dolazi,
        jer dolazi suditi zemlji.
    Sudit će svijetu u pravdi
        i narodima u istini svojoj.
PSALAM 97 (96)
Jahve - slavni Kralj
Ps 97.
 Jahve kraljuje: neka kliče zemlja,nek' se vesele otoci mnogi!2Oblak i tama ovijaju njega,
        pravda i pravo temelji su prijestolja njegova.3Oganj ide pred njim
        i sažiže okolo dušmane njegove.4Munje mu svijet osvjetljuju;
        zemlja to vidi i strepi.5Brda se tope pred Jahvom k'o vosak,
        pred vladarom zemlje sve.6Nebesa navješćuju pravednost njegovu,
        svi narodi gledaju mu slavu.7Nek' se postide svi što likove štuju
        i koji se hvale kumirima.
        Poklonite mu se, svi bozi!8Sion radostan sluša,
        gradovi Judini kliču
        zbog tvojih sudova, o Jahve!9Jer ti si, o Jahve, Svevišnji - nad svom zemljom,
        visoko, visoko nad bozima svima.10Jahve ljubi one koji mrze na zlo,
        on čuva duše pobožnika svojih,
        izbavlja ih iz ruku opakih.11Svjetlost sviće pravedniku
        i radost čestitima u srcu.12Radujte se, pravednici, u Jahvi,
        slavite sveto ime njegovo!
PSALAM 98 (97)
Jahve - Kralj i Sudac
Ps 98.
Psalam.
Pjevajte Jahvi pjesmu novu,
        jer učini djela čudesna.
    Pobjedu mu pribavi desnica njegova
        i sveta mišica njegova.2Jahve obznani spasenje svoje,
        pred poganima pravednost objavi.3Spomenu se dobrote i vjernosti
        prema domu Izraelovu.
    Svi krajevi svijeta vidješe
        spasenje Boga našega.4Sva zemljo, poklikni Jahvi,
        raduj se, kliči i pjevaj!5Zapjevajte Jahvi uz citaru,
        uz citaru i uza zvuke harfe;6uz trublje i zvuke rogova:
        kličite Jahvi kralju!7Neka huči more i što je u njemu,
        krug zemaljski i stanovnici njegovi!8Rijeke nek' plješću rukama,
        zajedno s njima neka se brda raduju!9Jer Jahve dolazi,
        dolazi suditi zemlji.
    Vladat će krugom zemaljskim po pravdi
        i pucima po pravici.
PSALAM 99 (98)
Jahve - sveti i pravedni Kralj
Ps 99.
Jahve kraljuje - nek' zadršću narodi;sjedi nad kerubima - zemlja nek' se potrese!2Velik je Jahve na Sionu,
        uzvišen nada sve narode.3Nek' slave ime tvoje veliko i strašno:
        ono je sveto!4Ti kralj si moćan koji ljubiš što je pravo,
        pravednost ti si utvrdio,
        pravo i pravednost vršiš u Jakovu.5Uzvisujte Jahvu, Boga našega,
        padnite pred podnožje njegovo:
        ono je sveto.6Mojsije i Aron među svećenicima njegovim
        i Samuel među onima koji zazivaju ime njegovo:
        zazivahu Jahvu, i on ih usliša.7Iz stupa od oblaka govoraše njima:
        slušahu zapovijedi njegove
        i odredbe što ih dade.8Jahve, Bože naš, ti si ih uslišivao;
        Bože, milostiv si bio njima
        premda si kažnjavao grijehe njihove.9Uzvisujte Jahvu, Boga našega,
        padnite pred svetu goru njegovu:
        jer svet je Jahve, Bog naš.
PSALAM 100 (99)
Poziv na Božju hvalu
Ps 100.
Psalam.
Zahvalnica.
    Kliči Jahvi, zemljo sva!2    Služite Jahvi u veselju!
    Pred lice mu dođite
        s radosnim klicanjem!3Znajte da je Jahve Bog:
        on nas stvori, i mi smo njegovi,
        njegov smo narod i ovce paše njegove.4Uđite s hvalama na vrata njegova,
        u dvore njegove s pjesmama;
        hvalite ga, ime mu slavite!5Jer dobar je Jahve,
        dovijeka je ljubav njegova,
        od koljena do koljena vjernost njegova.
PSALAM 101 (100)
Lik dobra vladara
Ps 101.
Davidov.
Psalam.
    Da zapjevam o dobroti i pravdi,
        tebi, Jahve, da zasviram!2Razmatrat ću put savršenstva:
        kad li ćeš k meni doći?
    Hodit ću u nedužnosti srca
        u domu svojemu.3Neću stavljati pred oči svoje
        ništa opako.
    Mrzim čovjeka koji čini zlo:
        on neće biti uza me.4Opako će srce biti daleko od mene;
        o zlu neću da znadem.5Tko kleveće bližnjeg u potaji,
        toga ću pogubiti.
    Čovjeka oholih očiju i srca naduta
        ja ne podnosim.6Pogled upravljam k vjernima na zemlji
        da sa mnom stanuju.
    Tko hodi putem nedužnim
        taj će mi služiti.7Neće prebivati u kući mojoj
        tko spletke snuje.
    Tko govori laži, neće opstati
        pred mojim očima.8Svaki ću dan istrebljivati
        sve zlikovce u zemlji;
    iskorijenit ću iz grada Jahvina
        sve koji čine bezakonje.
PSALAM 102 (101)
Molitva u nesreći
Ps 102.
Molitva nevoljnika koji je klonuo pa svoju tugu izli pred Jahvom
2Jahve, usliši molitvu moju,
        i vapaj moj k tebi da dođe!3Nemoj sakrivati lice od mene
        u dan moje nevolje!
    Prigni k meni uho svoje:
        kad te prizovem, brzo me usliši!4Jer moji dani nestaju poput dima,
        a moje kosti gore kao oganj.5Srce mi se suši kao pokošena trava
        i kruh svoj zaboravljam jesti.6Od snažnih jecaja mojih
        kosti mi uz kožu prionuše.7Sličan sam čaplji u pustinji,
        postah k'o ćuk na pustoj razvalini.8Ne nalazim sna i uzdišem
        k'o samotan vrabac na krovu.9Svagda me grde dušmani moji;
        mnome se proklinju što bjesne na me.10Pepeo jedem poput kruha,
        a piće svoje miješam sa suzama11zbog tvoje ljutine i gnjeva,
        jer si me digao i bacio.12Moji su dani k'o oduljena sjena,
        a ja se, gle, sušim poput trave.13A ti, o Jahve, ostaješ dovijeka
        i tvoje ime kroza sva koljena.14Ustani, smiluj se Sionu:
        vrijeme je da mu se smiluješ
        - sada je čas!15Jer milo je slugama tvojim kamenje njegovo,
        žale ruševine njegove.16Tad će se pogani bojati, Jahve, imena tvojega
        i svi kraljevi zemlje slave tvoje17kad Jahve opet sazda Sion,
        kad se pokaže u slavi svojoj,18kad se osvrne na prošnju ubogih
        i ne prezre molitve njihove.19Nek' se zapiše ovo za budući naraštaj,
        puk što nastane neka hvali Jahvu.20Jer Jahve gleda sa svog uzvišenog svetišta,
        s nebesa na zemlju gleda21da čuje jauke sužnjeva,
        da izbavi smrti predane,22da se na Sionu navijesti ime Jahvino
        i njegova hvala u Jeruzalemu23kad se narodi skupe
        i kraljevstva da služe Jahvi.24Putem je istrošio sile moje,
        skratio mi dane.25Rekoh: "Bože moj, nemoj me uzeti u sredini dana mojih!
        Kroza sva koljena traju godine tvoje.26U početku utemelji zemlju,
        i nebo je djelo ruku tvojih.27Propast će, ti ćeš ostati,
        sve će ostarjeti kao odjeća.
    Mijenjaš ih poput haljine i nestaju:28    ti si uvijek isti
        - godinama tvojim nema kraja.29Djeca će tvojih slugu živjeti u miru
        i potomstvo će njihovo trajati pred tobom.
PSALAM 103 (102)
Bog je ljubav
Ps 103.
Davidov.
Blagoslivljaj Jahvu, dušo moja,
        i sve što je u meni, sveto ime njegovo!2Blagoslivljaj Jahvu, dušo moja,
        i ne zaboravi dobročinstva njegova:3on ti otpušta sve grijehe tvoje,
        on iscjeljuje sve slabosti tvoje;4on ti od propasti čuva život,
        kruni te dobrotom i ljubavlju;5život ti ispunja dobrima,
        k'o orlu ti se mladost obnavlja.6Jahve čini pravedna djela
        i potlačenima vraća pravicu,7Mojsiju objavi putove svoje,
        sinovima Izraelovim djela svoja.8Milosrdan i milostiv je Jahve,
        spor na srdžbu i vrlo dobrostiv.9Jarostan nije za vječna vremena
        niti dovijeka plamti srdžba njegova.10Ne postupa s nama po grijesima našim
        niti nam plaća po našim krivnjama.11Jer kako je nebo visoko nad zemljom,
        dobrota je njegova s onima koji ga se boje.12Kako je istok daleko od zapada,
        tako udaljuje od nas bezakonja naša.13Kako se otac smiluje dječici,
        tako se Jahve smiluje onima što ga se boje.14Jer dobro zna kako smo sazdani,
        spominje se da smo prašina.15Dani su čovjekovi kao sijeno,
        cvate k'o cvijetak na njivi;16jedva ga dotakne vjetar, i već ga nema,
        ne pamti ga više ni mjesto njegovo.17Al' ljubav Jahvina vječna je nad onima što ga se boje
        i njegova pravda nad sinovima sinova,18nad onima što njegov Savez čuvaju
        i pamte mu zapovijedi da ih izvrše.19Jahve u nebu postavi prijestolje svoje,
        i kraljevska vlast svemir mu obuhvaća.20Blagoslivljajte Jahvu, svi anđeli njegovi,
        vi jaki u sili, što izvršujete naredbe njegove,
        poslušni riječi njegovoj!21Blagoslivljajte Jahvu, sve vojske njegove,
        sluge njegove koje činite volju njegovu!22Blagoslivljajte Jahvu, sva djela njegova,
        na svakome mjestu vlasti njegove:
        blagoslivljaj Jahvu, dušo moja!
PSALAM 104 (103)
Pohvala Bogu Stvoritelju
Ps 104.
Blagoslivljaj Jahvu, dušo moja,Jahve, Bože moj, silno si velik!
    Odjeven veličanstvom i ljepotom,2    svjetlošću ogrnut kao plaštem!
    Nebo si razapeo kao šator,3    na vodama sagradio dvorove svoje.
    Od oblaka praviš kola svoja,
        na krilima vjetrova putuješ.4Vjetrove uzimaš za glasnike,
        a žarki oganj za slugu svojega.5Zemlju si stavio na stupove njene:
        neće se poljuljati u vijeke vjekova,6pokrio si je vodama bezdanim k'o haljinom,
        iznad bregova stajahu vode;7na tvoju se prijetnju povukoše,
        od tvoje grmljavine zadrhtaše.8Bregovi se digoše, doline spustiše
        na mjesto koje si im odredio.9Odredio si granicu koju ne smiju prijeći,
        da opet ne pokriju zemlju.10Izvore svraćaš u potoke
        što žubore među brdima.11Oni poje sve živine poljske,
        divlji magarci žeđ gase u njima.12Uz njih se gnijezde ptice nebeske
        i pjevaju među granama.13Ti natapaš bregove iz dvorova svojih,
        zemlja se nasićuje plodom tvojih ruku.14Ti daješ te niče trava za stoku
        i bilje na korist čovjeku
    da izvede kruh iz zemlje15    i vino što razvedruje srce čovječje;
    da uljem lice osvježi
        i da kruh okrijepi srce čovjeku.16Stabla se Jahvina napajaju hranom,
        cedri libanonski koje on zasadi.17Ondje se ptice gnijezde,
        u čempresu dom je rodin.18Visoki bregovi daju kozorogu
        a pećine jazavcu sklonište.19Ti si stvorio mjesec da označuje vremena
        i sunce znade kada ima zaći.20Kad razastreš tmine i noć se spusti,
        tad se šuljaju u njoj životinje šumske.21Lavići riču za plijenom
        i od Boga hranu traže.22Kad sunce ograne, nestaju
        i liježu na ležaje.23Tad čovjek izlazi na dnevni posao
        i na rad do večeri.24Kako su brojna tvoja djela, o Jahve!
        Sve si to mudro učinio:
        puna je zemlja stvorenja tvojih.25Eno mora, velika i široka,
        u njemu vrve gmazovi bez broja,
        životinje male i velike.26Onud prolaze nemani,
        Levijatan kojeg stvori da se igra u njemu.27I sva ova bića željno čekaju
        da ih nahraniš na vrijeme.28Daješ li im, tada sabiru:
        otvaraš li ruku, nasite se dobrima.29Sakriješ li lice svoje, tad se rastuže;
        ako dah im oduzmeš, ugibaju
        i opet se u prah vraćaju.30Pošalješ li dah svoj, opet nastaju,
        i tako obnavljaš lice zemlje.31Neka dovijeka traje slava Jahvina:
        nek' se raduje Jahve u djelima svojim!32On pogleda zemlju i ona se potrese,
        dotakne bregove, oni se zadime.33Pjevat ću Jahvi dokle god živim,
        svirat ću Bogu svome dokle god me bude.34Bilo mu milo pjevanje moje!
        Ja ću se radovati u Jahvi.35Nek' zločinci sa zemlje nestanu
        i bezbožnika nek' više ne bude!
        Blagoslivljaj Jahvu, dušo moja! Aleluja!
PSALAM 105 (104)
Čudesna povijest Izraelova
Ps 105.
Hvalite Jahvu, prizivajte mu ime,navješćujte među narodima djela njegova!2Pjevajte mu, svirajte mu,
        pripovijedajte sva njegova čudesa!3Dičite se svetim imenom njegovim,
        neka se raduje srce onih što traže Jahvu!4Tražite Jahvu i njegovu snagu,
        tražite svagda njegovo lice!5Sjetite se čudesa koja učini,
        njegovih čuda i sudova usta njegovih!6Abrahamov rod sluga je njegov,
        sinovi Jakovljevi njegovi izabranici!7On je Jahve, Bog naš;
        po svoj su zemlji njegovi sudovi!8On se uvijek sjeća svojega Saveza,
        riječi koju dade tisući naraštaja:9Saveza koji sklopi s Abrahamom
        i zakletve svoje Izaku.10Ustanovi je kao zakon Jakovu,
        Izraelu vječni Savez,11govoreći: "Tebi ću dati kanaansku zemlju
        kao dio u baštinu vašu."12Kad ih još bješe malo na broju, vrlo malo,
        i kad bjehu pridošlice u njoj,13išli su od naroda do naroda,
        iz jednoga kraljevstva k drugom narodu,14ali ne dopusti nikom da ih tlači,
        kažnjavaše zbog njih kraljeve:15"Ne dirajte u moje pomazanike,
        ne nanosite zla mojim prorocima!"16I on pozva glad na zemlju,
        sve zalihe uništi krušne.17Pred njima čovjeka posla:
        Josip u ropstvo bijaše prodan.18Sputaše uzama noge njegove,
        u gvožđe mu vrat staviše,19dok se ne ispuni proroštvo njegovo,
        Jahvina ga riječ potvrdi.20Kralj naredi da ga driješe,
        naroda poglavar oslobodi njega.21Za domaćina ga stavi kući svojoj,
        za nadstojnika sveg imanja svoga,22da velikaše njegove po volji uči
        i starce njegove mudrosti da vodi.23Tad Izrael u Egipat uđe,
        Jakov došljak bješe u Kamovoj zemlji.24Narod svoj umnoži veoma,
        učini ga jačim od dušmana.25Okrenu im srce da zamrze narod njegov,
        da slugama njegovim opaki budu.26Mojsija posla, slugu svoga,
        Arona, kog odabra.27Činjahu među njima znake njegove
        i čudesa u Kamovoj zemlji.28Posla tmine, i smrknu se,
        al' prkosiše oni riječima njegovim.29U krv im vode prometnu
        i pobi ribe njihove.30Zemljom im žabe provrvješe,
        prodriješe i u dvore kraljevske.31Reče, i muha roj doletje
        i komarci u sve kraje njine.32Mjesto kiše grad im dade,
        ognjene munje po njihovoj zemlji.33Udari im lozu i smokve,
        polomi stabla u krajima njinim.34Reče, i skakavci dođoše
        i bezbrojne gusjenice s njima.35U zemlji im proždriješe svu bilinu,
        proždriješe rod njihovih njiva.36Pobi sve prvorođene u njihovoj zemlji,
        sve prvine snage njihove.37Izvede ih sa srebrom i zlatom;
        u plemenima njinim bolesnih ne bješe.38Odlasku njihovu Egipat se obradova,
        jer ga od njih strah spopade.39Rasprostro je oblak kao pokrov
        i oganj da se obnoć sja.40Zamoliše, i dovede prepelice,
        nebeskim ih kruhom tad nahrani.41Hrid rascijepi, i provri voda,
        pustinjom poteče kao rijeka.42Tad se sjeti svete riječi svoje
        što je zada sluzi svome Abrahamu.43Puk svoj s klicanjem izvede
        i s veseljem izabrane svoje.44I dade im zemlje poganske,
        trud naroda baštiniše,45da čuvaju naredbe njegove
        i zakone da mu paze. Aleluja!
PSALAM 106 (105)
Zahvalna ispovijest Božjeg naroda
Ps 106.
Aleluja!
Hvalite Jahvu jer je dobar,
        jer je vječna ljubav njegova!2Tko će izreć' djela moći Jahvine,
        tko li mu iskazat' sve pohvale?3Blaženi što drže naredbe njegove
        i čine pravo u svako doba!4Sjeti me se, Jahve, po dobroti prema svome puku,
        pohodi me spasenjem svojim5da uživam sreću izabranih tvojih,
        da se radujem radosti naroda tvoga,
        da tvojom se baštinom ponosim.6Zgriješismo kao oci naši,
        činismo bezakonje, bezbožno radismo.7Oci naši u Egiptu,
        nehajni za čudesa tvoja,
    ne spominjahu se velike ljubavi tvoje,
        već na Svevišnjeg digoše se na Crvenom moru.8Al' on ih izbavi rad' imena svoga
        da pokaže silu svoju.9Zapovjedi Crvenome moru, i presahnu ono,
        provede ih izmed vala kao kroz pustinju.10Iz ruku mrzitelja njih izbavi,
        oslobodi iz ruku dušmana.11I prekriše vode neprijatelje njine,
        ne ostade nijednoga od njih.12Vjerovahu riječima njegovim
        i hvale mu pjevahu.13Zaboraviše brzo djela njegova,
        ne uzdaše se u volju njegovu.14Pohlepi se daše u pustinji,
        iskušavahu Boga u samoći.15I dade im što iskahu,
        al' u duše njine on groznicu posla.16Zavidješe tada Mojsiju u taboru,
        Aronu, kog posveti Jahve.17Otvori se zemlja, Datana proždrije,
        Abiramovo pokri mnoštvo.18Oganj pade na sve mnoštvo njino
        i zlotvore plamen sažga.19Načiniše tele na Horebu,
        klanjahu se liku od zlata slivenu.20Zamijeniše Slavu svoju
        likom bika što proždire travu.21Zaboraviše Boga, koji ih izbavi
        u Egiptu znamenja čineći22i čudesa u Kamovoj zemlji
        i strahote na Crvenome moru.23Već namisli da ih satre,
        al' Mojsije, izabranik njegov,
    zauze se za njih
        da srdžbu mu odvrati, te ih ne uništi.24Prezreše oni zemlju željkovanu
        ne vjerujuć' njegovoj riječi.25Mrmljahu pod šatorima svojim,
        ne poslušaše glasa Jahvina.26Zakle se tada podignutom rukom:
        sve će ih pokosit' u pustinji,27potomstvo njino međ' narode razbacat',
        njih razasut' po zemljama.28Posvetiše se Baal Peoru
        i jedoše žrtve bogova mrtvih.29Razjariše ga nedjelima svojim,
        i on na njih pošast baci.30Al' se Pinhas diže, sud izvrši
        i pošasti nesta tada.31U zasluge to mu uđe
        u sva pokoljenja dovijeka.32Razjariše ga opet kraj voda meripskih,
        i Mojsija zlo pogodi zbog njih,33jer mu duh već ogorčiše,
        nesmotrenu riječ izusti.34I ne istrijebiše naroda
        za koje im Jahve bješe naredio.35S poganima miješahu se,
        naučiše djela njina.36Štovahu likove njihove,
        koji im postaše zamka.37Žrtvovahu sinove svoje
        i svoje kćeri zlodusima.38Prolijevahu krv nevinu,
        krv sinova i kćeri svojih,
        koje žrtvovahu likovima kanaanskim.
    Zemlja bješe krvlju okaljana,39    djelima se svojim uprljaše,
        učiniše preljub svojim nedjelima.40Na svoj narod Jahve srdžbom planu,
        zgadi mu se njegova baština.41Predade ih u ruke pogana
        te vladahu njima mrzitelji njini.42Mučili ih neprijatelji
        i tlačili rukom svojom.43Prečesto ih izbavljaše,
        al' ga razjariše naumima svojim:
        pokošeni bjehu za bezakonja svoja.44On pogleda opet na nevolju njinu
        kad njihove molitve začu45i sjeti se svog Saveza s njima,
        sažali se na njih u velikom milosrđu svome.46Učini da nađu milost u onih
        što ih bjehu zarobili.47Spasi nas, Jahve, Bože naš,
        i saberi nas od bezbožnih naroda
    da slavimo tvoje sveto ime,
        da se tvojom slavom ponosimo.48Blagoslovljen Jahve, Bog Izraelov,
        od vijeka dovijeka!
    I sav narod neka kaže:
        "Amen! Aleluja!"
PSALAM 107 (106)
Bog spasava čovjeka iz svake nevolje
Ps 107.
Hvalite Jahvu jer je dobar,jer je dovijeka ljubav njegova!2Tako nek' reknu svi otkupljenici
        koje Jahve otkupi iz ruke dušmanske3i koje skupi iz svih zemalja,
        s istoka i sa zapada, sa sjevera i s juga.4Lutahu pustinjom, u samoći pustoj,
        puta ne nalazeć' do naseljena grada.5Gladni su bili, žeđu izmoreni,
        duša je klonula u njima.6Tada zavapiše Jahvi u svojoj tjeskobi,
        i on ih istrže iz svih nevolja.7Pravim ih putem povede
        da stignu ka gradu naseljenu.8Neka hvale Jahvu za dobrotu njegovu,
        za čudesa njegova sinovima ljudskim!9Jer gladnu dušu on nasiti,
        dušu izgladnjelu on napuni dobrima.10U mraku sjeđahu i u tmini,
        sputani bijedom i gvožđima,11jer su prkosili besjedama Božjim
        i prezreli naum Svevišnjega.12Srce im stoga skrši patnjama:
        posrtahu, a ne bješe nikog da im pomogne.13Tada zavapiše Jahvi u svojoj tjeskobi
        i on ih istrže iz svih nevolja.14Izvede ih iz tmina i mraka,
        raskide okove njihove.15Neka hvale Jahvu za dobrotu njegovu,
        za čudesa njegova sinovima ljudskim!16Jer razbi vrata mjedena
        i gvozdene polomi zasune.17Zbog svojih bezakonja bolovahu oni,
        ispaštajuć' svoje opačine:18svako se jelo gadilo duši njihovoj,
        do vrata smrti oni dođoše.19Tada zavapiše Jahvi u svojoj tjeskobi
        i on ih istrže iz svih nevolja.20Riječ svoju posla da ih ozdravi
        i život im spasi od jame grobne.21Neka hvale Jahvu za dobrotu njegovu,
        za čudesa njegova sinovima ljudskim!22Nek' prinose žrtve zahvalnice
        i kličući nek' djela njegova kazuju!23Oni koji lađama zaploviše morem
        da po vodama silnim trguju:24oni vidješe djela Jahvina,
        čudesa njegova na pučini.25On reče i olujni se vjetar uzvitla
        što u visinu diže valove mora.26Do neba se dizahu, u bezdan se spuštahu,
        u nevolji duša im ginula.27Teturahu i posrtahu kao pijani,
        sva ih je mudrost izdala.28Tada zavapiše Jahvi u svojoj tjeskobi
        i on ih istrže iz svih nevolja.29Smiri oluju u tih povjetarac,
        valovi morski umukoše.30Obradovaše se tišini,
        u željenu luku on ih povede.31Neka hvale Jahvu za dobrotu njegovu,
        za čudesa njegova sinovima ljudskim!32Neka ga uzvisuju u narodnom zboru,
        neka ga hvale u vijeću staraca!33On pretvori rijeke u pustinju,
        a izvore vodene u žednu zemlju;34plodonosnu zemlju u slanu pustaru
        zbog zloće žitelja njezinih.35On obrati pustinju u jezero,
        a zemlju suhu u vodene izvore36i naseli ondje izgladnjele
        te podigoše grad gdje će živjeti.37Zasijaše njive, posadiše vinograde
        što im doniješe obilnu ljetinu.38I on ih blagoslovi te se namnožiše silno
        i stada im se ne smanjiše.39Prorijeđeni bjehu i prezreni
        pod teretom patnja i nevolja.40Onaj što izlijeva prezir na knezove
        pusti ih da po bespuću pustom lutaju.41Iz nevolje podiže ubogog
        i obitelji k'o stada umnoži.42Videć' to, čestiti neka se raduju,
        a zloća neka sebi usta začepi!43Tko je mudar nek' o svemu tom razmišlja
        i nek' uvidi dobrotu Jahvinu!
PSALAM 108 (107)
Zahvalnica Jahvi i usrdna molba za pomoć
Ps 108.
Pjesma.
Psalam. Davidov.
2Moje je srce sigurno, Bože,
        sigurno je srce moje:
        pjevat ću i svirati.3Probudi se, dušo moja!
        Probudi se, harfo i citaro!
        Probudit ću zoru jutarnju.4Hvalit ću te, Jahve, među narodima,
        među pucima tebi ću pjevati,5jer do neba je dobrota tvoja,
        do oblaka tvoja vjernost.6Uzvisi se, Bože, nad nebesa,
        slava tvoja nek' je nad svom zemljom!7Da ti se ljubimci izbave,
        desnicom pomozi, usliši nas!8Bog reče u svom Svetištu:
        "Šekem ću razdijelit' kličući,
        dolinu ću Sukot izmjeriti.9Moj je Gilead, moj Manaše,
        Efrajim mi kaciga, Judeja žezlo moje!10Moab je sud iz kojeg se umivam,
        na Edom ću baciti obuću,
        nad Filistejcem slaviti pobjedu!"11Tko će me dovesti do utvrđena grada,
        tko će me dovesti do Edoma?12Zar nećeš ti, o Bože, što nas odbaci?
        Zar nećeš više, Bože, sa četama našim?13Pomozi nam protiv dušmana,
        jer je ljudska pomoć ništavna!14S Božjom pomoću hrabro ćemo se boriti,
        Bog će zgaziti naše dušmane.
PSALAM 109 (108)
Protiv podmuklih neprijatelja
Ps 109.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
    Bože, diko moja, nemoj šutjeti!2    Usta bezbožna i prijevarna na me se otvaraju,
    govore mi jezikom lažljivim,3    riječima me mržnje okružuju,
        bezrazložno me napadaju.4Za moju me ljubav oni optužuju,
        a ja se samo molim.5Uzvraćaju mi zlo za dobro,
        mržnju za ljubav moju.6"Digni protiv njega bezbožnika
        i tužitelj nek' mu stane zdesna!7Kad mu se bude sudilo, nek' bude osuđen,
        i molitva mu se za grijeh uzela!8Dani njegovi nek' budu malobrojni,
        njegovu službu nek' dobije drugi!9Djeca njegova nek' postanu siročad,
        a njegova žena udovica!10Nek' mu djeca budu skitnice, prosjaci,
        nek' budu bačena iz opustjelih domova!11Nek' mu lihvar prigrabi sav posjed,
        tuđinci nek' razgrabe plod muke njegove!12Nitko ne imao prema njemu samilosti,
        nitko se ne smilovao siročadi njegovoj!13Neka mu se zatre potomstvo,
        u drugome koljenu neka se utrne ime njegovo!14Spominjao se Jahve grijeha njegovih,
        i grijeh njegove majke nek' se ne izbriše:15nek budu svagda Jahvi pred očima!
        Neka se sa zemlje izbriše spomen njihov!"16Jer se ne spomenu da čini milosrđe,
        već proganjaše bijedna i uboga
        i u smrt gonjaše čovjeka srca shrvana.17Prokletstvo je ljubio, pa neka ga stigne;
        blagoslova ne htjede, daleko nek' je od njega!18Prokletstvom nek' se odjene kao haljinom,
        neka kao voda uđe u njega
        i kao ulje u kosti njegove.19Bilo mu haljinom kojom se pokriva,
        pojas kojim se svagda paše!20Tako nek' plati Jahve tužiteljima mojim
        koji zlo govore protiv duše moje!21A ti, Jahve, Gospode, rad imena svog zauzmi se za me,
        spasi me jer je dobrostiva ljubav tvoja!22Jer bijedan sam i ubog,
        i srce je moje ranjeno u meni.23K'o sjena što se naginje ja nestajem,
        progone me kao skakavca.24Od posta mi koljena klecaju
        i tijelo moje omrša.25Ruglom sam njima postao,
        kimaju glavom kad me vide.26Pomozi mi, Jahve, Bože moj,
        po doborti me svojoj spasi!27Nek' upoznaju da je ovo ruka tvoja
        i da si ti ovo učinio, Jahve!28Oni nek' proklinju, ti blagoslivljaj;
        nek' se postide koji se na me podižu,
        a sluga tvoj nek' se raduje!29Stidom nek' se odjenu tužitelji moji
        i sramotom svojom nek' se k'o plaštem pokriju!30Slavit ću Jahvu iz svega grla
        i hvalit' ga u veliku mnoštvu31jer stoji s desne siromahu
        da mu dušu spasi od sudaca.
PSALAM 110 (109)
Mesija - kralj, svećenik, pobjednik
Ps 110.
Psalam.
Davidov.
    Riječ Jahvina Gospodinu mojemu: "Sjedi mi zdesna
        dok ne položim dušmane za podnožje tvojim nogama!2Žezlo tvoje moći protegnut će Jahve sa Siona:
        vladaj posred svojih neprijatelja!3Spreman je tvoj narod u svetim odorama
        za dan tvog junaštva:
    kao rosa iz krila zorina
        uza te su mladi ratnici."4Zakleo se Jahve i neće se pokajati:
        "Dovijeka ti si svećenik po redu Melkisedekovu!"5Gospodin ti je zdesna,
        on će oboriti kraljeve u dan gnjeva svojega.6On će sudit' narodima: bit će trupla na gomile,
        po svoj zemlji raskoljenih glava.7Na putu će se napit' iz potoka,
        visoko će dignuti glavu.
PSALAM 111 (110)
Pohvala Božjim djelima
Ps 111.
Aleluja!
$ALEF Hvalit ću Jahvu svim srcem svojim$BET         u zboru pravednika, u zajednici njihovoj.$GIMEL 2Silna su djela Jahvina,$DALET         nek' razmišljaju o njima svi koji ih ljube.$HE 3Sjajno je i veličanstveno djelo njegovo,$VAU         i pravda njegova ostaje dovijeka.$ZAJIN 4Čudesima svojim spomen postavi,$HET         blag je Jahve i milosrdan.$TET 5Hranu dade štovateljima svojim,$JOD         dovijeka se sjeća svoga Saveza.$KAF 6Silna djela svoja objavi svom narodu,$LAMED         u posjed im dade zemlju pogana.$MEM 7Djela ruku njegovih vjernost su i pravednost,$NUN         stalne su sve naredbe njegove,$SAMEK 8utvrđene za sva vremena, dovijeka,$AJIN         sazdane na istini i na pravdi.$PE 9On posla spasenje svom narodu,$SADE         Savez svoj postavi zauvijek:$KOF         sveto je i časno ime njegovo!$REŠ 10Početak mudrosti strah Gospodnji!$ŠIN         Mudro čine koji ga poštuju.$TAU         Slava njegova ostaje dovijeka!
PSALAM 112 (111)
Pohvala pravednika
Ps 112.
Aleluja!
$ALEF Blago čovjeku koji se boji Jahve$BET         i koji uživa u naredbama njegovim:$GIMEL 2moćno će mu biti na zemlji potomstvo,$DALET         na pravednu će pokoljenju počivati blagoslov.$HE 3Blagostanje i bogatstvo bit će u domu njegovu,$VAU         njegova pravednost ostaje dovijeka.$ZAJIN 4Čestitima sviće k'o svjetlost u tami:$HET         blag, milosrdan i pravedan Jahve.$TET 5Dobro je čovjeku koji je milostiv i daje u zajam,$JOD         koji poslove svoje obavlja pravedno.$KAF 6Dovijeka neće on posrnuti:$LAMED         u vječnome će spomenu biti pravednik.$MEM 7Žalosne se vijesti neće bojati,$NUN         mirno je njegovo srce uzdajuć' se u Jahvu.$SAMEK 8Hrabro mu je srce, ničeg se ne boji,$AJIN         neprijatelje svoje prezire.$PE 9On prosipa, daje sirotinji:$SADE         pravednost njegova ostaje dovijeka,$KOF         njegovo će se čelo slavno uzdići.$REŠ 10Ljutito će to gledati bezbožnik,$ŠIN         škrgutat će zubima i venuti,$TAU         propast će želja opakih.
PSALAM 113 (112)
Bogu slave i milosrđa
Ps 113.
Aleluja!
Hvalite, sluge Jahvine,
        hvalite ime Jahvino!2Blagoslovljeno ime Jahvino
        sada i dovijeka!3Od istoka sunca do zalaska
        hvaljeno bilo ime Jahvino!4Uzvišen je Jahve nad sve narode,
        slava njegova nebesa nadvisuje.5Tko je kao Jahve, Bog naš,
        koji u visinama stoluje6    i gleda odozgo nebo i zemlju?7Podiže iz prašine uboga,
        iz gliba vadi siromaha8da ga posadi s prvacima,
        s prvacima svoga naroda.9Nerotkinji daje da u domu stanuje
        kao radosna majka djece brojne.
PSALAM 114 (113 a)
Pashalna himna
Ps 114.
Aleluja!
Kad izađe Izrael iz Egipta
        i kuća Jakovljeva iz naroda barbarskog,2Judeja mu posta svetište,
        a Izrael kraljevstvo njegovo.3Vidje more i uzmače,
        a Jordan ustuknu.4Bregovi skakahu poput ovnova
        i brežuljci poput jaganjaca.5Što ti je, more, da uzmičeš?
        Jordane, zašto natrag okrećeš?6Bregovi, zašto skačete poput ovnova
        i vi, brežuljci, poput jaganjaca?7Dršći, zemljo, pred licem Gospodnjim,
        pred licem Boga Jakovljeva.8On hrid pretvara u slap vodeni
        i stijenu u izvor vode.
PSALAM 115 (113 b)
Jedini pravi Bog
Ps 115.
Ne nama, o Jahve, ne nama,već svom imenu slavu daj
        zbog ljubavi i vjernosti svoje.2Zašto da govore pogani:
        "Ta gdje je Bog njihov?"3Naš je Bog na nebesima,
        sve što mu se svidi to učini.4Idoli su njihovi srebro i zlato,
        ljudskih su ruku djelo.5Usta imaju, a ne govore,
        oči imaju, a ne vide.6Uši imaju, a ne čuju,
        nosnice, a ne mirišu.7Ruke imaju, a ne hvataju,
        noge imaju, a ne hodaju;
        glas im iz grla ne izlazi.8Takvi su i oni koji ih napraviše
        i svi koji se u njih uzdaju.9Dome Izraelov, u Jahvu se uzdaj!
        - On je štit i pomoćnik njihov.10Dome Aronov, u Jahvu se uzdaj!
        - On je štit i pomoćnik njihov.11Štovatelji Jahvini, u Jahvu se uzdajte!
        - On je štit i pomoćnik njihov.12Jahve će se nas spomenut'
        i on će nas blagoslovit':
    blagoslovit će dom Izraelov,
        blagoslovit će dom Aronov,13blagoslovit će one koji se Jahve boje -
        i male i velike.14Umnožio vas Jahve,
        vas i vaše sinove!15Blagoslovio vas Jahve
        koji stvori nebo i zemlju!16Nebo je nebo Jahvino,
        a zemlju dade sinovima čovječjim.17Ne, Jahvu mrtvi ne hvale,
        nitko od onih što siđu u Podzemlje.18Mi živi, mi Jahvu slavimo
        sada i dovijeka. Aleluja.
PSALAM 116 (114-115)
Pjesma zahvalnica
Ps 116.
Ljubim Jahvu jer čujevapaj molitve moje:2uho svoje prignu k meni
        u dan u koji ga zazvah.3Užeta smrti sapeše me,
        stegoše me zamke Podzemlja,
        snašla me muka i tjeskoba.4Tada zazvah ime Jahvino:
        "O Jahve, spasi život moj!"5Dobrostiv je Jahve i pravedan,
        pun sućuti je Bog naš.6Jahve čuva bezazlene:
        u nevolji bijah, on me izbavi.7Vrati se, dušo moja, u svoj pokoj,
        jer Jahve je dobrotvor tvoj.8On mi život od smrti izbavi,
        oči moje od suza, noge od pada.9Hodit ću pred licem Jahvinim
        u zemlji živih.10Ja vjerujem i kada kažem:
        "Nesretan sam veoma."11U smetenosti svojoj rekoh:
        "Svaki je čovjek lažac!"12Što da uzvratim Jahvi
        za sve što mi je učinio?13Uzet ću čašu spasenja
        i zazvat ću ime Jahvino.14Izvršit ću Jahvi zavjete svoje
        pred svim pukom njegovim.15Dragocjena je u očima Jahvinim
        smrt pobožnika njegovih.16Jahve, tvoj sam sluga,
        tvoj sluga, sin sluškinje tvoje:
        ti si razriješio okove moje.17Tebi ću prinijeti žrtve zahvalne,
        zazvat ću ime Jahvino.18Izvršit ću Jahvi zavjete svoje
        pred svim pukom njegovim,19u predvorjima Doma Jahvina,
        posred tebe, Jeruzaleme!
PSALAM 117 (116)
Poziv na hvalu
Ps 117.
Aleluja!
Hvalite Jahvu, svi puci,
        slavite ga, svi narodi!2Silna je prema nama ljubav njegova,
        i vjernost Jahvina ostaje dovijeka!
PSALAM 118 (117)
Obred za Blagdan sjenica
Ps 118.
Aleluja!
Zahvaljujte Jahvi jer je dobar,
        jer je vječna ljubav njegova!2Neka rekne dom Izraelov:
        "Vječna je ljubav njegova!"3Neka rekne dom Aronov:
        "Vječna je ljubav njegova!"4Svi koji se Jahve boje neka reknu:
        "Vječna je ljubav njegova!"5Iz tjeskobe Jahvu ja zazvah:
        on me usliša i oslobodi.6Jahve je sa mnom i ja ne strahujem:
        što mi tko može?7Jahve je sa mnom, pomoć moja,
        i zbunjene gledam dušmane.8Bolje se Jahvi uteći
        nego se uzdat' u čovjeka.9Bolje se Jahvi uteći
        nego se uzdat' u mogućnike.10Pogani me okružiše:
        imenom ih Jahvinim uništih.11Opkoliše me odasvud:
        imenom ih Jahvinim uništih.12Opkoliše me poput pčela,
        ubod im žeže kao trnje zapaljeno:
        imenom ih Jahvinim uništih.13Gurahu me, gurahu, da me obore,
        ali mi Jahve pomože.14Jahve je moja snaga i pjesma,
        on mi je spasitelj.15Čuj! Radost i spasenje
        odzvanja šatorima pravednika:
    Jahvina se proslavi desnica,16    Jahvina me uzdigne desnica,
        Jahvina se proslavi desnica!17Ne, umrijeti neću nego živjeti
        i kazivat ću djela Jahvina.18Kaznom teškom kaznio me Jahve,
        ali me smrti ne preda.19Otvorite mi širom vrata pravde:
        ući ću, Jahvi zahvalit'!20"Ovo su vrata Jahvina,
        na njih ulaze pravedni!"21Zahvalit ću ti što si me uslišio
        i moj postao spasitelj.22Kamen što ga odbaciše graditelji
        postade kamen zaglavni.23Jahvino je to djelo:
        kakvo čudo u očima našim!24Ovo je dan što ga učini Jahve:
        kličimo i radujmo se njemu!25O Jahve, spasenje nam daj!
        Jahve, sreću nam daj!26Blagoslovljen koji dolazi u imenu Jahvinu!
        Blagoslivljamo vas iz Doma Jahvina!27    Obasjao nas Bog Jahve!
    Složite povorku s grančicama u ruci
        sve do rogova žrtvenika.28Ti si Bog moj - tebi zahvaljujem:
        Bože moj, tebe ja uzvisujem.29Zahvaljujte Jahvi jer je dobar,
        jer je vječna ljubav njegova!
PSALAM 119 (118)
Pohvala Božjem zakonu
Ps 119.
$ALEF Blaženi oni kojih je put neokaljan,koji hode po Zakonu Jahvinu!2Blaženi oni koji čuvaju propise njegove,
        čitavim srcem njega traže;3koji ne čine bezakonje,
        već hode putovima njegovim.4Naredbe si svoje dao
        da se brižno čuvaju.5O, kad bi čvrsti bili putovi moji
        da tvoja čuvam pravila!6Neću se postidjeti tada
        kad budem pazio na zapovijedi tvoje.7Slavit ću te u čestitosti srca
        kad naučim sudove pravde tvoje.8Tvoja ću pravila čuvati:
        ne zapusti me nikada!$BET 9Kako će mladić čistim sačuvati put svoj?
        Čuvajući riječi tvoje.10Svim srcem svojim tebe tražim;
        ne daj da zastranim od zapovijedi tvojih.11U srce pohranih riječ tvoju
        da protiv tebe ne sagriješim.12Blagoslovljen si, o Jahve,
        nauči me svojim pravilima.13Usnama svojim navješćujem
        sudove usta tvojih.14Putu se propisa tvojih radujem
        više no svemu bogatstvu.15Razmišljat ću o naredbama tvojim
        i putove ću tvoje razmatrat'.16Uživat ću u pravilima tvojim,
        riječi tvojih neću zaboravit'.$GIMEL 17Milostiv budi meni, sluzi svojem,
        da živim i tvoje riječi čuvam.18Otvori oči moje
        da gledam divote tvoga Zakona!19Ja sam došljak na zemlji,
        zapovijedi svoje nemoj od mene skrivati!20Duša mi gine u svako doba
        žudeći za tvojim odlukama.21Oholima ti si zaprijetio:
        prokleti koji odstupaju od zapovijedi tvojih.22Uzmi s mene rug i sramotu,
        jer tvoje ja čuvam propise.23Pa nek' se sastaju knezovi i proti meni govore,
        tvoj sluga razmišlja o pravilima tvojim.24Jer tvoja su svjedočanstva uživanje moje,
        tvoja su pravila moji savjetnici.$DALET 25Moja duša leži u prašini:
        po riječi svojoj vrati mi život.26Kazivao sam ti svoje putove i ti si me čuo:
        pravilima me svojim nauči.27Pokaži mi put odredaba svojih
        i o čudesima ću tvojim razmišljat'.28Suze roni duša moja od žalosti:
        po riječi svojoj ti me podigni!29Daleko me drži od puta zablude
        i Zakonom me svojim obdari!30Put istine ja sam odabrao,
        pred oči sam stavio odluke tvoje.31Uz propise tvoje ja čvrsto prianjam,
        o Jahve, nemoj me postidjeti!32Ja kročim putem zapovijedi tvojih
        jer si mi prosvijetlio srce.$HE 33Pokaži mi, Jahve, stazu pravila svojih
        i ja ću je čuvati do kraja.34Pouči me da se tvoga držim Zakona
        i čuvat ću ga svim srcem.35Uputi me stazom svojih zapovijedi,
        jer ja u njoj uživam.36Prikloni mi srce propisima svojim,
        a ne k pohlepi!37Odvrati moje oči da ne vide ništavost,
        život mi čuvaj na putu svojemu!38Ispuni svom sluzi obećanje
        koje si onima dao što te se boje.39Ukloni sramotu od koje strahujem,
        jer divni su tvoji sudovi.40Evo, čeznem za naredbama tvojim:
        pravdom me svojom poživi.$VAU 41Nek' milost tvoja, o Jahve, dođe na mene
        i spasenje tvoje po tvom obećanju.42Odgovorit ću onima koji me ruže,
        jer se uzdam u riječ tvoju.43Od mojih usta ne oduzmi riječ istine,
        jer se uzdam u sudove tvoje.44Tvoj ću Zakon čuvati
        uvijek i dovijeka.45Hodit ću putem prostranim,
        jer naredbe tvoje istražujem.46Pred kraljevima o tvojim ću propisima govorit'
        i zbunit' se neću.47U zapovijedima tvojim moja je naslada
        jer ih ljubim.48Prema zapovijedima tvojim ja podižem ruke
        i o tvojim odredbama razmišljam.$ZAJIN 49Spomeni se svoje riječi sluzi svojem
        kojom si mi dao nadu.50U nevolji sva mi je utjeha
        što mi život čuva riječ tvoja.51Oholice me napadaju žestoko,
        ali ja od tvog Zakona ne odstupam.52Sjećam se, o Jahve, davnih sudova tvojih
        i to me tješi.53Bijes me hvata zbog grešnika
        koji tvoj Zakon napuštaju.54Tvoje su mi naredbe pjesma
        u zemlji kojom putujem.55Noću se spominjem, Jahve, imena tvojega
        i tvoj čuvam Zakon.56Evo što je želja moja:
        čuvati tvoje odredbe.$HET 57Dio je moj, o Jahve - rekoh -
        da tvoje čuvam riječi.58Svim srcem lice tvoje ganuti hoću:
        smiluj mi se po svom obećanju.59Promislio sam putove svoje
        i k tvojem sam svjedočanstvu upravio noge.60Hitam i ne oklijevam
        da zapovijedi tvoje čuvam.61Opletoše me užeta grešnika,
        ali tvoga Zakona ja ne zaboravljam.62U ponoći ustajem da te slavim
        zbog pravednih tvojih odluka.63Prijatelj sam svima koji te se boje
        i koji tvoje čuvaju naredbe.64Dobrote tvoje, Jahve, puna je zemlja;
        nauči me odredbama svojim.$TET 65Učinio si dobro svom sluzi, Jahve,
        po riječi svojoj.66Nauči me razumu i znanju,
        jer u zapovijedi tvoje vjerujem.67Prije nego bjeh ponižen, lutao sam,
        ali sada tvoju čuvam riječ.68Ti si tako dobar i dobrostiv:
        nauči me pravilima svojim.69Oholi na me prijevare smišljaju,
        ali se ja svim srcem držim naredaba tvojih.70Srce im je poput sala bešćutno,
        a ja uživam u tvom Zakonu.71Dobro mi je što sam ponižen
        da bih tvoja naučio pravila.72Draži mi je zakon usta tvojih
        no tisuće zlatnika i srebrnika.$JOD 73Tvoje me ruke stvoriše i oblikovaše;
        prosvijetli me da naučim zapovijedi tvoje.74Štovatelji tvoji videć' me vesele se,
        jer se u riječ tvoju ja pouzdah.75Znadem, o Jahve, da su ti sudovi pravedni
        i da si me s pravom ponizio.76Tvoja ljubav nek' mi bude tješiteljicom
        po obećanju koje si dao sluzi svom.77Nek' dođe na me milosrđe tvoje da poživim,
        jer Zakon tvoj moja je naslada.78Nek' se smetu oholi, jer me tlače nizašto,
        a ja ću o naredbama tvojim razmišljat'.79Nek' mi se priklone štovatelji tvoji
        i koji znaju tvoje zapovijedi.80Nek' mi srce savršeno bude u tvojim pravilima
        da ne budem postiđen.$KAF 81Duša moja gine za tvojim spasenjem
        riječ tvoju željno čekam.82Oči mi čeznu za tvojom besjedom:
        kad ćeš mi donijeti utjehu?83Kao mijeh u dimu postadoh,
        ali pravila tvojih ne zaboravih.84Koliko dana ima sluga tvoj?
        Kad ćeš suditi progonitelje moje?85Oholnici mi jame iskopaše:
        oni ne rade po Zakonu tvojemu.86Sve zapovijedi tvoje istina su sama:
        nekriva me gone, pomozi mi.87Umalo me smrviše u zemlji,
        ali naredaba tvojih ja ne ostavljam.88Po svojoj me milosti poživi
        i čuvat ću svjedočanstvo tvojih usta.$LAMED 89Dovijeka, o Jahve, riječ tvoja ostaje,
        stalna poput nebesa.90od koljena do koljena tvoja je vjernost;
        učvrstio si zemlju i ona stoji.91Po tvojim zakonima stoje zauvijek
        jer sve tebi služi.92Da nije tvoj Zakon uživanje moje,
        propao bih u nevolji svojoj.93Naredaba tvojih neću zaboravit' dovijeka,
        jer po njima ti me oživljavaš.94Tvoj sam, Gospodine: spasi me,
        jer tvoje ja ištem naredbe.95Bezbožni vrebaju da me upropaste,
        ali ja na tvoje pazim propise.96Svakom savršenstvu vidim granicu,
        a zapovijed tvoja nema granica.$MEM 97O, kako ljubim Zakon tvoj,
        po cio dan o njemu razmišljam.98Tvoja me zapovijed mudrijim učini od dušmana mojih
        jer ona je sa mnom vječito.99Umniji sam od svih svojih učitelja
        jer razmišljam o svjedočanstvima tvojim.100Razumniji sam i od staraca
        jer tvoje čuvam naredbe.101Zla puta klone mi se noge
        da riječ tvoju sačuvam.102Od tvojih sudova ne odstupam,
        jer ti si me poučio.103Kako su slatke nepcu mom riječi tvoje,
        od meda su slađe ustima mojim.104Po tvojim naredbama postajem razuman,
        stoga mrzim sve putove lažne.$NUN 105Tvoja riječ nozi je mojoj svjetiljka
        i svjetlo mojoj stazi.106Kunem se i čvrsto odlučujem, i riječ ću održati:
        pravedne ću tvoje slijedit' odluke.107U nevolji sam velikoj, Jahve,
        po riječi me svojoj poživi.108Prinose usta mojih primi, Jahve,
        uči me sudovima svojim.109Život mi je u pogibelji neprestanoj,
        ali tvog Zakona ja ne zaboravljam.110Grešnici mi postaviše zamku,
        ali ne skrećem od tvojih naredaba.111Svjedočanstva tvoja vječna su mi baština,
        ona su radost mome srcu.112Prignuh srce da vrši naredbe tvoje
        uvijek i do kraja.$SAMEK 113Ja mrzim one koji su dvostruka srca,
        a ljubim Zakon tvoj.114Ti si moj štit i moj zaklon,
        u tvoju se riječ ja uzdam.115Odstupite od mene, zlikovci:
        držat ću zapovijedi Boga svoga.116Podrži me po svom obećanju i živjet ću;
        nemoj da se u svojoj nadi postidim.117Pomozi mi i spasit ću se,
        na tvoja ću pravila svagda paziti.118Ti prezireš one koji odstupaju od pravila tvojih
        jer je lažna misao njihova.119K'o hrđu zlotvore zemlje uklanjaš,
        zato ljubim tvoje propise.120Moje tijelo dršće od straha pred tobom,
        sudova tvojih ja se bojim.$AJIN 121Činim što je pravo i pravedno,
        ne predaj me tlačiteljima mojim.122Založi se za slugu svojega
        da me ne satru oholice!123Moje oči ginu od čežnje za spasenjem tvojim,
        za tvojom riječi pravednom.124Učini sluzi svom po svojoj dobroti
        i nauči me pravilima svojim.125Ja sam sluga tvoj: prosvijetli me
        da upoznam tvoje propise.126Čas je, o Jahve, da se javiš:
        oskvrnuše Zakon tvoj.127Stoga ljubim zapovijedi tvoje
        više no zlato, zlato žeženo.128Zato hodim po odredbama tvojim,
        mrski su mi svi lažni putovi.$PE 129Divna su tvoja svjedočanstva,
        stoga ih čuva duša moja.130Objava riječi tvojih prosvjetljuje,
        bezazlene urazumljuje.131Otvaram usta svoja zadahtan u žudnji
        jer čeznem za zapovijedima tvojim.132Obrati se k meni i milostiv mi budi
        kao onima koji ljube ime tvoje.133Korake mi upravljaj po svom obećanju
        da nikakva opačina ne ovlada mnome.134Izbavi me od nasilja ljudskog,
        i naredbe tvoje ja ću čuvati.135Licem svojim obasjaj slugu svog
        i nauči me pravilima svojim!136Potoci suza potekoše mi iz očiju
        jer se Zakon tvoj ne čuva.$SADE 137Pravedan si, Jahve,
        i pravi su sudovi tvoji.138Dao si Zakon pravedan
        i vjeran veoma.139Revnost me moja izjeda
        jer moji tlačitelji zaboravljaju riječi tvoje.140Tvoje su riječi prokušane veoma,
        zato ih tvoj sluga ljubi.141Malen sam i prezren,
        ali naredaba tvojih ne zaboravljam.142Pravda je tvoja pravda vječita
        i Zakon tvoj sama istina.143Tjeskoba me i nevolja snađe,
        al' tvoje su zapovijedi uživanje moje.144Vječna je pravda tvojeg svjedočanstva,
        prosvijetli me i živjet ću.$KOF 145Iz svega srca vapijem, Jahve, usliši me:
        tvoja ću pravila čuvati.146K tebi vapijem, spasi me,
        tvojeg ću se držat' svjedočanstva.147Pretječem zoru i molim za pomoć,
        u tvoje se riječi uzdam.148Oči moje straže noćne pretječu
        da razmišljam o besjedi tvojoj.149Po svojoj dobroti, Jahve, glas mi poslušaj,
        i po svojoj odluci poživi me.150Primiču se koji me podlo progone,
        daleko su oni od Zakona tvojega.151A ti si blizu, Jahve,
        i vjerne su sve zapovijedi tvoje.152Odavno znam za tvoje propise
        da si ih sazdao zasvagda.$REŠ 153Pogledaj na nevolju moju, izbavi me,
        jer Zakona tvog ne zaboravih.154Parnicu moju brani,
        po svom obećanju poživi me!155Daleko je spasenje od grešnika
        jer za pravila tvoja ne mare.156Veliko je, o Jahve, tvoje smilovanje:
        po odlukama svojim poživi me.157Mnogi me progone i tlače,
        od tvojih svjedočanstava ja ne odstupam.158Otpadnike vidjeh i zgadiše mi se
        jer tvojih riječi ne čuvaju.159Gle, naredbe tvoje ljubim, o Jahve:
        po dobroti svojoj poživi me.160Srž je riječi tvoje istina,
        vječan je sud pravde tvoje.$ŠIN 161Mogućnici me progone nizašto,
        al' samo pred tvojim riječima srce mi dršće.162Radujem se besjedama tvojim
        kao onaj koji se domogao velika plijena.163Mrzim na laž, grsti mi se ona,
        a ljubim tvoj Zakon.164Sedam puta na dan tebe hvalim
        zbog pravednih sudova tvojih.165Koji tvoj Zakon ljube, velik mir uživaju,
        ni o što se oni ne spotiču.166Pomoć tvoju čekam, o Jahve,
        tvoje zapovijedi izvršavam.167Moja duša čuva propise tvoje
        i ljubi ih veoma.168Čuvam tvoje naredbe i svjedočanstvo tvoje,
        jer svi su putovi moji pred tobom.$TAU 169Vapaj moj, Jahve, nek' do tebe dopre,
        po svojoj me riječi prosvijetli.170Nek' molitva moja dođe pred lice tvoje,
        po svojoj me riječi izbavi.171Usne moje nek' zapjevaju pohvalnu pjesmu
        jer si me naučio pravilima svojim.172Nek' mi pjeva jezik o riječi tvojoj,
        jer zapovijedi su tvoje sve pravedne.173Nek' mi ruka tvoja na pomoć bude
        jer odabrah tvoje naredbe.174Jahve, za tvojim spasenjem čeznem,
        uživam u tvom Zakonu.175Nek' živi duša moja i neka te hvali,
        a tvoji sudovi nek' mi na pomoć budu!176K'o ovca izgubljena ja zalutah:
        o, potraži slugu svojega
        jer zapovijedi tvoje ja ne zaboravih.
PSALAM 120 (119)
Neprijatelj mira
Ps 120.
Hodočasnička pjesma
Kad bijah u nevolji, Jahvi zavapih
        i on me usliša.2Jahve, izbavi dušu moju od usana prijevarnih,
        od zlobna jezika!3Kojim zlom da te prokunem,
        zlobni jeziče?4Strelicama oštrim iz ratničke ruke
        i ugljevljem žarkim.5Jao meni što mi je boraviti u Mešeku
        i stanovati u šatorima kedarskim!6Predugo mi duša mora živjeti
        s mrziteljima mira.7Kada o miru govorim,
        oni sile na rat.
PSALAM 121 (120)
Jahve - čuvar Izraelov
Ps 121.
Hodočasnička pjesma.
K brdima oči svoje uzdižem:
        odakle će mi doći pomoć?2Pomoć je moja od Jahve
        koji stvori nebo i zemlju.3Tvojoj nozi on posrnuti ne da
        i neće zadrijemati on, čuvar tvoj.4Ne, ne drijema i ne spava
        on, čuvar Izraelov.5Jahve je čuvar tvoj,
        Jahve je zasjen tvoj s desne tvoje!6Neće ti sunce nauditi danju
        ni mjesec noću.7Čuvao te Jahve od zla svakoga,
        čuvao dušu tvoju!8Čuvao Jahve tvoj izlazak i povratak
        odsada dovijeka.
PSALAM 122 (121)
Pozdrav Jeruzalemu
Ps 122.
Hodočasnička pjesma.
Davidova.
    Obradovah se kad mi rekoše:
        "Hajdemo u Dom Jahvin!"2Eto, noge nam već stoje
        na vratima tvojim, Jeruzaleme.3Jeruzaleme, grade čvrsto sazdani
        i kao u jedno saliveni!4Onamo uzlaze plemena, plemena Jahvina,
        po Zakonu Izraelovu,
        da slave ime Jahvino.5Ondje stoje sudačke stolice,
        stolice doma Davidova.6Molite za mir Jeruzalemov!
        Blago onima koji tebe ljube!7Neka bude mir u zidinama tvojim
        i pokoj u tvojim palačama!8Radi braće i prijatelja svojih
        klicat ću: "Mir tebi!"9Radi Doma Jahve, Boga našega,
        za sreću tvoju ja ću moliti.
PSALAM 123 (122)
Molitva nevoljnikova
Ps123.
Hodočasnička pjesma.
Oči svoje uzdižem k tebi
        koji u nebesima prebivaš.2Evo, kao što su uprte oči slugu
        u ruke gospodara
    i oči sluškinje
        u ruke gospodarice
    tako su oči naše uprte u Jahvu, Boga našega,
        dok nam se ne smiluje.3Smiluj nam se, Jahve, smiluj se nama
        jer se do grla nasitismo prezira.4Presita nam je duša
        podsmijeha obijesnih, poruga oholih.
PSALAM 124 (123)
Jahve, spasitelj Izraelov
Ps 124.
Hodočasnička pjesma.
Davidova.
    Da nije Jahve za nas bio
        - neka slobodno rekne Izrael -2da nije Jahve za nas bio:
        kad se ljudi digoše proti nama,3    žive bi nas progutali.
    Kad je uskipio bijes njihov na nas,4    voda bi nas podavila;
    bujica bi nas odnijela,5    vode pobješnjele sve nas potopile.6Blagoslovljen Jahve koji nas ne dade
        za plijen zubima njihovim!7Duša je naša poput ptice umakla
        iz zamke lovaca:
    raskinula se zamka,
        a mi umakosmo!8Pomoć je naša u imenu Jahve
        koji stvori nebo i zemlju.
PSALAM 125 (124)
Bog štiti svoje
Ps 125.
Hodočasnička pjesma.
Tko se uzda u Jahvu, on je kao brdo Sion:
        ne pomiče se, ostaje dovijeka.2Bregovi okružuju Jeruzalem:
        Jahve okružuje narod svoj
        odsada i dovijeka.3I neće vladati žezlo bezbožničko
        nad udesom pravednih,
    da ne bi pravedni
        ruke za bezakonjem pružili.4Učini, Jahve, dobro dobrima
        i čestitima u srcu.5A koji na krive skreću putove
        nek' ih istrijebi Jahve sa zločincima!
        Mir nad Izraelom!
PSALAM 126 (125)
Pjesma povratnika
Ps 126.
Hodočasnička pjesma.
Kad Jahve vraćaše sužnjeve sionske,
        bilo nam je k'o da snivamo.2Usta nam bjehu puna smijeha,
        a jezik klicanja.
    Među poganima tad se govorilo:
        "Velika im djela Jahve učini!"3Velika nam djela učini Jahve:
        opet smo radosni!4Vrati, o Jahve, sužnjeve naše
        k'o potoke negepske!5Oni koji siju u suzama,
        žanju u pjesmi.6Išli su plačući
        noseći sjeme sjetveno:
    vraćat će se s pjesmom,
        noseći snoplje svoje.
PSALAM 127 (126)
Predanje Providnosti
Ps 127.
Hodočasnička pjesma.
Salomonova.
    Ako Jahve kuću ne gradi,
        uzalud se muče graditelji.
    Ako Jahve grad ne čuva,
        uzalud stražar bdi.2Uzalud vam je ustat prije zore
        i dugo u noć sjediti,
    vi što jedete kruh muke:
        miljenicima svojim u snu on daje.3Evo: sinovi su Jahvin dar,
        plod utrobe njegova je nagrada.4Strelica u ruci ratnika -
        to su sinovi mladosti.5Blago čovjeku koji njima napuni tobolac,
        neće se postidjeti
        kad se preo bude s dušmanom na vratima.
PSALAM 128 (127)
Blagoslov vjerniku
Ps 128.
Hodočasnička pjesma.
Blago svakome koji se Jahve boji,
        koji njegovim hodi stazama!2Plod ruku svojih ti ćeš uživati,
        blago tebi, dobro će ti biti.3Žena će ti biti kao plodna loza
        u odajama tvoje kuće;
    sinovi tvoji k'o mladice masline
        oko stola tvojega.4Eto, tako će biti blagoslovljen čovjek
        koji se Jahve boji!5Blagoslovio te Jahve sa Siona,
        uživao sreću Jeruzalema
        sve dane života svog!6Vidio djecu svojih sinova,
        mir nad Izraelom!
PSALAM 129 (128)
Protiv neprijatelja Siona
Ps 129.
Hodočasnička pjesma.
"Mnogo su me od mladosti tlačili"
    - neka rekne sad Izrael!2"Mnogo su me od mladosti tlačili,
        ali me ne svladaše.3Po leđima su mojim orači orali,
        duge brazde povlačili.4Al' Jahve pravedni
        isiječe užeta zlikovcima!"5Nek' se postide i uzmaknu
        svi koji mrze Sion!6Nek' budu k'o trava na krovu
        što povene prije nego je počupaju.7Žetelac njome ne napuni ruku
        ni naručje onaj koji veže snopove.8A prolaznici nek' ne reknu:
        "Blagoslov Jahvin nad vama!
        Blagoslivljamo vas imenom Jahvinim!"
PSALAM 130 (129)
Pouzdanje u Boga
Ps 130.
Hodočasnička pjesma.
Iz dubine, Jahve, vapijem tebi:2    Gospodine, čuj glas moj!
    Neka pazi uho tvoje
        na glas moga vapaja!3Ako se, Jahve, grijeha budeš spominjao,
        Gospodine, tko će opstati?4Al' u tebe je praštanje,
        da bi te se bojali.5U Jahvu ja se uzdam,
        duša se moja u njegovu uzda riječ.6Duša moja čeka Gospodina
        više no zoru straža noćna;
    više no zoru straža noćna7    nek' Izrael čeka Jahvu.
    Jer je u Jahve milosrđe
        i obilno je u njega otkupljenje;8on će otkupiti Izraela
        od svih grijeha njegovih.
PSALAM 131 (130)
Djetinji pokoj u Bogu
Ps 131.
Hodočasnička pjesma.
Davidova.
    O Jahve, ne gordi se moje srce
        niti se oči uznose.
    Ne idem za stvarima velikim
        ni za čudima što su iznad mene.2Ne, ja sam se smirio
        i upokojio dušu svoju;
    kao dojenče na grudima majke,
        kao dojenče duša je moja u meni.3U Jahvu se, Izraele, uzdaj
        odsada dovijeka.
PSALAM 132 (131)
Za godišnjicu prijenosa Kovčega saveza
Ps 132.
Hodočasnička pjesma.
2Spomeni se, o Jahve, Davida
        i sve revnosti njegove:
    kako se Jahvi zakleo,
        zavjetovao Snazi Jakovljevoj:3"Neću ući u šator doma svog
        nit' uzaći na ležaj svoje postelje,4neću pustit' snu na oči
        nit' počinka dati vjeđama,5dok Jahvi mjesto ne nađem,
        boravište Snazi Jakovljevoj."6Eto, čusmo za nj u Efrati,
        nađosmo ga u Poljima jaarskim.7Uđimo u stan njegov,
        pred noge mu padnimo!8"Ustani, o Jahve, pođi k svom počivalištu,
        ti i Kovčeg sile tvoje!9Svećenici tvoji nek' se obuku u pravednost,
        pobožnici tvoji nek' radosno kliču!10Poradi Davida, sluge svojega,
        ne odvrati lica od svog pomazanika!"11Jahve se zakle Davidu
        zakletvom tvrdom od koje neće odustati:
    "Potomka tvoje utrobe
        posadit ću na prijestolje tvoje.12Budu li ti sinovi Savez moj čuvali
        i naredbe kojima ih učim,
    i sinovi će njini dovijeka
        sjedit' na tvom prijestolju."13Jer Jahve odabra Sion,
        njega zaželje sebi za sjedište.14"Ovo mi je počivalište vječno,
        boravit ću ovdje jer tako poželjeh.15Žitak ću njegov blagosloviti,
        siromahe nahraniti kruhom.16Svećenike njegove u spas ću odjenuti,
        sveti će njegovi kliktati radosno.17Učinit ću da ondje za Davida rog izraste,
        pripravit ću svjetiljku za svog pomazanika.18U sram ću mu obući dušmane,
        a na njemu će blistat' vijenac moj."
PSALAM 133 (132)
Bratska sloga
Ps 133.
Hodočasnička pjesma.
Davidova.
    Gle, kako je dobro i kako je milo
        kao braća zajedno živjeti:2kao na glavi ulje dragocjeno
        što slazi na bradu, bradu Aronovu,
        što slazi na skute haljina njegovih;3kao rosa s Hermona
        što slazi na brdo Sion.
    Ondje Jahve daje svoj blagoslov
        i život dovijeka.
PSALAM 134 (133)
Noćne hvale u Hramu
Ps 134.
Hodočasnička pjesma.
Sad, blagoslivljajte Jahvu,
        sve sluge Jahvine
    što stojite u Domu Jahvinu,
        u noćnim satima!2Dižite svoje ruke prema Svetištu
        i Jahvu blagoslivljajte!3"Blagoslovio te sa Siona Jahve
        koji stvori nebo i zemlju!"
PSALAM 135 (134)
Hvalbena pjesma
Ps 135.
Aleluja!
Hvalite ime Jahvino,
        hvalite, sluge Jahvine2koji u Domu Jahvinu stojite
        u predvorjima Doma Boga našega!3Hvalite Jahvu jer dobar je Jahve,
        pjevajte imenu njegovu jer je ljupko!4Jer Jahve sebi odabra Jakova,
        Izraela za dragu svojinu.5Znadem da je velik Jahve,
        da je nad bozima svim gospodar.6Što god se Jahvi svidi,
        to čini na nebu i na zemlji,
        na moru i u bezdanima.7Oblake diže s kraja zemlje;
        stvara kiši munje,
        vjetar izvodi iz skrovišta njegovih.8On Egiptu pobi prvorođence,
        ljude i stoku podjednako.9On učini znamenja i čudesa usred tebe, Egipte,
        protiv Faraona i svih slugu njegovih.10On pobi narode mnoge
        i pogubi kraljeve moćne:11Sihona, kralja amorejskog, i Oga, kralja bašanskog,
        i sva kraljevstva kanaanska.12I dade njihovu zemlju u baštinu,
        u baštinu Izraelu, narodu svom.13Ime tvoje, o Jahve, ostaje dovijeka
        i spomen na te, o Jahve, od koljena do koljena.14Jer Jahve štiti narod svoj,
        slugama svojim on je milostiv.15Kumiri poganski, srebro i zlato,
        ljudskih su ruku djelo:16usta imaju, a ne govore;
        oči imaju, a ne vide;17uši imaju, a ne čuju;
        i nema daha u ustima njihovim.18Takvi su i oni koji ih napraviše
        i svi koji se u njih uzdaju.19Dome Izraelov, Jahvu blagoslivljaj!
        Dome Aronov, Jahvu blagoslivljaj!20Dome Levijev, Jahvu blagoslivljaj!
        Štovatelji Jahvini, Jahvu blagoslivljajte!21Blagoslovljen sa Siona Jahve
        koji prebiva u Jeruzalemu!
PSALAM 136 (135)
Litanija zahvalnica
Ps 136.
Aleluja!
Hvalite Jahvu jer je dobar:
        vječna je ljubav njegova!2Hvalite Boga nad bogovima:
        vječna je ljubav njegova!3Hvalite Gospodara nad gospodarima:
        vječna je ljubav njegova!4Jedini on učini čuda velika:
        vječna je ljubav njegova!5Mudro sazda on nebesa:
        vječna je ljubav njegova!6On utvrdi zemlju nad vodama:
        vječna je ljubav njegova!7On načini svjetlila velika:
        vječna je ljubav njegova!8Sunce da vlada danom:
        vječna je ljubav njegova!9Mjesec i zvijezde da vladaju noću:
        vječna je ljubav njegova!10On pobi prvorođence Egiptu:
        vječna je ljubav njegova!11Izvede Izraela iz njega:
        vječna je ljubav njegova!12Mišicom jakom, rukom ispruženom:
        vječna je ljubav njegova!13On Crveno more razdvoji:
        vječna je ljubav njegova!14Provede Izraela posred voda:
        vječna je ljubav njegova!15I vrgnu Faraona i vojsku mu u Crveno more:
        vječna je ljubav njegova!16On narod svoj vođaše pustinjom:
        vječna je ljubav njegova!17On udari kraljeve velike:
        vječna je ljubav njegova!18I pogubi kraljeve moćne:
        vječna je ljubav njegova!19Sihona, kralja amorejskog:
        vječna je ljubav njegova!20Oga, kralja bašanskog:
        vječna je ljubav njegova!21I njihovu zemlju dade u baštinu:
        vječna je ljubav njegova!22U baštinu Izraelu, sluzi svome:
        vječna je ljubav njegova!23On se spomenu nas u poniženju našem:
        vječna je ljubav njegova!24Od dušmana nas naših oslobodi:
        vječna je ljubav njegova!25On daje hrane svakom tijelu:
        vječna je ljubav njegova!26Hvalite Boga nebeskog:
        vječna je ljubav njegova!
PSALAM 137 (136)
Prognanikova pjesma
Ps 137.
Na obali rijeka babilonskihsjeđasmo i plakasmo
        spominjući se Siona;2o vrbe naokolo
        harfe svoje bijasmo povješali.3I tada naši tamničari
        zaiskaše od nas da pjevamo,
    porobljivači naši zaiskaše da se veselimo:
        "Pjevajte nam pjesmu sionsku!"4Kako da pjesmu Jahvinu pjevamo
        u zemlji tuđinskoj!5Nek' se osuši desnica moja,
        Jeruzaleme, ako tebe zaboravim!6Nek' mi se jezik za nepce prilijepi
        ako spomen tvoj smetnem ja ikada,
    ako ne stavim Jeruzalem
        vrh svake radosti svoje!7Ne zaboravi, Jahve, sinovima Edoma
        kako su u dan kobni Jeruzalemov
    vikali oni: "Rušite!
        Srušite ga do temelja!"8Kćeri babilonska, pustošiteljice,
        blažen koji ti vrati milo za drago
        za sva zla što si nam ih nanijela!9Blažen koji zgrabi i smrska
        o stijenu tvoju dojenčad!
PSALAM 138 (137)
Pjesma zahvalnica
Ps 138.
Davidov.
Zahvaljujem ti, Jahve, iz svega srca
        jer si čuo riječi mojih usta.
    Pred licem anđela pjevam tebi,2    bacam se nice prema svetom Hramu tvojemu.
    Zahvaljujem imenu tvojem
        za tvoju dobrotu i vjernost,
    jer si nada sve uzveličao
        obećanje svoje.3Kad sam te zazvao, uslišio si me,
        dušu si moju pokrijepio.4Nek' ti zahvaljuju, Jahve, svi kraljevi zemlje
        kad čuju riječi usta tvojih,5nek' pjevaju putove Jahvine:
        "Zaista, velika je slava Jahvina!"6Zaista, uzvišen je Jahve, ali gleda na ponizna,
        a oholicu izdaleka poznaje.7Kroz nevolje kad budem kročio, život mi čuvaj,
        pruži ruku proti gnjevu mojih dušmana;
        nek' me tvoja spasi desnica!8Jahve, što ja počeh, ti dovrši!
        Jahve, vječna je ljubav tvoja:
        djelo ruku svojih ne zapusti!
PSALAM 139 (138)
Pohvala Sveznajućeg
Ps 139.
Zborovođi.
Davidov.
    Jahve, proničeš me svega i poznaješ,2    ti znaš kada sjednem i kada ustanem,
        izdaleka ti već misli moje poznaješ.3Hodam li ili ležim, sve ti vidiš,
        znani su ti svi moji putovi.4Riječ mi još nije na jezik došla,
        a ti, Jahve, sve već znadeš.5S leđa i s lica ti me obuhvaćaš,
        na mene si ruku svoju stavio.6Znanje to odveć mi je čudesno,
        previsoko da bih ga dokučio.7Kamo da idem od duha tvojega
        i kamo da od tvog lica pobjegnem?8Ako se na nebo popnem, ondje si,
        ako u Podzemlje legnem, i ondje si.9Uzmem li krila zorina
        pa se naselim moru na kraj10i ondje bi me ruka tvoja vodila,
        desnica bi me tvoja držala.11Reknem li: "Nek' me barem tmine zakriju
        i nek' me noć umjesto svjetla okruži!" -12ni tmina tebi neće biti tamna:
        noć sjaji kao dan
        i tama kao svjetlost.13Jer ti si moje stvorio bubrege,
        satkao me u krilu majčinu.14Hvala ti što sam stvoren tako čudesno,
        što su djela tvoja predivna.
    Dušu moju do dna si poznavao,15    kosti moje ne bjehu ti sakrite
    dok nastajah u tajnosti,
        otkan u dubini zemlje.16Oči tvoje već tada gledahu djela moja,
        sve već bješe zapisano u knjizi tvojoj:
        dani su mi određeni dok još ne bješe ni jednoga.17Kako su mi, Bože, naumi tvoji nedokučivi,
        kako li je neprocjenjiv zbroj njihov.18Da ih brojim? Više ih je nego pijeska!
        Dođem li im do kraja, ti mi preostaješ!19De, istrijebi, Bože, zlotvora,
        krvoloci nek' odstupe od mene!20Jer podmuklo se bune protiv tebe,
        uzalud se dižu tvoji dušmani.21Jahve, zar da ne mrzim tvoje mrzitelje?
        Zar da mi se ne gade protivnici tvoji?22Mržnjom dubokom ja ih mrzim
        i držim ih svojim neprijateljima.23Pronikni me svega, Bože, srce mi upoznaj,
        iskušaj me i upoznaj misli moje:24pogledaj, ne idem li putem pogubnim
        i povedi me putem vječnim!
PSALAM 140 (139)
Molitva za izbavljenje
Ps 140.
Zborovođi.
Psalam. Davidov.
2Izbavi me, Jahve, od čovjeka zlobna,
        zaštiti me od čovjeka nasilna:3od onih koji pakosti u srcu smišljaju
        i čitav dan začinju kavge.4Kao zmije bruse jezike svoje,
        pod usnama im je otrov ljutičin.5Spasi me, Jahve, od ruku zlotvora,
        čuvaj me od čovjeka nasilna
        koji hoće da mi noga posrne.6Oholice mi potajno nastavljaju zamku,
        užetima mrežu pletu,
        kraj puta klopke mi stavljaju.7Zavapih Jahvi: "Ti si Bog moj!
        Poslušaj, o Jahve, krik mojih molitava!8Jahve, Gospode moj, spasitelju silni moj,
        u dan boja zakloni mi glavu!"9Ne daj da se ispune želje zlotvora,
        ne daj da svoje on izvrši namjere!10Nek' glavu ne podignu oni koji me opkoliše,
        nek' na njih padne zloba njihovih usana!11Nek' daždi po njima ugljevlje ognjeno,
        nek' se strovale u jamu da više ne ustanu!12Opadač se neće održat' na zemlji,
        silnika će odjednom zgrabiti nesreća.13Znam da će Jahve dati pravo ubogu
        i pravicu siromasima.14Zaista, pravedni će tvoje ime slaviti,
        pred tvojim će licem boraviti čestiti.
PSALAM 141 (140)
Molitva u kušnji i progonstvu
Ps 141.
Psalam.
Davidov.
    Prizivljem te, Jahve, k meni pohitaj!
        Slušaj glas moj kojim tebi vapijem!2Nek' mi se uzdigne molitva kao kad pred lice tvoje,
        podizanje mojih ruku nek' bude k'o prinos večernji!3Na usta mi, Jahve, stražu postavi
        i stražare na vrata usana mojih!4Ne daj da mi se srce zlu prikloni,
        da bezbožno počinim djela opaka;
    i u društvu zlotvora
        da ne blagujem poslastica njihovih!5Nek' me samo udari pravednik, ljubav je što me kara,
        al' ulje grešničko neće mi glavu pomazat';
        zloći njihovoj oprijet ću se uvijek svojom molitvom.6Kad strovale niz hridinu suce njihove,
        razumjet će kako blage bjehu riječi moje.7Kao kad orač ore i para zemlju,
        tako će im se na rubu Podzemlja kosti rasuti.8U te su, Jahve, uprte oči moje,
        k tebi se utječem, ne daj da mi duša propadne!9Čuvaj me od stupice koju postaviše meni,
        od zamki zločinaca!10Nek' u vlastite zamke upadnu zlotvori,
        a ja neka im umaknem!
PSALAM 142 (141)
Molitva progonjenog
Ps 142.
Poučna pjesma. Davidova.
Kad bijaše u spilji. Molitva.
2Iz svega glasa vapijem Jahvi,
        iz svega glasa Jahvu zaklinjem.3Pred njim svoju izlijevam tužaljku,
        tjeskobu svoju pred njim razastirem.4Ako duh moj i klone u meni,
        ti put moj poznaješ.
    Na putu kojim prolazim
        potajnu mi zamku staviše.5Obazrem li se nadesno i pogledam:
        nitko ne zna za mene.
    Nemam kamo pobjeći,
        nitko za život moj ne mari.6K tebi, Jahve, vapijem;
        govorim: ti si mi utočište,
        ti si dio moj u zemlji živih.7Poslušaj moje vapaje
        jer sam veoma nevoljan.
    Izbavi me od gonitelja mojih
        jer od mene oni su moćniji.8Izvedi iz tamnice dušu moju
        da zahvaljujem imenu tvojemu.
    Oko mene će se okupiti pravednici
        zbog dobra što si ga iskazao meni.
PSALAM 143 (142)
Ponizna molitva
Ps 143.
Psalam.
Davidov.
    Jahve, slušaj moju molitvu,
        u vjernosti svojoj prikloni uho mojim vapajima,
        u pravednosti me svojoj usliši!2Ne idi na sud sa slugom svojim,
        jer nitko živ nije pravedan pred tobom!3Dušmanin mi dušu progoni,
        o zemlju pritisnu život moj;
    u tmine me baci da stanujem
        kao oni koji su davno umrli.4Duh moj već zamire u meni,
        srce mi trne u grudima.5Spominjem se dana minulih,
        mislim o svim djelima tvojim,
        o djelima ruku tvojih razmišljam.6Ruke svoje za tobom pružam,
        duša moja k'o suha zemlja za tobom žeđa.7Usliši me brzo, o Jahve,
        dah moj već je na izmaku!
    Lica svojeg preda mnom ne skrivaj,
        da ne postanem kao oni koji u grob silaze!8Objavi mi jutrom dobrotu svoju
        jer se uzdam u tebe.
    Put mi kaži kojim ću krenuti
        jer k tebi dušu uzdižem.9Izbavi me, Jahve, od mojih dušmana,
        tebi ja se utječem.10Nauči me da vršim volju tvoju
        jer ti si Bog moj.
    Duh tvoj dobri
        nek' me po ravnu putu vodi!11Zbog imena svog, Jahve, poživi me,
        zbog svoje pravednosti dušu mi izvedi iz tjeskobe!12Po svojoj dobroti satri moje dušmane,
        uništi sve moje tlačitelje,
        jer ja sam sluga tvoj!
PSALAM 144 (143)
Himna za borbu i pobjedu
Ps 144.
Davidov.
Blagoslovljen Jahve, hridina moja:
        ruke mi uči boju a prste ratu.2On je ljubav moja i tvrđava moja,
        zaštita moja, izbavitelj moj,
    štit moj za koji se sklanjam;
        on mi narode stavlja pod noge!3Što je čovjek, o Jahve, da ga poznaješ,
        što li čedo ljudsko da ga se spominješ?4Poput daška je čovjek,
        dani njegovi kao sjena nestaju.5Jahve, nagni svoja nebesa i siđi,
        takni bregove: i zadimit će se!6Sijevni munjom i rasprši dušmane,
        odapni strijele i rasprši ih!7Ruku pruži iz visina,
        istrgni me i spasi iz voda beskrajnih,
        iz šaka sinova tuđinskih:8laži govore usta njihova,
        a desnica krivo priseže.9Pjevat ću ti, Bože, pjesmu novu,
        na harfi od deset žica svirat ću.10Ti daješ pobjedu kraljevima,
        koji si spasio Davida, slugu svojega.
    Od pogubna mača 11spasi mene,
        oslobodi me iz ruke tuđinske;
    laži govore usta njihova,
        a desnica krivo priseže.12Daj da nam sinovi budu kao biljke
        što rastu od mladosti svoje;
    a kćeri naše kao stupovi ugaoni,
        krasne poput hramskog stupovlja;13da nam žitnice budu pune svakog obilja,
        s plodovima svakojakim u izobilju;14ovce naše plodile se na tisuće,
        plodile se beskrajno na našim poljima;
        stoka naša neka bude tovna!
    U zidinama nam ne bilo proboja ni ropstva
        ni plača na ulicama našim!15Blago narodu kojem je tako,
        blago narodu kojem je Jahve Bog!
PSALAM 145 (144)
Pohvala Jahve Kralja
Ps 145.
Hvalospjev.
Davidov.
$ALEF     Slavit ću te, o Bože, kralju moj,
        ime ću tvoje blagoslivljat' uvijek i dovijeka.$BET 2Svaki ću dan tebe slaviti,
        ime ću tvoje hvaliti uvijek i dovijeka.$GIMEL 3Velik je Jahve i svake hvale dostojan,
        nedokučiva je veličina njegova!$DALET 4Naraštaj naraštaju kazuje djela tvoja
        i silu tvoju naviješta.$HE 5Govore o blistavoj slavi tvoga veličanstva
        i čudesa tvoja objavljuju.$VAU 6Kazuju strahovitu silu djela tvojih,
        veličinu tvoju pripovijedaju.$ZAJIN 7Razglašuju spomen velike dobrote tvoje
        i pravednosti tvojoj kliču.$HET 8Milostiv je Jahve i milosrdan,
        spor na srdžbu, bogat dobrotom.$TET 9Gospodin je dobar svima,
        milosrdan svim djelima svojim.$JOD 10Nek' te slave, Jahve, sva djela tvoja
        i tvoji sveti nek' te blagoslivlju!$KAF 11Neka kazuju slavu tvoga kraljevstva,
        neka o sili tvojoj govore$LAMED 12da objave ljudskoj djeci silu tvoju
        i slavu divnoga kraljevstva tvoga.$MEM 13Kraljevstvo tvoje kraljevstvo je vječno,
        tvoja vladavina za sva pokoljenja.$NUN     Vjeran je Jahve u svim riječima svojim
        i svet u svim svojim djelima.$SAMEK 14Jahve podupire sve koji posrću
        i pognute on uspravlja.$AJIN 15Oči sviju u tebe su uprte,
        ti im hranu daješ u pravo vrijeme.$PE 16Ti otvaraš ruku svoju,
        do mile volje sitiš sve živo.$SADE 17Pravedan si, Jahve, na svim putovima svojim
        i svet u svim svojim djelima.$KOF 18Blizu je Jahve svima koji ga prizivlju,
        svima koji ga zazivaju iskreno.$REŠ 19On ispunja želje štovatelja svojih,
        sluša njihove vapaje i spasava ih.$ŠIN 20Jahve štiti one koji njega ljube,
        a zlotvore sve će zatrti.$TAU 21Nek' usta moja kazuju hvalu Jahvinu
        i svako tijelo nek' slavi sveto ime njegovo -
        uvijek i dovijeka.
PSALAM 146 (145)
Himna Bogu pomoćniku
Ps 146.
Aleluja!
Hvali, dušo moja, Jahvu!2    Hvalit ću Jahvu sveg života svojeg.
        Dok me bude, Bogu svom ću pjevati.3Ne uzdajte se u knezove,
        u čovjeka od kog nema spasenja!4Iziđe li duh iz njega, u zemlju svoju on se vraća
        i propadaju sve misli njegove.5Blago onom kome je pomoćnik Bog Jakovljev,
        kome je ufanje u Jahvi, Bogu njegovu,6koji stvori nebo i zemlju,
        more i sve što je u njima;
    koji ostaje vjeran dovijeka,7    potlačenima vraća pravicu,
        a gladnima kruh daje.
    Jahve oslobađa sužnje,8    Jahve slijepcima oči otvara.
    Jahve uspravlja prignute,
        Jahve ljubi pravedne.9Jahve štiti tuđince,
        sirote i udovice podupire,
        a grešnicima mrsi putove.10Jahve će kraljevati dovijeka,
        tvoj Bog, Sione, od koljena do koljena.
        Aleluja!
PSALAM 147 (146-147)
Hvalospjev Svemogućemu
Ps 147.
Aleluja!
Hvalite Jahvu jer je dobar,
        pjevajte Bogu našem jer je sladak;
        svake hvale on je dostojan!2Jahve gradi Jeruzalem,
        sabire raspršene Izraelce.3On liječi one koji su srca skršena
        i povija rane njihove.4On određuje broj zvijezda,
        svaku njezinim imenom naziva.5Velik je naš Gospodin i svesilan,
        nema mjere mudrosti njegovoj.6Jahve pridiže ponizne,
        zlotvore do zemlje snizuje.7Pjevajte Jahvi pjesmu zahvalnu,
        svirajte na citari Bogu našem!8Oblacima on prekriva nebesa
        i zemlji kišu sprema;
    daje da po bregovima raste trava
        i bilje na službu čovjeku.9On stoci hranu daje
        i mladim gavranima kada grakću.10Za konjsku snagu on ne mari
        nit' mu se mile bedra čovječja.11Mili su Jahvi oni koji se njega boje,
        koji se uzdaju u dobrotu njegovu.12Slavi Jahvu, Jeruzaleme,
        hvali Boga svoga, Sione!13On učvrsti zasune vrata tvojih,
        blagoslovi u tebi tvoje sinove.14On dade mir granicama tvojim,
        pšenicom te hrani najboljom.15Besjedu svoju šalje na zemlju,
        brzo trči riječ njegova.16Kao vunu snijeg razbacuje,
        prosipa mraz poput pepela.17On sipa grad kao zalogaje,
        voda mrzne od njegove studeni.18Riječ svoju pošalje i vode se tope;
        dunu vjetrom i vode otječu.19Riječ svoju on objavi Jakovu,
        odluke svoje i zakone Izraelu.20Ne učini tako nijednom narodu:
        nijednom naredbe svoje ne objavi! Aleluja!
PSALAM 148
Nebo i zemlja hvale Jahvu
Ps 148.
Aleluja!
Hvalite Jahvu s nebesa,
        hvalite ga u visinama!2Hvalite ga, svi anđeli njegovi,
        hvalite ga, sve vojske njegove!3Hvalite ga, sunce i mjeseče,
        hvalite ga, sve zvijezde svjetlosne!4Hvalite ga, nebesa nebeska,
        i vode nad svodom nebeskim!5Neka hvale ime Jahvino
        jer on zapovjedi i postadoše.6Postavi ih zauvijek i dovijeka
        po zakonu koji neće proći.7Hvalite Jahvu sa zemlje,
        nemani morske i svi bezdani!8Ognju i grade, sniježe i maglo,
        olujni vjetre, što riječ njegovu izvršavaš!9Gore i svi brežuljci,
        plodonosna stabla i svi cedrovi!10Zvijeri i sve životinje,
        gmizavci i ptice krilate!11Zemaljski kraljevi i svi narodi,
        knezovi i suci zemaljski!12Mladići i djevojke,
        starci s djecom zajedno:13nek' svi hvale ime Jahvino,
        jer jedino je njegovo ime uzvišeno!
    Njegovo veličanstvo zemlju i nebo nadvisuje,14    on podiže snagu svom narodu,
    on proslavlja svete svoje,
        sinove Izraelove - narod njemu blizak. Aleluja!
PSALAM 149
Pobjednička pjesma
Ps 149.
Aleluja!
Pjevajte Jahvi pjesmu novu
        i u zboru svetih hvalu njegovu!2Nek' se raduje Izrael Stvoritelju svojem!
        Kralju svom neka klikću sinovi Siona!3Neka u kolu hvale ime njegovo,
        bubnjem i citarom neka ga slave!4Jer Jahve ljubi narod svoj,
        spasenjem ovjenčava ponizne!5Neka se sveti raduju u slavi,
        neka kliču s ležaja svojih!6Nek' im pohvale Božje budu na ustima,
        mačevi dvosjekli u rukama7da nad pucima izvrše odmazdu
        i kaznu nad narodima;8da im kraljeve bace u lance,
        a odličnike u okove gvozdene;9da na njima izvrše sud davno napisan -
        nek' bude na čast svim svetima njegovim! Aleluja!
PSALAM 150
Završni hvalospjev
Ps 150.
Aleluja!
2Hvalite Boga u Svetištu njegovu,
        slavite ga u veličanstvu svoda nebeskog!3Hvalite ga zbog silnih djela njegovih,
        slavite ga zbog beskrajne veličine njegove!4Hvalite ga zvucima roga,
        slavite ga harfom i citarom!5Hvalite ga igrom i bubnjem,
        slavite ga glazbalima zvonkim i frulom!
    Hvalite ga cimbalima zvučnim,
        slavite ga cimbalima gromkim!
    Sve što god diše
        Jahvu neka slavi! Aleluja!
Knjiga o Jobu (Job.)
I. PROSLOV
Job 1.
Bijaše nekoć u zemlji Usu čovjek po imenu Job. Bio je to čovjek neporočan i pravedan: bojao se Boga i klonio zla. 2Rodilo mu se sedam sinova i tri kćeri. 3Imao je sedam tisuća ovaca, tri tisuće deva, pet stotina jarmova goveda, pet stotina magarica i veoma mnogo služinčadi. Čovjek taj bijaše najugledniji među svim istočnjacima. 4Sinovi su njegovi običavali naizmjence priređivati gozbe kod jednoga od njih, svaki u svoj dan, te su pozivali svoje tri sestre da jedu i piju s njima. 5A kad bi se izredali s gozbama, Job bi ih pozvao na očišćenje. Uranio bi izjutra i prinio paljenice za svakog od njih; mislio je: "Tko zna nisu li mi sinovi griješili i u srcu Boga hulili!" Tako je Job svagda činio.
Job na kušnji
    6Jednoga dana dođu sinovi Božji da stanu pred Jahvu, a među njima pristupi i Satan. 7Jahve tad upita Satana: "Odakle dolaziš?" - "Evo prođoh zemljom i obiđoh je", odgovori on. 8Nato će Jahve: "Nisi li zapazio slugu moga Joba? Njemu na zemlji nema ravna. Čovjek je to neporočan i pravedan, boji se Boga i kloni zla!" 9A Satan odgovori Jahvi: "Zar se Job uzalud Boga boji? 10Zar nisi ogradio njega, kuću mu i sav posjed njegov? Blagoslovio si djelo njegovih ruku, stoka mu se namnožila po zemlji. 11Ali pruži jednom ruku i dirni mu u dobra: u lice će te prokleti!" 12"Neka ti bude! - reče Jahve Satanu. - Sa svime što ima radi što ti drago; samo ruku svoju na nj ne diži." I Satan ode ispred lica Jahvina.
    13Jednoga dana, dok su Jobovi sinovi i kćeri jeli i pili vino u kući najstarijeg brata, 14dođe glasnik k Jobu i reče: "Tvoji su volovi orali a magarice pokraj njih pasle, 15kad iznenada Sabejci navališe na njih i oteše ih, pobivši momke oštrim mačem. Jedini ja utekoh da ti ovo javim." 16Dok je on još to govorio, dođe drugi i reče: "Oganj Božji udari s neba, spali tvoje ovce i pastire te ih proždrije. Jedini ja utekoh da ti javim." 17Dok je još govorio, dođe treći i reče: "Kaldejci navališe sa tri čete na tvoje deve i oteše ih, pobivši momke oštrim mačem. Jedini ja utekoh da ti javim." 18Dok je ovaj još govorio, dođe četvrti i reče: "Tvoji su sinovi i kćeri jeli i pili vino u kući najstarijeg brata. 19I gle, vjetar se silan diže iz pustinje, udari na sva četiri ugla kuće, obori je na djecu te ona zaglaviše. Jedini ja utekoh da ti javim."
    20Tad ustade Job, razdrije haljinu na sebi, obrija glavu pa ničice pade na zemlju, pokloni se 21i reče:
    "Go iziđoh iz krila majčina,
        go ću se onamo i vratiti.
    Jahve dao, Jahve oduzeo!
        Blagoslovljeno ime Jahvino!"
    22Uza sve to, nije sagriješio Job niti je kakvu ludost protiv Boga izustio.
Job 2.
Jednoga dana dođu opet sinovi Božji da stanu pred Jahvu, a među njima pristupi i Satan. 2Jahve tad upita Satana: "Odakle dolaziš?" - "Evo prođoh zemljom i obiđoh je", odgovori on. 3Nato će Jahve: "Nisi li zapazio slugu moga Joba? Njemu na zemlji nema ravna. Čovjek je to neporočan i pravedan: boji se Boga i kloni zla! On je još postojan u neporočnosti, pa si me uzalud izazvao da ga upropastim." 4A Satan odvrati: "Koža za kožu! Sve što čovjek ima dat će za život. 5Ali pruži ruku, dotakni se kosti njegove i mesa: u lice će te prokleti!" 6"Neka ti bude! - reče Jahve Satanu. - U tvojoj je ruci; život mu samo sačuvaj!" 7I Satan ode ispred lica Jahvina.
    On udari Joba zlim prištem od tabana do tjemena. 8Job uze crijep da se struže njime i sjede u pepeo. 9Tada mu njegova žena reče: "Zar si još postojan u neporočnosti? Prokuni Boga i umri!" 10Job joj odgovori: "Brbljaš kao luđakinja! Kad od Boga primamo dobro, zar da onda i zlo ne primimo?" U svemu tome Job nije sagriješio svojim usnama.
    11U to čuše tri Jobova prijatelja za sve nevolje koje ga zadesiše; svaki se zaputi iz svoga kraja - Elifaz iz Temana, Bildad iz Šuaha, Sofar iz Naama - i odlučiše da odu zajedno ožaliti ga i utješiti. 12A kad su izdaleka upravili oči na njega, nisu ga prepoznali. Tad udariše u plač; svaki razdrije svoju haljinu i prosu prah po glavi. 13Potom sjedoše kraj njega na zemlju i ostadoše tako sedam dana i sedam noći. Nijedan mu ne progovori ni riječi, jer vidješe da je velika njegova bol.
II. DIJALOG
1. PRVI NIZ BESJEDA
Job proklinje dan kada se rodio
Job 3.
Napokon otvori Job usta i prokle dan svoj; 2poče svoju besjedu i reče:3"O, ne bilo dana kad sam se rodio
        i noći što javi: 'Začeo se dječak!'4U crnu tminu dan taj nek se
            prometne!
        S visina se njega Bog ne
            spominjao,
        svjetlost sunčeva ne svijetlila mu
            više!5Mrak i sjena smrtna o nj se otimali,
        posvema ga tmina gusta prekrila,
        pomrčine dnevne stravom ga
            morile!6O, da bi ga tama svega presvojila,
        nek' se ne dodaje danima godine,
        nek' ne ulazi u brojenje mjeseci!7A noć ona bila žalosna dovijeka,
        ne čulo se u njoj radosno klicanje!8Prokleli je oni štono dan proklinju
        i Levijatana probudit' su kadri!9Pomrčale zvijezde njezina svanuća,
        zaludu se ona vidjelu nadala,
        i zorinih vjeđa ne gledala nigda!10Što mi od utrobe ne zatvori vrata
        da sakrije muku od mojih očiju!11Što nisam mrtav od krila materina,
        što ne izdahnuh izlazeć' iz utrobe?12Čemu su me dva koljena prihvatila
        i dojke dvije da me nejaka podoje?13U miru bih vječnom počivao sada,
        spavao bih, pokoj svoj bih uživao14s kraljevima i savjetnicima zemlje
        koji su sebi pogradili grobnice,15ili s knezovima, zlatom bogatima,
        što su kuće svoje srebrom
            napunili.16Ne bih bio - k'o nedonošče
            zakopano,
        k'o novorođenče što svjetla ne
            vidje. 17Zlikovci se više ne obijeste ondje,
        iznemogli tamo nalaze počinka. 18Sužnjeve na miru tamo ostavljaju:
        ne slušaju više poviku stražara. 19Malen ondje leži zajedno s velikim,
        rob je slobodan od gospodara
            svoga.20Čemu darovati svjetlo nesretniku
        i život ljudima zagorčene duše21koji smrt ištu, a ona ne dolazi,
        i kao za blagom za njome kopaju?22Grobnom bi se humku oni radovali,
        klicali od sreće kad bi grob svoj
            našli.23Što će to čovjeku kom je put
            sakriven,
        koga je Bog sa svih strana
            zapriječio?24Zato videć' hranu, uzdahnuti moram,
        k'o voda se moji razlijevaju krici.25Obistinjuje se moje strahovanje,
        snalazi me, evo, čega god se bojah.26Pokoja ni mira meni više nema,
        u mukama mojim nikad mi
            počinka."
Pouzdanje u Boga
Job 4.
Tad prozbori Elifaz Temanaci reče:2"Možeš li podnijeti da ti progovorim?
        Ali tko se može uzdržat' od riječi!3Eto, mnoge ljude ti si poučio,
        okrijepio si iznemogle mišice;4riječju svojom klonule si pridizao,
        ojačavao si koljena klecava.5A kad tebe stiže, klonuo si duhom,
        na tebe kad pade, čitav si se smeo!6Zar pobožnost tvoja nadu ti ne daje,
        neporočnost tvoja životu ufanje?7Ta sjeti se: nevin - propade li kada?
        Kada su zatrti bili pravednici?8Iz iskustva zborim: nesrećom tko
            ore
        i nevolju sije, nju će i požeti.9Od daha Božjega oni pogibaju,
        na gnjevni mu disaj nestaju sa
            zemlje.10Rika lavlja, urlik leopardov
        krše se k'o zubi u lavića.11Lav ugiba jer mu nesta plijena,
        rasuli se mladi lavičini.12Tajna riječ se meni objavila,
        šapat njen je uho moje čulo.13Noću, kada snovi duh obuzmu
        i san dubok kad na ljude pada,14strah i trepet mene su svladali,
        kosti moje žestoko se stresle.15Dah mi neki preko lica prođe,
        digoše se dlake na mom tijelu.16Stajao je netko - lica mu ne
            poznah -
        ali likom bješe pred očima mojim.
        Posvuda tišina; uto začuh šapat:17'Zar je smrtnik koji pred Bogom
            pravedan?
        Zar je čovjek čist pred svojim
            Stvoriteljem?18Ni slugama svojim više ne vjeruje,
        i anđele svoje za grijeh
            okrivljuje -19kako ne bi onda goste stanova
            glinenih
        kojima je temelj u prahu
            zemaljskom.
    Gle, kao moljce njih sveudilj satiru:20    od jutra do mraka u prah
            pretvore,
        nestaju zasvagda - nitko i ne
            vidi.21Iščupan je kolčić njihova šatora,
        pogibaju skoro, mudrost ne
            spoznavši.'
Job 5.
Ded zazivlji! Zar će ti se tkoodazvat'?
        Kojem li se svecu misliš sad
            obratit'?2Doista, budalu njegov bijes ubija,
        luđaka će sasvim skončat
            ljubomora.3Bezumnika vidjeh kako korijen
            pušta,
        al' prokletstvo skoro na kuću mu
            pade.4Njegovi su sinci daleko od spasa,
        njih nezaštićene na Vratima tlače.5Ljetinu njihovu pojedoše gladni,
        sam Bog ju je njima oteo iz usta,
        a žedni hlepe za njihovim dobrima.6Ne, opačina ne izbija iz zemlje,
        nit' nevolja iz tla može nići sama,7nego čovjek rađa muku i nevolju
        kao što let orlov teži u visinu.8Al' ja bih se ipak Bogu utekao
        i pred njime stvar bih svoju
            razložio.9Nedokučiva on djela silna stvori,
        čudesa koja se izbrojit' ne mogu.10On kišom rosi po svem licu
            zemljinu
        i vodu šalje da nam polja natapa.11Da bi ponižene visoko digao,
        da bi ojađene srećom obdario,12redom ruši ono što lukavci smisle,
        što god započeli, on im izjalovi.13On hvata mudre u njihovu lukavstvu,
        naume spletkara obraća u ništa.14Posred bijela dana zapadnu u tamu,
        pipaju u podne kao usred noći.15On iz njinih ralja izbavlja jadnika,
        iz silničkih ruku diže siromaha.16Tako se pokaže nada nevoljniku,
        i nepravda mora zatvoriti usta.17Da, blago čovjeku koga Bog odbaci!
        Stoga ti ne prezri karanje
            Svesilnog!18On ranjava, ali i ranu povija,
        udara i svojom zacjeljuje rukom.19Iz šest će nevolja tebe izbaviti,
        ni u sedmoj zlo te dotaknuti neće.20U gladi, od smrti on će te spasiti,
        a u ratu, oštru će te otet maču.21Biču zla jezika uklonit će tebe,
        ispred otimača bez straha ćeš biti.22Suši i studeni ti ćeš se smijati
        i od divljih zvijeri strahovati nećeš.23Sklopit' ti ćeš savez s kamenjem
            na njivi,
        zvjerad divlja s tobom
            u miru će biti.24U šatoru svome mir ćeš uživati,
        dom svoj kad pohodiš
            netaknut će stajat.25Koljeno ćeš svoje gledat' gdje se
            množi
        i potomstvo gdje ti kao trava
            raste.26U grob ti ćeš leći kada budeš zreo,
        kao što se žito snosi kad dozori.27Sve motrismo ovo: istina je živa!
        zato sve za dobro svoje ti poslušaj."
Pogođeni čovjek jedini zna svoju nevolju
Job 6.
A Job progovorii reče:2"O, kad bi se jad moj izmjeriti mog'o,
        a nevolje moje stavit' na tezulju!3Teže one jesu od sveg pijeska
            morskog,
        i stoga mi riječi zastraniti znaju.4Strijele Svesilnoga u mojem su
            mesu,
        ljuti otrov njihov ispija mi dušu,
        Božje se strahote oborile na me.5Ta, kraj svježe trave njače li
            magarac,
        muče li goveče kraj punih jasala?6Zar hranu bljutavu jedemo bez soli?
        Zar kakove slasti ima u bjelancu?7Al' ono što mi se gadilo dotaći,
        to mi je sada sva hrana u bolesti.8O, da bi se molba moja uslišala,
        da mi Bog ispuni ono
            čem se nadam!9O, kada bi me Bog uništiti htio,
        kada bi mahnuo rukom da me
            satre!10Za mene bi prava utjeha to bila,
        klicati bih mog'o u mukama teškim
        što se ne protivljah odluci
            Svetoga.11Zar snage imam da mogu čekati?
        Radi kakve svrhe da ja duže živim?12Zar je snaga moja k'o snaga kamena,
        zar je tijelo moje od mjedi liveno?13Na što se u sebi osloniti mogu?
        Zar mi svaka pomoć nije
            uskraćena?14Tko odbija milost bližnjemu
            svojemu,
        prezreo je strah od Boga
            Svesilnoga.15Kao potok me iznevjeriše braća,
        kao bujice zimske svoje korito.16Od leda mutne vode im se
            nadimlju,
        'bujaju od snijega što se topit' stao;17al u doba sušno naskoro presahnu,
        od žege ishlape tada iz korita.18Karavane zbog njih skreću sa putova,
        u pustinju zađu i u njoj se gube.19Karavane temske očima ih traže,
        putnici iz Šebe nadaju se njima.20A kad do njih dođu, nađu se u čudu,
        jer su se u nadi svojoj prevarili.21U ovom ste času i vi meni takvi:
        vidjeste strahotu pa se preplašiste.22Rekoh li vam možda: 'Darujte mi
            štogod,
        poklonite nešto od svojega blaga;23iz šake dušmanske izbavite mene,
        oslobodite me silnikova jarma?'24Vi me poučite, pa ću ušutjeti,
        u čem je moj prijestup, pokažite
            meni.25O, kako su snažne besjede iskrene!
        Al' kamo to vaši smjeraju
            prijekori?26Mislite li možda prekoriti riječi?
        Ta u vjetar ide govor očajnikov!27Nad sirotom kocku zar biste bacali
        i sa prijateljem trgovali svojim?28U oči me sada dobro pogledajte,
        paz'te neću li vam slagati u lice.29Povucite riječ! Kakve li nepravde!
        Povucite riječ, neporočan ja sam!30Zar pakosti ima na usnama mojim?
        Zar nesreću svaku okusio nisam?
Job 7.
Nije l' vojska život čovjekov nazemlji?
    Ne provodi l' dane poput
        najamnika?2Kao što trudan rob za hladom žudi,
        poput nadničara štono plaću čeka,3mjeseci jada tako me zapadoše
        i noći su mučne meni dosuđene.4Liježuć' mislim svagda: 'Kada ću
            ustati?'
        A dižuć se: 'Kada večer dočekati!'
        I tako se kinjim sve dok se
            ne smrkne.5Put moju crvi i blato odjenuše,
        koža na meni puca i raščinja se.6Dani moji brže od čunka prođoše,
        promakoše hitro bez ikakve nade.7Spomeni se: život moj je samo
            lahor
        i oči mi neće više vidjet' sreće!8Prijateljsko oko neće me gledati;
        pogled svoj u mene upro si
            te sahnem.9Kao što se oblak gubi i raspline,
        tko u Šeol siđe, više ne izlazi.10Domu svome natrag ne vraća se
            nikad,
        njegovo ga mjesto više ne poznaje.11Ustima ja svojim stoga branit' neću,
        u tjeskobi duha govorit ću sada,
        u gorčini duše ja ću zajecati.12Zar sam more ili neman morska,
        pa si stražu nada mnom stavio?13Kažem li: 'Na logu ću se smirit',
        ležaj će mi olakšati muke',14snovima me prestravljuješ tada,
        prepadaš me viđenjima mučnim.15Kamo sreće da mi se zadavit'!
        Smrt mi je od patnja mojih draža.16Ja ginem i vječno živjet neću;
        pusti me, tek dah su dani moji!17Što je čovjek da ga toliko ti
            cijeniš,
        da je srcu tvojem tako prirastao18i svakoga jutra da njega pohodiš
        i svakoga trena da ga iskušavaš?19Kada ćeš svoj pogled skinuti sa
            mene
        i dati mi barem pljuvačku
            progutat'?20Ako sam zgriješio, što učinih tebi,
        o ti koji pomno nadzireš čovjeka?
    Zašto si k'o metu mene ti uzeo,
        zbog čega sam tebi na teret
            postao?21Zar prijestupa moga ne možeš
            podnijeti
        i ne možeš prijeći preko krivnje
            moje?
    Jer, malo će proći i u prah ću leći,
        ti ćeš me tražiti, al' me biti neće."
Neumitnost božanske pravde
Job 8.
Bildad iz Šuaha progovori tadi reče:2"Dokad ćeš jošte govoriti tako,
        dokle će ti riječ kao vihor biti?3Ta zar može Bog pravo pogaziti,
        može li pravdu izvrnut' Svesilni?4Ako mu djeca tvoja sagriješiše,
        preda ih zato bezakonju njinu.5Al' ako Boga potražiš iskreno
        i od Svesilnog milost ti izmoliš;6ako li budeš čist i neporočan,
        odsad će svagda on nad tobom
            bdjeti
        i obnovit će kuću pravedniku.7Bit će malena tvoja sreća prošla
        prema budućoj što te očekuje.8No pitaj samo prošle naraštaje,
        na mudrost pređa njihovih pripazi.9Od jučer mi smo i ništa ne znamo,
        poput sjene su na zemlji nam dani.10Oni će te poučit' i reći ti,
        iz srca će svog izvući besjede:11'Izvan močvare zar će rogoz nići?
        Zar će bez vode trstika narasti?12Zeleni se sva, al' i nekošena
        usahne prije svake druge trave.13To je kob svakog tko Boga zaboravi;
        tako propada nada bezbožnika:14Nit je tanana njegovo uzdanje,
        a ufanje mu kuća paukova.15Nasloni li se, ona mu se ljulja,
        prihvati li se, ona mu se ruši.16Zeleni se i sav na suncu buja,
        vrt su mu cio mladice prerasle.17Svojim korijenjem krš je isprepleo
        te život crpe iz živa kamena.18A kad ga s mjesta njegova istrgnu,
        ono ga niječe: 'Nikada te ne vidjeh!'19I evo gdje na putu sada trune
        dok drugo bilje već niče iz zemlje.20Ne, Bog neće odbacit' neporočne,
        niti će rukom poduprijet' opake.21Smijeh će ti opet ispuniti usta,
        s usana će odjeknuti klicanje.22Dušmane će ti odjenut' sramota
        i šatora će nestat' zlikovačkog.'"
Božja pravednost i ljudsko pravo
Job 9.
Job progovorii reče:2"Zaista, dobro ja znadem da je tako:
        kako da pred Bogom čovjek ima
            pravo?3Ako bi se tkogod htio preti s njime,
        odvratio mu ne bi ni jednom od
            tisuću.4Srcem on je mudar, a snagom
            svesilan,
        i tko bi se njemu nekažnjeno
            opro?5On brda premješta, a ona to
            ne znaju,
        u jarosti svojoj on ih preokreće.6Pokreće on zemlju sa njezina
            mjesta,
        iz temelja njene potresa stupove.7Kad zaprijeti suncu, ono se ne rađa,
        on pečatom svojim i zvijezde
            pečati.8Jedini on je nebesa razapeo
        i pučinom morskom samo on
            hodao.9Stvorio je Medvjede i Oriona,
        Vlašiće i zvijezđa na južnome
            nebu.10Tvorac on je djela silnih,
            nepojmljivih
        čudesa koja se izbrojit' ne mogu.11Ide pored mene, a ja ga ne vidim;
        evo, on prolazi - ja ga ne
            opažam.12Ugrabi li što, tko će mu to priječit,
        i tko ga pitat smije: 'Što si
            učinio?'13Bog silni srdžbu svoju ne opoziva:
        pred njim poniču saveznici
            Rahaba.14Pa kako onda da njemu odgovorim,
        koju riječ da protiv njega
            izaberem?15I da sam u pravu, odvratio ne bih,
        u suca svojega milost bih molio.16A kad bi se na zov moj i odazvao,
        vjerovao ne bih da on glas moj
            sluša.17Jer, za dlaku jednu on mene satire,
        bez razloga moje rane umnožava.18Ni časa jednoga predahnut' mi ne da,
        nego mene svakom gorčinom
            napaja!19Ako je na snagu - ta on je
            najjači!
        Ako je na pravdu - tko će njega
            na sud?20Da sam i prav, usta bi me osudila,
        da sam i nevin, zlim bi me
            proglasila.21A jesam li nevin? Ni sam ne znam
            više,
        moj je život meni sasvim omrzao!22Jer, to je svejedno; i zato ja kažem:
        nevina i grešnika on dokončava.23I bič smrtni kad bi odjednom
            ubijo ...
        ali on se ruga nevolji nevinih.24U zemlji predanoj u šake zlikovaca,
        on oči sucima njezinim zastire.
        Ako on to nije, tko je drugi onda?25Od skoroteče su brži moji dani,
        bježe daleko, nigdje dobra ne
            videć.'26K'o čamci od rogoza hitro promiču,
        k'o orao na plijen kada se zaleti.27Kažem li: zaboravit ću jadikovku,
        razvedrit ću lice i veseo biti,28od mojih me muka groza obuzima,
        jer znadem da me ti ne držiš
            nevinim.29Ako li sam grešan,
        ta čemu onda da zalud mučim
            sebe.30Kad bih i sniježnicom sebe ja
            isprao,
        kad bih i lugom ruke svoje umio,31u veću bi me nečist opet gurnuo,
        i moje bi me se gnušale haljine!32Nije čovjek k'o ja da se s njime
            pravdam
        i na sud da idem s njim se
            parničiti.33Niti kakva suca ima među nama
        da ruke svoje stavi na nas dvojicu,34da šibu njegovu od mene odmakne,
        da užas njegov mene više ne plaši!35Govorit ću ipak bez ikakva straha,
        jer ja nisam takav u svojim očima!
Job 10.
Kad mi je duši život omrznuo,nek' mi tužaljka poteče
        slobodno,
        zborit ću u gorčini duše svoje.2Reću ću Bogu: Nemoj me osudit!
        Kaži mi zašto se na me obaraš.3Ta što od toga imaš da me tlačiš,
        da djelo ruku svojih zabacuješ,
        da pomažeš namjerama opakih?4Jesu li u tebe oči tjelesne?
        Zar ti vidiš kao što čovjek vidi?5Zar su ti dani k'o dani smrtnika
        a kao ljudski vijek tvoje godine?6Zbog čega krivnju moju istražuješ
        i grijehe moje hoćeš razotkriti,7kad znadeš dobro da sam nedužan,
        da ruci tvojoj izmaknut ne mogu?8Tvoje me ruke sazdaše, stvoriše,
        zašto da me sada opet raščiniš!9Sjeti se, k'o glinu si me sazdao
        i u prah ćeš me ponovo vratiti.10Nisi li mene k'o mlijeko ulio
        i učinio da se k'o sir zgrušam?11Kožom si me i mesom odjenuo,
        kostima si me spleo i žilama.12S milošću si mi život darovao,
        brižljivo si nad mojim bdio dahom.13Al' u svom srcu ovo si sakrio,
        znam da je tvoja to bila namjera:14da paziš budno hoću li zgriješiti
        i da mi grijeh ne prođe
            nekažnjeno.15Ako sam grešan, onda teško meni,
        ako li sam prav, glavu ne smijem
            dići -
        shrvan sramotom, nesrećom
            napojen!16Ispravim li se, k'o lav me nagoniš,
        snagu svoju okušavaš na meni,17optužbe nove na mene podižeš,
        jarošću većom na mene usplamtiš
        i sa svježim se četama obaraš.18Iz utrobe što si me izvukao?
        O, što ne umrijeh: vidjeli me ne bi,19bio bih k'o da me ni bilo nije,
        iz utrobe u grob bi me stavili.20Mog su života dani tako kratki!
        Pusti me da se još malo veselim21prije nego ću na put bez povratka,
        u zemlju tame, zemlju sjene
            smrtne,22u zemlju tmine guste i meteža,
        gdje je svjetlost slična noći
            najcrnjoj."
Job treba da prizna mudrost Božju
Job 11.
Sofar iz Naama progovori tadi reče:2"Zar na riječi mnoge da se ne
            odvrati?
        Zar će se brbljavac još i opravdati?3Zar će tvoje trice ušutkati ljude,
        zar će ruganje ostat' neizrugano?4Rekao si: 'Nauk moj je neporočan,
        u očima tvojim čist sam i bez
            ljage.'5Ali kada bi Bog htio progovorit'
        i otvorit usta da ti odgovori6kada bi ti tajne mudrosti otkrio
        koje um nijedan ne može doumit',
        znao bi da ti za grijehe račun ište.7Možeš li dubine Božje proniknuti,
        dokučiti savršenstvo Svesilnoga?8Od neba je više: što još da učiniš?
        Od Šeola dublje: što još da
            mudruješ?9Duže je od zemlje -
        šire je od mora!10Ako se povuče, ako te pograbi,
        ako na sud preda, tko će mu
            braniti?11Jer on u čovjeku prozire prijevaru,
        vidi opačinu ako i ne gleda.12Čovjek se bezuman obraća k pameti
        i divlji magarac uzdi se pokori.13Ako li srce svoje ti uspraviš
        i ruke svoje pružiš prema njemu,14ako li zloću iz ruku odbaciš
        i u šatoru svom ne daš zlu stana,15čisto ćeš čelo moći tad podići,
        čvrst ćeš biti i bojati se nećeš.16Svojih se kušnja nećeš sjećat' više
        kao ni vode koja je protekla.17Jasnije će tvoj život sjat' no podne,
        tmina će se obratit' u svanuće.18U uzdanju svom živjet ćeš sigurno
        i zaštićen počivat ćeš u miru.19Kad legneš, nitko te buniti neće;
        mnogi će tvoju tražiti naklonost.20A zlikovcima ugasnut će oči,
        neće im više biti utočišta:
        izdahnut', bit će jedina im nada."
Mudrost se Božja očituje u djelima njegove moći
Job 12.
Job progovorii reče:2"Uistinu, vi ste cvijet naroda,
        sa vama će izumrijeti mudrost.3Al' i ja znam k'o i vi misliti,
        ni u čemu od vas gori nisam:
        tko za stvari takve ne bi znao?4Prijateljima sam svojim ja na
            podsmijeh
        što zazivam Boga da mi odgovori!
        Na podsmijeh ja sam - pravednik
            neporočan!5Prezirat' je nesretnika - sretni misle,
        udariti treba onog što posrće!6Dotle su na miru šatori pljačkaša,
        izazivači Boga žive bezbrižno
        kao da Boga u šaci svojoj drže!7Ali pitaj zvijeri, i poučit će te;
        ptice nebeske pitaj, i razjasnit
            će ti.8Gušteri zemlje to će ti protumačit',
        ribe u moru ispripovjedit će ti.9Od stvorenja sviju, koje ne bi znalo
        da je sve to Božja ruka učinila?!10U ruci mu leži život svakog bića
        i dah životvorni svakog ljudskog
            tijela.11Zar uhom mi ne sudimo besjedu
        k'o što kušamo nepcem okus jela?12Sjedine mudrost donose čovjeku,
        a s vijekom dugim umnost mu
            dolazi.13Ali u Njemu mudrost je i snaga,
        u Njemu savjet je i sva razumnost.14Što razgradi, sagradit neće nitko,
        kog zatvori, nitko ne oslobađa.15Ustavi li vodu, suša nastaje;
        pusti li je, svu zemlju ispremetne.16Jer u njemu je snaga i sva mudrost,
        njegov je prevareni i varalica.17On savjetnike lišava razbora,
        suce pametne udara bezumljem.18On otpasuje pojas kraljevima
        i užetom im vezuje bokove.19On bosonoge tjera svećenike
        i mogućnike sa vlasti obara.20On diže riječ iz usta rječitima
        i starcima pravo rasuđivanje.21On sasiplje prezir po plemićima
        i junacima bedra raspasuje.22On dubinama razotkriva tmine
        i sjenu smrtnu na svjetlo izvodi.23On diže narod pa ga uništava,
        umnoži ga a potom iskorijeni.24On zaluđuje vladare naroda
        te po bespuću lutaju pustinjskom25i pipaju u tmini bez svjetlosti
        glavinjajući poput pijanaca.
Job 13.
Očima svojim sve to ja vidjeh,ušima svojim čuh i razumjeh.2Sve što vi znate znadem to i ja,
        ni u čemu od vas gori nisam.3Zato, zborit' moram sa Svesilnim,
        pred Bogom svoj razlog izložiti.4Jer, kovači laži vi ste pravi,
        i svi ste vi zaludni liječnici!5Kada biste bar znali šutjeti,
        mudrost biste svoju pokazali!6Dokaze mi ipak poslušajte,
        razlog mojih usana počujte.7Zar zbog Boga govorite laži,
        zar zbog njega riječi te prijevarne?8Zar biste pristrano branit' htjeli
            Boga,
        zar biste mu htjeli biti odvjetnici?9Zar bi dobro bilo da vas on ispita?
        Zar biste ga obmanuli k'o čovjeka?10Kaznom preteškom on bi vas
            pokarao
        poradi potajne vaše pristranosti.11Zar vas veličanstvo njegovo ne plaši
        i zar vas od njega užas ne spopada?12Razlozi su vam od pepela izreke,
        obrana je vaša obrana od blata.13Umuknite sada! Dajte da govorim,
        pa neka me poslije snađe što mu
            drago.14Zar da meso svoje sam kidam
            zubima?
        Da svojom rukom život
            upropašćujem?15On me ubit' može: nade druge nemam
        već da pred njim svoje držanje
            opravdam.16I to je već zalog mojega spasenja,
        jer bezbožnik preda nj ne može
            stupiti.17Pažljivo mi riječi poslušajte,
        nek' vam prodre u uši besjeda.18Gle: ja sam pripremio parnicu,
        jer u svoje sam pravo uvjeren.19Tko se sa mnom hoće parničiti? -
        Umuknut ću potom te izdahnut'.20Dvije mi molbe samo ne uskrati
        da se od tvog lica ne sakrivam:21digni s mene tešku svoju ruku
        i užasom svojim ne straši me.22Tada me pitaj, a ja ću odgovarat';
        ili ja da pitam, ti da odgovaraš.23Koliko počinih prijestupa i grijeha?
        Prekršaj mi moj pokaži i krivicu.24Zašto lice svoje kriješ sad od mene,
        zašto u meni vidiš neprijatelja?25Zašto strahom mučiš list vjetrom
            progonjen,
        zašto se na suhu obaraš slamčicu?26O ti, koji mi gorke pišeš presude
        i teretiš mene grijesima mladosti,27koji si mi noge u klade sapeo
        i koji bdiš nad svakim mojim
            korakom
        i tragove stopa mojih ispituješ!28Život mi se k'o trulo drvo raspada,
        k'o haljina što je moljci izjedaju!
Job 14.
Čovjek koga je žena rodilakratka je vijeka i pun nevolja.2K'o cvijet je nikao i vene već,
        poput sjene bježi ne zastajuć'.3Na takva, zar, ti oči otvaraš
        i preda se na sud ga izvodiš?4Tko će čisto izvuć' iz nečista?
        Nitko!5Pa kad su njegovi dani odbrojeni,
        kad mu broj mjeseci o tebi ovisi,
        kad mu granicu stavljaš
            neprijelaznu,6skini s njega pogled da počinut' može,
        poput najamnika da svoj dan
            uživa.7Ta ni drvu nije nada sva propala,
        posječeno, ono opet prozeleni
        i mladice nove iz njega izbiju.8Ako mu korijen i ostari u zemlji,
        ako mu se panj i sasuši u prahu,9oćutjevši vodu, ono će propupat'
        i pustiti grane kao stablo novo.10Al' kad čovjek umre, ostaje pokošen,
        kad smrtnik izdahne, gdje li je on
            tada?11Može sva voda iz mora ispariti
        i presahnut' rijeke, isušit posvema',12al' čovjek kad legne, ne ustaje više,
        dok nebesa bude, neće se podići,
        od sna se svojega probuditi neće.13O, kad bi me htio skriti u Šeolu,
        zakloniti me dok srdžba ti ne
            mine,
        dati mi rok kad ćeš me se
            spomenuti,14- jer, kad umre čovjek, zar
            uskrsnut' može? -čekao bih te sve dane vojske
            svoje
        dok ne bi došao da mi smjenu
            dadeš.15Zvao bi me, a ja bih se odazvao:
        zaželio si se djela svojih ruku.16A sad nad svakim mojim vrebaš
            korakom,
        nijednog mi grijeha nećeš
            oprostiti,17u vreći si prijestup moj zapečatio
        i krivicu moju svu si zapisao.18Vaj! K'o što se jednom uruši planina,
        k'o što se hridina s mjesta svog
            odvali,19k'o što voda kamen s vremenom
            istroši,
        a pljusak bujicom zemlju svu
            sapere,
        tako uništavaš nadu u čovjeku.20Oborio si ga - on ode za svagda,
        nagrđena lica, otjeran, odbačen.21Djecu mu poštuju - o tom ništa
            ne zna;
        ako su prezrena - o tom ne
            razmišlja.22On jedino pati zbog svojega tijela,
        on jedino tuži zbog svojeg života."
2. DRUGI NIZ BESJEDA
Job sebe osuđuje svojim govorom
Job 15.
Elifaz Temanac progovori tadi reče:2"Zar šupljom naukom odgovara
            mudrac
        i vjetrom istočnim trbuh
            napuhuje?3Zar on sebe brani riječima
            ispraznim,
        besjedama koje ničem ne koriste?4Još više ti činiš: ništiš strah od
            Boga,
        pred njegovim licem pribranost
            ukidaš.5Tvoje riječi krivicu tvoju odaju,
        poslužio si se jezikom lukavih,6vlastita te usta osuđuju, ne ja,
        protiv tebe same ti usne svjedoče.7Zar si prvi čovjek koji se rodio?
        Zar si na svijet prije bregova
            došao?8Zar si tajne Božje ti prisluškivao
        i mudrost čitavu za se prisvojio?9Što ti znadeš, a da i mi ne znamo,
        što ti razumiješ, a da to ne
            shvaćamo?10Ima među nama i sijedih i starih
        kojima je više ljeta no tvom ocu.11Zar su ti utjehe Božje premalene
        i blage riječi upućene tebi?12Što te srce tvoje tako slijepo goni
        i što tako divlje prevrćeš očima13kad proti Bogu jarost svoju
            okrećeš,
        a iz usta takve riječi ti izlaze!14Što je čovjek da bi čist mogao biti?
        Zar je itko rođen od žene
            pravedan?15Gle, ni u svece se On ne pouzdava,
        oku njegovu ni nebesa čista nisu,16a kamoli to biće gadno i buntovno,
        čovjek što k'o vodu pije opačinu!17Mene sad poslušaj, poučit' te hoću,
        što god sam vidjeh, ispričat' ti želim,18i ono što naučavahu mudraci
        ne tajeć' što su primili od pređa19kojima je zemlja ova bila dana
        kamo tuđin nije nikada stupio.20Zlikovac se muči cijelog svoga
            vijeka,
        nasilniku već su ljeta odbrojena.21Krik strave svagda mu u ušima ječi,
        dok miruje, na njeg baca se
            razbojnik.22Ne nada se da će izbjeći tminama
        i znade dobro da je maču
            namijenjen,23strvinaru da je kao plijen obećan.
        On znade da mu se dan propasti
            bliži.24Nemir i tjeskoba na njeg navaljuju,
        k'o kralj spreman na boj na nj se
            obaraju.25On je protiv Boga podizao ruku,
        usuđivao se prkosit' Svesilnom26Ohola je čela na njega srljao,
        iza štita debela dobro zaklonjen.27Lice mu bijaše obloženo salom
        a bokovi pretilinom otežali.28Razrušene je zaposjeo gradove
        i kućišta nastanio napuštena.
    Srušit će se ono što za sebe sazda;29        cvasti mu neće, već rasuti se blago,
        sjena mu se neće po zemlji širiti.30On se tami više izmaknuti neće,
        opržit će oganj njegove mladice,
        u dahu plamenih usta nestat će ga.31U taštinu svoju neka se ne uzda,
        jer će mu ispraznost biti svom
            nagradom.32Prije vremena će svenut' mu
            mladice,
        grane mu se nikad neće zazelenjet'.33Kao loza, grozd će stresat' svoj
            nezreo,
        poput masline pobacit će cvatove.34Da, bezbožničko je jalovo koljeno,
        i vatra proždire šator podmitljivca.35Koji zlom zanesu, rađaju nesreću
        i prijevaru nose u utrobi svojoj."
O nepravdi ljudskoj i pravdi Božjoj
Job 16.
Job progovorii reče:2"Koliko se takvih naslušah besjeda,
        kako ste mi svi vi mučni tješioci!3Ima li kraja tim riječima ispraznim?
        Što te goni da mi tako odgovaraš?4I ja bih mogao k'o vi govoriti
        da vam je duša na mjestu duše
            moje;
    i ja bih vas mog'o zasuti riječima
        i nad sudbom vašom tako kimat'
            glavom;5i ja bih mogao ustima vas hrabrit',
        i ne bih žalio trud svojih usana.6Al' ako govorim, patnja se ne blaži,
        ako li zašutim, zar će me minuti?7Zlopakost me sada shrvala posvema,
        čitava se rulja oborila na me.8Ustao je proti meni da svjedoči
        i u lice mi se baca klevetama.9Jarošću me svojom razdire i goni,
        škrgućuć' zubima obara se na me.
    Moji protivnici sijeku me očima,10    prijeteći, na mene usta razvaljuju,
    po obrazima me sramotno ćuškaju,
        u čoporu svi tad navaljuju na me.11Da, zloćudnicima Bog me predao,
        u ruke opakih on me izručio.12Mirno življah dok On ne zadrma
            mnome,
        za šiju me ščepa da bi me slomio.13Uze me za biljeg i strijelama osu,
        nemilosrdno mi bubrege probode
        i mojom žuči zemlju žednu natopi.14Na tijelu mi ranu do rane otvara,
        kao bijesan ratnik nasrće na mene.15Tijelo sam golo u kostrijet zašio,
        zario sam čelo svoje u prašinu.16Zapalilo mi se sve lice od suza,
        sjena tamna preko vjeđa mi je
            pala.17A nema nasilja na rukama mojim,
        molitva je moja bila uvijek čista.18O zemljo, krvi moje nemoj sakriti
        i kriku mom ne daj nigdje da
            počine.19Odsad na nebu imam ja svjedoka,
        u visini gore moj stoji branitelj.20Moja vika moj je odvjetnik
            kod Boga
        dok se ispred njega suze moje liju:21o, da me obrani u parbi mojoj
            s Bogom
        ko što smrtnik brani svojega
            bližnjega.22No životu mom su odbrojena ljeta,
        na put bez povratka meni je
            krenuti.
Job 17.
Daha mi nestaje, gasnu mojidani
        i za mene već se skupljaju grobari.2Rugači su evo mene dohvatili,
        od uvreda oka sklopiti ne mogu.3Stoga me zaštiti i budi mi jamcem
        kad mi nitko u dlan neće da udari.4Jer, srca si njina lišio razuma
        i dopustiti im nećeš da opstanu.5K'o taj što imanje dijeli drugovima,
        a djeci njegovoj dotle oči gasnu,6narodima svim sam na ruglo postao,
        onaj kom u lice svatko pljunut'
            može.7Od tuge vid mi se muti u očima,
        poput sjene moji udovi postaju.8Začudit će se zbog toga pravednici,
        na bezbožnika će planuti čestiti;9neporočni će na svom ustrajat' putu,
        čovjek čistih ruku ojačat će još
            više.10Hajde, svi vi, nećete li opet počet',
        ta među vama ja mudra ne
            nalazim!11Minuli su dani, propale zamisli,
        želje srca moga izjalovile se.12'U noći najcrnjoj, dan se približava;
        blizu je već svjetlo što tminu
            izgoni.'13A meni je nada otići u Šeol
        i prostrijeti sebi ležaj u mrklini.14Dovikujem grobu: 'Oče moj rođeni!'
        a crve pozdravljam: 'Mati moja,
            sestro!'15Ali gdje za mene ima jošte nade?
        Sreću moju tko će ikada vidjeti?16Hoće li u Šeol ona sa mnom sići
        da u prahu zajedno otpočinemo?"
Gnjev ne može ništa protiv pravde
Job 18.
Bildad iz Šuaha progovori tadi reče:2"Kada kaniš obuzdat' svoje besjede?
        Opameti se sad da razgovaramo!3Zašto nas držiš za stoku nerazumnu,
        zar smo životinje u tvojim očima?4O ti, koji se od jarosti razdireš,
        hoćeš li da zemlja zbog tebe opusti
        da iz svoga mjesta iskoče pećine?5Al' ugasit će se svjetlost opakoga,
        i neće mu sjati plamen na ognjištu.6Potamnjet će svjetlo u njegovu
            šatoru
        i nad njime će se utrnut' svjetiljka.7Krepki mu koraci postaju sputani,
        o vlastite on se spotiče namjere.8Jer njegove noge vode ga u zamku,
        i evo ga gdje već korača po mreži.9Tanka mu je zamka nogu uhvatila,
        i evo, užeta čvrsto ga pritežu.10Njega vreba omča skrivena na
            zemlji,
        njega čeka klopka putem kojim
            hodi.11Odasvuda strahovi ga prepadaju,
        ustopice sveudilj ga proganjaju.12Glad je požderala svu snagu njegovu,
        nesreća je uvijek o njegovu boku.13Boleština kobna kožu mu razjeda,
        prvenac mu smrti nagriza udove.14Njega izvlače iz šatora njegova
        da bi ga odveli vladaru strahota.15U njegovu stanu tuđinac stanuje,
        po njegovu domu prosipaju
            sumpor.16Odozdo se suši njegovo korijenje,
        a odozgo grane sve mu redom
            sahnu.17Spomen će se njegov zatrti na
            zemlji,
        njegovo se ime s lica zemlje briše.18Iz svjetlosti njega u tminu tjeraju,
        izagnat' ga hoće iz kruga
            zemaljskog.19U rodu mu nema roda ni poroda,
        nit' preživjela na njegovu ognjištu.20Sudba je njegova Zapad osupnula,
        i čitav je Istok obuzela strepnja.21Evo, takav usud snalazi zlikovca
        i dom onog koji ne priznaje Boga."
Vjera u pravednikovo konačno izbavljenje
Job 19.
Job progovorii reče:2"Ta dokle ćete mučit' dušu moju,
        dokle ćete me riječima satirat'?3Već deseti put pogrdiste mene
        i stid vas nije što me zlostavljate.4Pa ako sam zastranio doista,
        na meni moja zabluda ostaje.5Mislite li da ste me nadjačali
        i krivnju moju da ste dokazali?6Znajte: Bog je to mene pritisnuo
        i svojom me je on stegnuo
            mrežom.7Vičem: 'Nasilje!' - nema odgovora;
        vapijem - ali za me pravde
            nema.8Sa svih strana put mi je zagradio,
        sve staze moje u tminu zavio.9Slavu je moju sa mene skinuo,
        sa moje glave strgnuo je krunu.10Podsijeca me odasvud te nestajem;
        k'o drvo, nadu mi je iščupao.11Raspalio se gnjev njegov na mene
        i svojim me drži neprijateljem.12U bojnom redu pristižu mu čete,
        putove proti meni nasipaju,
        odasvud moj opkoljavaju šator.13Od mene su se udaljila braća,
        otuđili se moji poznanici.14Nestade bližnjih mojih i znanaca,
        gosti doma mog zaboraviše me.15Sluškinjama sam svojim kao
            stranac,
        neznanac sam u njihovim očima.16Slugu zovnem, a on ne odgovara
        i za milost ga moram zaklinjati.17Mojoj je ženi dah moj omrznuo,
        gadim se djeci vlastite utrobe.18I deranima na prezir tek služim,
        ako se dignem, rugaju se meni.19Pouzdanicima sam svojim mrzak,
        protiv mene su oni koje ljubljah.20Kosti mi se za kožu prilijepiše,
        osta mi jedva koža oko zuba.21Smilujte mi se, prijatelji moji,
        jer Božja me je ruka udarila.22Zašto da me k'o Bog sam progonite,
        zar se niste moga nasitili mesa?23O, kad bi se riječi moje zapisale
        i kad bi se u mjed tvrdu urezale;24kad bi se željeznim dlijetom
            i olovom
        u spomen vječan u stijenu
            uklesale!25Ja znadem dobro: moj Izbavitelj
            živi
        i posljednji će on nad zemljom
            ustati.26A kad se probudim, k sebi će me
            dići:
        iz svoje ću puti tad vidjeti Boga.27Njega ja ću kao svojega gledati,
        i očima mojim neće biti stranac:
        za njime srce mi čezne u grudima.28Kad kažete: 'Kako ćemo ga goniti?
        Koji ćemo razlog protiv njega
            naći?',29mača tad se bojte: grijehu mač je
            kazna.
        Saznat ćete tada da imade suda!"
Pravda nikoga ne izuzima
Job 20.
Sofar iz Naamata progovori tadi reče:2"Misli me tjeraju da ti odgovorim,
        i zato u meni vri to uzbuđenje3dok slušam ukore koji me sramote,
        al' odgovor mudar um će moj već
            naći.4Zar tebi nije od davnine poznato,
        otkad je čovjek na zemlju stavljen
            bio,5da je kratka vijeka radost opakoga,
        da kao tren prođe sreća
            bezbožnička.6Pa ako stasom i do neba naraste,
        ako mu se glava dotakne oblaka,7poput utvare on zauvijek nestaje;
        koji ga vidješe kažu: 'Gdje je
            sad on?'8Kao san bez traga on se rasplinjuje,
        nestaje ga kao priviđenja noćnog.9Nijedno ga oko više gledat neće,
        niti će ga mjesto njegovo vidjeti10Njegovu će djecu gonit' siromasi:
        rukama će svojim vraćati oteto.11Kosti su njegove bujale mladošću;
        gle, zajedno s njome pokošen je
            sada.12Zlo bijaše slatko njegovim ustima
        te ga je pod svojim jezikom
            skrivao;13sladio se pazeć' da ga ne proguta
        i pod nepcem svojim zadržavao ga.14Ali hrana ta mu trune u utrobi,
        otrovom zmijskim u crijevima
            postaje.15Blago progutano mora izbljuvati.
        Bog će ga istjerat' njemu iz utrobe.16Iz zmijine glave otrov je sisao:
        sada umire od jezika gujina.17Potoke ulja on gledat' više neće,
        ni vidjet' gdje rijekom med i
            mlijeko teku.18Vratit će dobitak ne okusivši ga,
        neće uživat' u plodu trgovine.19Jer je sirotinju gnjeo i tlačio,
        otimao kuće koje ne sazida,20jer ne bješe kraja požudi njegovoj,
        njegova ga blaga neće izbaviti.21Jer mu proždrljivost ništa ne
            poštedi,
        ni sreća njegova dugo trajat neće.22Sred izobilja u škripcu će se naći,
        svom će snagom na nj se oboriti
            bijeda.23I dok hranom bude trbuh svoj punio,
        Bog će na nj pustiti jarost svoga
            gnjeva,
        sasut' dažd strelica na meso
            njegovo.24Ako i izmakne gvozdenom oružju,
        luk će mjedeni njega prostrijeliti.25Strijelu bi izvuk'o, al' mu probi leđa,
        a šiljak blistavi viri mu iz žuči.Kamo god krenuo, strepnje ga
            vrebaju,26    na njega tmine sve tajom očekuju.
    Vatra ga ništi, ni od kog zapaljena,
        i proždire sve pod njegovim
            šatorom.27Gle, nebo krivicu njegovu otkriva
        i čitava zemlja na njega se diže.28Njegovu će kuću raznijeti poplava,
        otplaviti je u dan Božje jarosti.29Takvu sudbinu Bog priprema
            zlikovcu
        i takvu baštinu on mu dosuđuje."
Činjenice govore suprotno
Job 21.
Job progovorii reče:2"Slušajte, slušajte dobro što ću reći,
        utjehu mi takvu barem udijelite.3Otrpite da riječ jednu ja izrečem,
        kad završim, tad se rugajte
            slobodno.4Zar protiv čovjeka dižem ja optužbu?
        Kako da strpljenje onda ne
            izgubim?5Pogledajte na me: užas će vas
            spopast',
        rukom ćete svoja zakloniti usta;6pomislim li na to, prestravim se
            i sam
        i čitavim svojim tad protrnem
            tijelom.7Zašto na životu ostaju zlikovci
        i, što su stariji, moćniji bivaju?8Potomstvo njihovo s njima
            napreduje
        a izdanci im se množe pred očima.9Strah nikakav kuće njihove ne mori
        i šiba ih Božja ostavlja na miru.10Njihovi bikovi plode pouzdano,
        krave im se tele i ne jalove se.11K'o jagnjad djeca im slobodno
            skakuću,
        veselo igraju njihovi sinovi.12Oni pjevaju uz harfe i bubnjeve
        i vesele se uz zvukove svirale.13Dane svoje završavaju u sreći,
        u Podzemlje oni silaze spokojno.14A govorili su Bogu: 'Ostavi nas,
        ne želimo znati za tvoje putove!15Ta tko je Svesilni da njemu služimo
        i kakva nam korist da ga
            zazivamo?'16Zar svoju sreću u ruci ne imahu,
        makar do Njega ne drže ništa oni?17Zar se luč opakog kada ugasila?
        Zar se na njega oborila nesreća?
        Zar mu u gnjevu svom On skroji
            sudbinu?18Zar je kao slama na vjetru postao,
        kao pljeva koju vihor svud
            raznosi?19Hoće l' ga kaznit' Bog u njegovoj
            djeci?
        Ne, njega nek' kazni da sam to
            osjeti!20Vlastitim očima nek' rasap svoj vidi,
        neka se napije srdžbe Svesilnoga!21Ta što poslije smrti on za dom svoj
            mari
        kad će se presjeć' niz njegovih
            mjeseci?22Ali tko će Boga učiti mudrosti,
        njega koji sudi najvišim bićima?23Jedan umire u punom blagostanju,
        bez briga ikakvih, u potpunom
            miru,24bokova od pretiline otežalih
        i kostiju sočne moždine prepunih.25A drugi umire s gorčinom u duši,
        nikad nikakve ne okusivši sreće.26Obojica leže zajedno u prahu,
        crvi ih jednako prekrivaju oba.27O, znam dobro kakve vaše su
            namjere,
        kakve zlosti protiv mene vi
            snujete.28Jer pitate: 'Gdje je kuća plemićeva,
        šator u kojem stanovahu opaki?'29Niste li na cesti putnike pitali,
        zar njihovo svjedočanstvo ne
            primate:30'Opaki je u dan nesreće pošteđen
        i u dan Božje jarosti veseo je.'31Al' na postupcima tko će mu
            predbacit'
        i tko će mu vratit' što je počinio?32A kad ga na kraju na groblje odnesu,
        na grobni mu humak postavljaju
            stražu.33Lake su mu grude zemlje u dolini
        dok za njime ide čitavo pučanstvo.34O, kako su vaše utjehe isprazne!
        Kakva su prijevara vaši odgovori!"
3. TREĆI NIZ BESJEDA
Bog kažnjava samo u ime pravde
Job 22.
Elifaz Temanac progovori tadi reče:2"Zar Bogu koristan može biti čovjek?
        Ta tko je mudar, sebi samom
            koristi.3Zar je Svesilnom milost što si
            pravedan
        i zar mu je dobit što si
            neporočan?4Ili te zbog tvoje pobožnosti kara
        i zato se hoće s tobom parničiti?5Nije l' to zbog zloće tvoje prevelike
        i zbog bezakonja kojim broja
            nema?6Od braće si brao nizašto zaloge
        i s golih si ljudi svlačio haljine;7ti nisi žednoga vodom napojio,
        uskraćivao si kruh izgladnjelima;8otimao si od siromaha zemlju
        da bi na njoj svog nastanio
            ljubimca;9puštao si praznih ruku udovice
        i siročadi si satirao ruku.10Eto zašto tebe mreže sad sapinju,
        zašto te strahovi muče iznenadni.11Svjetlost ti mrak posta i ništa ne
            vidiš,
        vode su duboke tebe potopile.12Zar Bog nije u visini nebeskoj
        i zar zvijezdama tjeme on ne vidi?13Ali ti kažeš: 'Što Bog može znati?
        Kroz oblak tmasti zar što
            razabire?14Oblaci pogled njegov zaklanjaju,
        i rubom kruga on hoda nebeskog.'15Ta kaniš li se drevnog držat' puta
        kojim su išli ljudi nepravedni?16Prije vremena nestadoše oni,
        bujica im je temelje raznijela.17Zborahu Bogu: 'Nas se ti ostavi!
        Što nam Svesilni učiniti može?'18A on im je dom punio dobrima
        makar do njega ne držahu ništa.19Videć' im propast, klikću pravednici,
        neporočni se njima izruguju:20'Gle, propadoše protivnici naši,
        što od njih osta, vatra im
            proždrije!"21S Bogom ti se sprijatelji i pomiri,
        i vraćena će ti opet biti sreća.22Ded prihvati Zakon iz njegovih usta,
        u srce svoje riječ njegovu usadi.23Ako se raskajan vratiš Svesilnome
        i nepravdu iz svog šatora
            odstraniš,24tad ćeš odbaciti zlato u prašinu
        i ofirsko blago u šljunak potočni.25Svesilni će postat' tvoje suho zlato,
        on će biti tvoje gomile srebrene.26Da, Svesilni bit će tvoje radovanje,
        i lice ćeš k Bogu dizati slobodno.27Molit ćeš mu se, i uslišat će tebe,
        ispunit ćeš što si mu zavjetovao.28Što god poduzeo, sve će ti uspjeti,
        i putove će ti obasjavat' svjetlost.29Jer, on ponizuje ponos oholima,
        dok u pomoć smjernim očima
            pritječe.30Iz nevolje on izbavlja nevinoga;
        i tebe će spasit' tvoje čiste ruke."
Bog je daleko - zlo pobjeđuje
Job 23.
Job progovorii reče:2"Zar mi je i danas tužaljka buntovna?
        Teška mu ruka iz mene vapaj
            budi:3o, kada bih znao kako ću ga naći,
        do njegova kako doprijeti
            prijestolja,4pred njim parnicu bih svoju
            razložio,
        iz mojih bi usta navrli dokazi.5Rad bih znati što bi meni odvratio
        i razumjeti riječ što bi je rekao!6Zar mu treba snage velike za
            raspru?
        Ne, dosta bi bilo da me on sasluša.7U protivniku bi vidio pravedna,
        i parnica moja tad bi pobijedila.8Na istok krenem li, naći ga ne
            mogu;
        pođem li na zapad, ne razabirem
            ga.9Ištem na sjeveru, al' ga ne opažam;
        nevidljiv je ako se k jugu okrenem.10Pa ipak, on dobro zna put kojim
            kročim!
        Neka me kuša: čist k'o zlato ću
            izići!11Noga mi se stopa njegovih držala,
        putem sam njegovim išao
            ne skrećuć';12slušao sam nalog njegovih usana,
        pohranih mu riječi u grudima
            svojim.13Al' htjedne li štogod, tko će ga
            odvratit'?
        Što zaželi dušom, to će ispuniti.14Izvršit će što je dosudio meni,
        kao i sve drugo što je odlučio!15Zbog toga pred njime sav ustravljen
            ja sam,
        i što više mislim, jače strah me
            hvata.16U komade Bog mi je srce smrvio,
        užasom me svega prožeo Svesilni,17premda nisam ni u tminama propao,
        ni u mraku što je lice moje zastro.
Job 24.
Zašto Svesilni ne promatravremena,
        a dane njegove ne vide mu
            vjernici?2Bezbožnici pomiču granice,
        otimaju stado i pasu ga.3Sirotama odvode magarca,
        udovi u zalog vola dižu.4Siromahe tjeraju sa puta;
        skrivaju se ubogari zemlje.5K'o magarci divlji u pustinji
        zarana idu da plijen ugrabe:
        pustinja im hrani mališane.6Po tuđem polju oni pabirče,
        paljetkuju vinograd opakog.7Goli noće, nemaju haljine,
        ni pokrivača protiv studeni.8Oni kisnu na planinskom pljusku;
        bez skloništa uz hrid se zbijaju. 9Otkidaju od sise sirotu,
        ubogom u zalog dijete grabe.10Goli hode, nemaju haljina;
        izgladnjeli, tuđe snoplje nose.11Oni mlina za ulje nemaju;
        ožednjeli, gaze u kacama.12Samrtnici hropću iz gradova,
        ranjenici u pomoć zazivlju.
        Al' na sve to Bog se oglušuje.13Ima onih koji mrze svjetlost:
        ne priznaju njezinih putova
        niti se staza drže njezinih.14Za mraka se diže ubojica,
        kolje ubogog i siromaha.
    U gluhoj se noći lopov skiće<16a>    i u tmini provaljuje kuće.15Sumrak žudi oko preljubnika:
        'Nitko me vidjet neće', kaže on
        i zastire velom svoje lice.16<16b>Za vidjela oni se skrivaju,
        oni neće da za svjetlost znaju.17Zora im je kao sjena smrtna:
        kad zarudi, silan strah ih hvata.18Prije nego svane, on većhitro bježi
        kloneći se puta preko vinograda.
        Njegova su dobra prokleta
            u zemlji.19K'o što vrućina i žega snijeg upija,
        tako i Podzemlje proždire grešnike.20Zaboravilo ga krilo što ga rodi,
        ime se njegovo više ne spominje:
        poput stabla zgromljena je
            opačina.21Ženu nerotkinju on je zlostavljao,
        udovici nije učinio dobra.22Al' Onaj što snažno hvata nasilnike,
        ustaje, a njima sva se nada gasi.23Dade mu sigurnost, i on se pouzda;
        okom je njegove nadzirao staze.24Dignu se za kratko, a onda nestanu,
        ruše se i kao svi drugi istrunu,
        posječeni kao glave klasovima."25Nije li tako? Tko će me u laž
            utjerat'?
        Tko moje riječi poništiti može?"
Himna Božjoj svemogućnosti
Job 25.
Bildad iz Šuaha progovori tadi reče:2"Gospodstvo i strah u njegovoj su
            ruci
        i on stvara mir u svojim visinama.3Zar se njemu čete izbrojiti mogu
        i svjetlo njegovo nad kim ne izlazi?4Pa kako da čovjek prav bude
            pred Bogom
        i od žene rođen kako da čist bude?5Eto, i mjesec pred njime sjaj svoj
            gubi,
        njegovim očima zvijezde nisu čiste.6Što reći onda o čovjeku, tom crvu,
        o sinu čovjekovu, crviću jadnom?
Bildad govori uprazno
Job 26.
Job progovorii reče:2"Kako dobro znadeš pomoći
            nemoćnom
        i mišicu iznemoglu poduprijeti!3Kako dobar savjet daješ neukome;
        baš si preveliku mudrost pokazao.4Kome li si ove uputio riječi
        i koji duh je iz tebe govorio?"
Nedužni Job poznaje Božju moć
5Pred Bogom mrtvipod zemljom dolje strepe,
        vode morske dršću i nemani njine.6Pred njegovim okom otkriven zja
            Šeol
        i bezdan smrti nema vela na sebi.7On povrh praznine Sjever razapinje,
        on drži zemlju o ništa obješenu.8On zatvara vodu u svoje oblake,
        a oblaci se pod njome ne prodiru.9On zastire puno lice mjesečevo
        razastirući svoj oblak preko njega.10On je na vodi označio kružnicu
        gdje prestaje svjetlost i tmine
            počinju.11Svodu se nebeskom potresu stupovi
        i premru od straha kada on
            zaprijeti.12Svojom je snagom on ukrotio more
        i neman Rahaba smrvio mudrošću.13Nebesa je svojim razbistrio dahom,
        a ruka mu je brzu zmiju probola.14Sve to samo djelić je djela njegovih,
        od kojih tek slabu jeku mi čujemo.
        Ali tko će shvatit' grom njegove
            moći?"
Job 27.
Job nastavi svoju besjedui reče:2"Živoga mi Boga što mi pravdu krati
        i Svesilnog koji dušu mi zagorča:3sve dok duha moga bude još u meni,
        dok mi dah Božji u nosnicama
            bude,4usne moje neće izustiti zloću
        niti će laž kakva doći na moj jezik.5Daleko od mene da vam dadem
            pravo,
        nedužnost svoju do zadnjeg daha
            branim.6Pravde svoje ja se držim,
            ne puštam je;
        zbog mojih me dana srce korit'
            neće.7Neka mi dušmana kob opakog snađe,
        a mog protivnika udes
            bezbožnikov!8Čemu se nadati može kad vapije
        i kada uzdiže k Bogu dušu svoju?9Hoće li čuti Bog njegove krikove
        kada se na njega obori nevolja?10Zar će se radovat' on u Svesilnome,
        zar će Boga svakog časa zazivati?11Ali Božju ruku ja ću vam pokazat'
        i neću vam sakrit namjere
            Svesilnog.12Eto, sve ste sami mogli to vidjeti,
        što se onda u ispraznosti gubite?"
Sofarova besjeda: prokletnik
13"Ovu sudbu Bog dosuđuje opakom,
        ovo baštini silnik od Svemogućeg.14Ima li sinova mnogo, mač ih čeka,
        a porod mu neće imat' dosta kruha.15Smrt će sahranit' preživjele njegove
        i udovice ih oplakivat neće.16Ako i srebra k'o praha nagomila,
        ako i nakupi haljina k'o blata,17nek' ih skuplja, odjenut će ih
            pravednik,
        ljudi će nedužni podijeliti srebro.18Od paučine je kuću sagradio,
        kolibicu kakvu sebi diže čuvar:19bogat je legao, al' po posljednji put;
        kad oči otvori, ničeg više nema.20Usred bijela dana strava ga spopada,
        noću ga oluja zgrabi i odnese.21Istočni ga vjetar digne i odvuče,
        daleko ga baca od njegova mjesta.22Bez milosti njime vitla on posvuda,
        dok mu ovaj kuša umaći iz ruke.23Rukama plješću nad njegovom
            propašću
        i zvižde na njega kamo god došao.
4. POHVALA MUDROSTI
Mudrost je nedostupna čovjeku
Job 28.
"Da, srebro ima svoja nalazišta,a zlato mjesta gdje se
            pročišćava.2Ruda željezna iz zemlje se vadi,
        a iz rudače rastaljene bakar.3Ljudi tami postavljaju granice
        i kopaju do najvećih dubina
        za kamenom u mraku zakopanim.4Čeljad iz tuđine rovove dube
        do kojih ljudska ne dopire noga,
        visi njišuć' se, daleko od ljudi.5Krilo zemlje iz kojeg kruh nam niče
        kao od vatre sve je razrovano.6Stijene njene safira su skrovišta,
        prašina zlatna krije se u njima.7Tih putova ne znaju grabljivice,
        jastrebovo ih oko ne opaža.8Zvijeri divlje njima nisu kročile
        niti je kada lav njima prošao.9Ali na kamen diže čovjek ruku
        te iz korijena prevraća planine.10U kamenu prokopava prolaze,
        oko mu sve dragocjeno opaža.11Žilama vode on tok zaustavlja;
        stvari skrivene nosi na vidjelo.12Ali otkuda nam Mudrost dolazi?
        Na kojemu mjestu Razum prebiva?13Čovjek njezina ne poznaje puta,
        u zemlji živih nisu je otkrili.14Bezdan govori: 'U meni je nema!'
        a more: 'Ne nalazi se kod mene!'15Zlatom se čistim kupiti ne može,
        ni cijenu njenu srebrom odmjeriti;16ne mjeri se ona zlatom ofirskim,
        ni oniksom skupim pa ni safirom.17Sa zlatom, staklom ne poređuje se,
        nit' se daje za sud od suha zlata.18Čemu spominjat' prozirac, koralje,
        bolje je steći Mudrost no biserje.19Što je prema njoj topaz etiopski?
        Ni čistim zlatom ne procjenjuje se.20Ali otkuda nam Mudrost dolazi?
        Na kojemu mjestu Razum prebiva?21Sakrivena je očima svih živih;
        ona izmiče pticama nebeskim.22Propast paklena i Smrt izjavljuju:
        'Za slavu njenu mi smo samo čuli.'23Jedino je Bog put njen proniknuo,
        on jedini znade gdje se nalazi.24Jer pogledom granice zemlje hvata
        i opaža sve pod svodom nebeskim.25Kad htjede vjetru odredit težinu
        i mjerilom svu vodu izmjeriti,26kad je zakone daždu nametnuo
        i oblacima gromovnim putove,27tad ju je vidio te izmjerio,
        učvrstio i do dna ispitao.28A potom je rekao čovjeku:
        Strah Gospodnji - eto što je
            mudrost;
        'Zla se kloni' - to ti je
            razumnost."
5. ZAVRŠETAK DIJALOGA
Jobova jadikovka i obrana
Minuli dani
Job 29.
Job nastavi svoju besjedui reče:2"O, da mi je prošle proživjet' mjesece,
        dane one kad je Bog
            nada mnom bdio,3kad mi je nad glavom njegov sjao
            žižak
        a kroz mrak me svjetlo njegovo
            vodilo,4kao u dane mojih zrelih jeseni
        kad s mojim stanom Bog
            prijateljevaše,5kada uz mene još bijaše Svesilni
        i moji me okruživahu dječaci,6kada mi se noge u mlijeku kupahu,
        a potokom ulja ključaše mi kamen!7Kada sam na vrata gradska izlazio
        i svoju stolicu postavljao na trg,8vidjevši me, sklanjali bi se mladići,
        starci bi ustavši stojeći ostali.9Razgovor bi prekidali uglednici
        i usta bi svoja rukom zatvarali.10Glavarima glas bi sasvim utihnuo,
        za nepce bi im se zalijepio jezik.11Tko god me slušao, blaženim me
            zvao,
        hvalilo me oko kad bi me vidjelo.12Jer, izbavljah bijednog kada je kukao
        i sirotu ostavljenu bez pomoći.13Na meni bješe blagoslov izgubljenih,
        srcu udovice ja veselje vraćah.14Pravdom se ja kao haljinom odjenuh,
        nepristranost bje mi plaštem
            i povezom.15Bjeh oči slijepcu i bjeh noge bogalju,16    otac ubogima, zastupnik strancima.17Kršio sam zube čovjeku opaku,
        plijen sam čupao iz njegovih
            čeljusti.18Govorah: 'U svom ću izdahnuti
            gnijezdu,
        k'o palma, bezbrojne proživjevši
            dane.'19Korijenje se moje sve do vode pruža,
        na granama mojim odmara se rosa.20Pomlađivat će se svagda slava moja
        i luk će mi se obnavljati u ruci.'21Slušali su željno što ću im kazati
        i šutjeli da od mene savjet čuju.22Na riječi mi ne bi ništa dometali
        i besjede su mi daždile po njima.23Za mnom žudjeli su oni k'o za kišom,
        otvarali usta k'o za pljuskom
            ljetnim.24Osmijeh moj bijaše njima
            ohrabrenje;
        pazili su na vedrinu moga lica.25Njima ja sam izabirao putove,
        kao poglavar ja sam ih predvodio,
    kao kralj među svojim kad je
            četama
        kao onaj koji tješi ojađene.
Sadašnja nevolja
Job 30.
"A sada, gle, podruguju semnome
        ljudi po ljetima mlađi od mene
    kojih oce ne bih bio metnuo
        ni s ovčarskim psima stada
            svojega.2Ta što će mi jakost ruku njihovih
        kad im muževna ponestane snaga
        ispijena glađu i oskudicom.3Glodali su u pustinji korijenje
        i čestar opustjelih ruševina.4Lobodu su i s grmlja lišće brali,
        kao kruh jeli korijenje žukino.5Od društva ljudskog oni su prognani,
        za njima viču k'o za lopovima.6Živjeli su po strašnim jarugama,
        po spiljama i u raspuklinama.7Urlik im se iz šikarja dizao;
        po trnjacima ležahu stisnuti.8Sinovi bezvrijednih, soj bezimenih,
        bičevima su iz zemlje prognani.9Rugalicom sam postao takvima
        i njima sada služim kao priča!10Gnušaju me se i bježe od mene,
        ne ustežu se pljunut' mi u lice.11I jer On luk mi slomi i satrije me,
        iz usta svojih izbaciše uzdu.12S desne moje strane rulja ustaje,
        noge moje u bijeg oni tjeraju,
        put propasti prema meni nasiplju.13Stazu mi ruše da bi me satrli,
        napadaju i ne brani im nitko,14prolomom oni širokim naviru
        i kotrljaju se poput oluje.15Strahote sve se okreću na mene,
        mojeg ugleda kao vjetra nesta,
        poput oblaka iščeznu spasenje.16Duša se moja rasipa u meni,
        dani nevolje na me se srušili.17Noću probada bolest kosti moje,
        ne počivaju boli što me glođu.18Muka mi je i halju nagrdila
        i stegla me k'o ovratnik odjeće.19U blato me je oborila dolje,
        gle, postao sam k'o prah i pepeo.20K Tebi vičem, al' Ti ne odgovaraš;
        pred Tobom stojim, al' Ti i ne
            mariš.21Prema meni postao si okrutan;
        rukom preteškom na me se obaraš.22U vihor me dižeš, nosiš me njime,
        u vrtlogu me olujnom kovitlaš.23Da, znadem da si me smrti predao,
        saborištu zajedničkom svih živih.24Al' ne pruža li ruku utopljenik,
        ne viče li kad padne u nevolju?25Ne zaplakah li nad nevoljnicima,
        ne sažalje mi duša siromaha?26Sreći se nadah, a dođe nesreća;
        svjetlost čekah, a gle, zavi me tama.27Utroba vri u meni bez prestanka,
        svaki dan nove patnje mi donosi.28Smrknut idem, al' nitko me ne tješi;
        ustajem u zboru - da bih kriknuo.29Sa šakalima sam se zbratimio
        i nojevima postao sam drugom.30Na meni sva je koža pocrnjela,
        i kosti mi je sažgala ognjica.31Tužaljka mi je ugodila harfu,
        svirala mi glas narikača ima.
Jobova obrana
Job 31.
Sa svojim očima savez samsklopio
        da pogledat neću nijednu djevicu.2A što mi je Bog odozgo dosudio,
        kakva mi je baština od Svesilnoga?3Ta nije li nesreća za opakoga,
        a nevolja za one koji zlo čine?4Ne proniče li on sve moje putove,
        ne prebraja li on sve moje korake?5Zar sam ikad u društvu laži hodio,
        zar mi je noga k prijevari hitjela?6Nek' me na ispravnoj mjeri Bog
            izmjeri
        pa će uvidjeti neporočnost moju!7Ako mi je korak s puta kad zašao,
        ako mi se srce za okom povelo,
        ako mi je ljaga ruke okaljala,8neka drugi jede što sam posijao,
        neka sve moje iskorijene izdanke!9Ako mi zavede srce žena neka,
        ako za vratima svog bližnjeg kad
            vrebah,10neka moja žena drugom mlin okreće,
        neka s drugim svoju podijeli
            postelju!11Djelo bestidno time bih počinio,
        zločin kojem pravda treba da
            presudi,12užego vatru što žeže do Propasti
        i što bi svu moju sažgala ljetinu.13Ako kada prezreh pravo sluge svoga
        il' služavke, sa mnom kad su se
            parbili,14što ću učiniti kada Bog ustane?
        Što ću odvratit' kad račun zatraži?15Zar nas oba on ne stvori u utrobi
        i jednako sazda u krilu majčinu?16Ogluših li se na molbe siromaha
        ili rasplakah oči udovičine?17Jesam li kada sam svoj jeo zalogaj
        a da ga nisam sa sirotom dijelio?18Ta od mladosti k'o otac sam mu bio,
        vodio sam ga od krila materina!19Zar sam beskućnika vidio bez
            odjeće
        ili siromaha kog bez pokrivača20a da mu bedra ne blagosloviše mene
        kad se runom mojih ovaca ogrija?21Ako sam ruku na nevina podigao
        znajuć' da mi je na vratima
            branitelj,22nek' se rame moje od pleća odvali
        i neka mi ruka od lakta otpadne!23Jer strahote Božje na mene bi pale,
        njegovu ne bih odolio veličanstvu.24Zar sam u zlato pouzdanje stavio
        i rekao zlatu: 'Sigurnosti moja!'25Zar sam se veliku blagu radovao,
        bogatstvima koja su mi stekle
            ruke?26Zar se, gledajući sunce kako blista
        i kako mjesec sjajni nebom putuje,27moje srce dalo potajno zavesti
        da bih rukom njima poljubac
            poslao?28Grijeh bi to bio što za sudom vapije,
        jer Boga višnjega bih se odrekao.29Zar se obradovah nevolji dušmana
        i likovah kad ga je zlo zadesilo,30ja koji ne dadoh griješiti jeziku,
        proklinjući ga i želeći da umre?31Ne govorahu li ljudi mog šatora:
        'Ta koga nije on mesom nasitio'?32Nikad nije stranac vani noćivao,
        putniku sam svoja otvarao vrata.33Zar sam grijehe svoje ljudima tajio,
        zar sam u grudima skrivao krivicu34jer sam se plašio govorkanja
            mnoštva
        i strahovao od prezira plemenskog
        te sam mučao ne prelazeć' svoga
            praga?35O, kad bi koga bilo da mene sasluša!
        Posljednju sam svoju riječ ja
            izrekao:
    na Svesilnom je sad da mi odgovori!
        Nek' mi optužnicu napiše
            protivnik,36i ja ću je nosit' na svome ramenu,
        čelo ću njome k'o krunom uresit'.37Dat ću mu račun o svojim koracima
        i poput kneza pred njega ću stupiti."38Ako je na me zemlja moja vikala,
        ako su s njom brazde njezine
            plakale;39ako sam plodove jeo ne plativši
        i ako sam joj ojadio ratare,40aneka mjesto žita po njoj niče korov,
        a mjesto ječma nek' posvud kukolj
            raste!<40b>Konac riječi Jobovih.
III. ELIHUOVE BESJEDE
Elihu uzima riječ
Job 32.
Ona tri čovjeka prestadoše Jobu odgovarati, jer je on sebe smatrao nevinim. 2Nato se rasrdi Elihu, sin Barakeelov, iz Buza, od plemena Ramova: planu gnjevom na Joba zato što je sebe držao pravednim pred Bogom; 3a planu gnjevom i na tri njegova prijatelja jer nisu više našli ništa što bi odgovorili te su tako Boga osudili. 4Dok su oni govorili s Jobom, Elihu je šutio, jer su oni bili stariji od njega. 5Ali kad vidje da ona tri čovjeka nisu više imala odgovora u ustima, planu od srdžbe. 6I progovorivši, Elihu, sin Barakeelov, iz Buza, reče:
Proslov
    "Po godinama svojim još mlad
            sam ja,
        a u duboku vi ste ušli starost;
    bojažljivo se zato ja ustezah
        znanje svoje pokazati pred vama.7Mišljah u sebi: 'Govorit će starost,
        mnoge godine pokazat će mudrost.'8Uistinu, dah neki u ljudima,
        duh Svesilnog mudrim čini
            čovjeka.9Dob poodmakla ne daje mudrosti
        a niti starost pravednosti uči.10Zato vas molim, poslušajte mene
        da vam i ja znanje svoje izložim.11S pažnjom sam vaše besjede pratio
        i razloge sam vaše saslušao
        dok ste tražili što ćete kazati.12Na vama moja sva bijaše pažnja,
        al' ne bi nikog da Joba pobije
        ni da mu od vas tko riječ
            opovrgne.13Nemojte reći: 'Na mudrost smo
            naišli!
        Bog će ga pobit jer čovjek ne
            može.'14Nije meni on besjedu upravio:
        odvratit mu neću vašim riječima.15Poraženi, otpovrgnut ne mogu,
        riječi zapeše u grlu njihovu.16Čekao sam! Al', gle, oni ne zbore.
        Umukoše, ni riječ više da kažu!17Na meni je da progovorim sada,
        znanje ću svoje i ja izložiti.18Riječi mnoge u meni naviru
        dok iznutra moj duh mene nagoni.19Gle, nutrina mi je k'o mošt zatvoren,
        k'o nova će se raspući mješina.20Da mi odlane, govorit ću stoga,
        otvorit ću usne i odvratit' vama.21Nijednoj strani priklonit se neću
        niti laskat ja namjeravam kome.22Laskati ja ne umijem nikako,
        jer smjesta bi me Tvorac moj
        smaknuo.
Jobova uobraženost
Job 33.
Čuj dakle, Jobe, što ću ti kazati,prikloni uho mojim besjedama.2Evo, usta sam svoja otvorio,
        a jezik riječi pod nepcem
            mi stvara.3Iskreno će ti zborit' srce moje,
        usne će čistu izreći istinu.4Ta i mene je duh Božji stvorio,
        dah Svesilnoga oživio mene.5Ako uzmogneš, ti me opovrgni;
        spremi se da se suprotstaviš meni!6Gle, kao i ti, i ja sam pred Bogom,
        kao i ti, od gline bjeh načinjen;7zato ja strahom tebe motrit' neću,
        ruka te moja neće pritisnuti.8Dakle, na moje uši rekao si -
        posve sam jasno tvoje čuo riječi:9'Nedužan sam i bez ikakva grijeha;
        prav sam i nema krivice na meni.10Al' On izlike protiv mene traži
        i za svojeg me drži dušmanina.11Noge je moje u klade metnuo,
        nad svakim mojim on pazi
            korakom.'12Ovdje, kažem ti, u pravu ti nisi,
        jer s Bogom čovjek mjerit' se ne
            može.13Pa zašto s njime zamećeš prepirku
        što ti na svaku riječ ne odgovara?14Bog zbori nama jednom i dva puta,
        al' čovjek na to pažnju ne obraća.15U snovima, u viđenjima noćnim,
        kada san dubok ovlada ljudima
        i na ležaju dok tvrdo snivaju,16tad on govori na uho čovjeku
        i utvarama plaši ga jezivim17da ga od djela njegovih odvrati,
        da u čovjeku obori oholost,18da dušu njegovu spasi od jame
        i život mu od puta u Podzemlje.19Bolešću on ga kara na ležaju
        kad mu se kosti tresu bez
            prestanka,20kad se kruh gadi njegovu životu
        i ponajbolje jelo duši njegovoj;21kada mu tijelo gine naočigled
        i vide mu se kosti ogoljele,22kad mu se duša približava jami
        a život njegov boravištu mrtvih.23Ako se uza nj nađe tad anđeo,
        posrednik jedan između tisuću,
        da čovjeka na dužnost opomene,24pa se sažali nad njim i pomoli:
        'Izbavi ga da u jamu ne ide;
        za život njegov nađoh otkupninu!25Neka mu tijelo procvate mladošću,
        nek' se vrati u dane mladenačke!'26Vapije k Bogu i Bog ga usliša:
        radosno On ga pogleda u lice;
        vrati čovjeku pravednost njegovu.27Tada čovjek pred ljudima zapjeva:
        'Griješio sam i pravo izvrtao,
        ali mi Bog zlom nije uzvratio.28On mi je dušu spasio od jame
        i život mi se veseli svjetlosti.'29Gle, sve to Bog je spreman učiniti
        do dva i do tri puta za čovjeka:30da dušu njegovu spasi od jame
        i da mu život svjetlošću obasja.31Pazi de, Jobe, dobro me poslušaj;
        šuti, jer nisam sve još izrekao.32Ako riječi još imaš, odvrati mi,
        zbori - rado bih opravdao tebe.33Ako li nemaš, poslušaj me samo:
        pazi, rad bih te poučit' mudrosti."
Neuspjeh trojice mudraca da obrane Boga
Job 34.
Elihu nastavi svoju besjedui reče:2"I vi, mudraci, čujte što ću reći,
        vi, ljudi umni, poslušajte mene,3jer uši nam prosuđuju besjede
        isto kao što nepce hranu kuša.4Zajedno ispitajmo što je pravo
        i razmislimo skupa što je dobro.5Job je utvrdio: 'Ja sam pravedan,
        ali Bog meni pravdu uskraćuje.6U pravu sam, a lašcem prave mene,
        nasmrt prostrijeljen, a bez krivnje
            svoje!'7Zar gdje čovjeka ima poput Joba
        koji porugu pije kao vodu,8sa zlikovcima koji skupa hodi
        i s opakima isti dijeli put?9On tvrdi: 'Kakva korist je čovjeku
        od tog što Bogu ugoditi želi?'10Stoga me čujte, vi ljudi pametni!
        Od Boga zlo je veoma daleko
        i nepravednost od Svemogućega,11te on čovjeku plaća po djelima,
        daje svakom po njegovu vladanju.12Odista, Bog zla nikada ne čini,
        niti Svesilni kad izvrće pravo.13Ta tko je njemu povjerio zemlju
        i vasioni svijet tko je stvorio?14Kad bi on dah svoj u se povukao,
        kad bi čitav svoj duh k sebi vratio,15sva bića bi odjednom izdahnula
        i u prah bi se pretvorio čovjek.16Ako razuma imaš, slušaj ovo,
        prikloni uho glasu riječi mojih.17Može li vladat' koji mrzi pravo?
        Najpravednijeg hoćeš li osudit'? -18Onog koji kaže kralju: 'Nitkove!'
        a odličniku govori: 'Zlikovče!'19Koji nije spram knezovima pristran
        i jednak mu je ubog i mogućnik,
        jer oni su djelo ruku njegovih?20Zaglave za tren, usred gluhe noći:
        komešaju se narodi, prolaze;
        ni od čije ruke moćni padaju.21Jer, on nadzire pute čovjekove,
        pazi nad svakim njegovim
            korakom.22Nema toga mraka niti crne tmine
        gdje bi se mogli zlikovci sakriti.23Bog nikome unaprijed ne kaže
        kada će na sud pred njega stupiti.24Bez saslušanja on satire jake
        i stavlja druge na njihovo mjesto.25Ta odveć dobro poznaje im djela!
        Sred noći on ih obara i gazi.26Ćuškom ih bije zbog zloće njihove
        na mjestu gdje ih svi vidjeti mogu.27Jer prestadoše za njime hoditi,
        zanemariše putove njegove28goneć uboge da vape do njega
        i potlačene da k njemu leleču.29Al' miruje li, tko da njega gane?
        Zastre li lice, tko ga vidjet' može?30Nad pucima bdi k'o i nad čovjekom
        da ne zavlada tko narod zavodi.31Kada bezbožnik Bogu svome kaže:
        'Zavedoše me, više griješit neću.32Ne uviđam li, ti me sad pouči,
        i ako sam kad nepravdu činio,
        ubuduće ja činiti je neću!'33Misliš da Bog mora njega kazniti,
        dok ti zamisli njegove prezireš?Al' kada ti odlučuješ, a ne ja,
        mudrost nam svoju istresi de sada!34Svi ljudi umni sa mnom će se složit'
        i svatko razuman koji čuje mene:35Nepromišljeno Job je govorio,
        u riječima mu neima mudrosti.36Stoga, nek' se Job dokraja iskuša,
        jer odgovara poput zlikovaca;37a svom grijehu još pobunu domeće,
        među nama on plješće dlanovima
        i hule svoje na Boga gomila."
Bog nije ravnodušan na ono što čovjek čini
Job 35.
Elihu nastavi svoju besjedui reče:2"Zar ti misliš da pravo svoje braniš,
        da pravednost pred Bogom
            dokazuješ,3kada mu kažeš: 'Što ti je to važno,
        i ako griješim, što ti činim time?'4Na sve to ja ću odgovorit' tebi
        i prijateljima tvojim ujedno.5Po nebu se obazri i promatraj!
        Gledaj oblake: od tebe su viši!6Ako griješiš, što si mu uradio,
        prijestupom svojim što si mu
            zadao?7Ako si prav, što si dodao njemu
        i što iz ruke tvoje on dobiva?8Opakost tvoja tebi slične pogađa
        i pravda tvoja čovjeku koristi.9Ali kad ispod teškog stenju jarma,
        kad vapiju na nasilje moćnika,10nitko ne kaže: 'Gdje je Bog,
            moj tvorac,
        koji noć pjesmom veselom ispunja,11umnijim nas od zvijeri zemskih čini
        i mudrijima od ptica nebeskih?'12Tad vapiju, al' on ne odgovara
        poradi oholosti zlikovaca.13Ali kako je isprazno tvrditi
        da Bog njihove ne čuje vapaje,
        da pogled na njih ne svraća
            Svesilni!14A kamoli tek kada ti govoriš:
        'On ne vidi mene, parnica moja
        pred njime stoji, a ja na nj još
            čekam.'15Ili: 'Njegova srdžba ne kažnjava,
        nimalo on za prijestupe ne mari.'16Isprazno tada otvara Job usta
        i besjede gomila nerazumne."
Pravi smisao Jobovih patnja
Job 36.
Elihu nastavii reče:2"Strpi se malo, pa ću te poučit',
        jer još nisam sve rekao za Boga.3Izdaleka ću svoje iznijet' znanje
        da Stvoritelja svojega opravdam.4Zaista, za laž ne znaju mi riječi,
        uza te je čovjek znanjem savršen.5Gle, Bog je silan, ali ne prezire,
        silan je snagom razuma svojega.6Opakome on živjeti ne daje,
        nevoljnicima pravicu pribavlja.7S pravednika on očiju ne skida,
        na prijestolje ih diže uz kraljeve
        da bi dovijeka bili uzvišeni.8Ako su negvam' oni okovani
        i užetima nevolje sputani,9djela njihova on im napominje,
        kazuje im grijeh njine oholosti.10Tad im otvara uho k opomeni
        i poziva ih da se zla okane.11Poslušaju li te mu se pokore,
        dani im završavaju u sreći,
        u užicima godine njihove.12Ne slušaju li, od koplja umiru,
        zaglave, sami ne znajući kako.13A srca opaka mržnju njeguju,
        ne ištu pomoć kad ih on okuje;14u cvatu svoga dječaštva umiru
        i venu poput hramskih milosnika.15Nevoljnog on bijedom njegovom
            spasava
        i u nesreći otvara mu oči:16izbavit će te iz ždrijela tjeskobe
        k prostranstvima bezgraničnim
            izvesti,
        k prepunu stolu mesa pretiloga.17Ako sudio nisi opakima,
        ako si pravo krnjio siroti,18nek' te obilje odsad ne zavede
        i nek' te dar prebogat ne iskvari.19Nek' ti je gavan k'o čovjek bez zlata,
        a čovjek jake ruke poput slaba.20Ne goni one koji su ti tuđi
        da rodbinu na njino mjesto staviš.21Pazi se da u nepravdu ne skreneš,
        jer zbog nje snađe tebe iskušenje.
Himna svemogućoj Mudrosti
22Gle, uzvišen je Bog u svojoj snazi!
        Zar učitelja ima poput njega?23Tko je njemu put njegov odredio?
        Tko će mu reći: 'Radio si krivo'?24Spomeni se veličati mu djelo
        što ga pjesmama ljudi opjevaše.25S udivljenjem svijet čitav ga
            promatra,
        divi se čovjek, pa ma izdaleka.26Veći je Bog no što pojmit' možemo,
        nedokučiv je broj ljeta njegovih!27U visini on skuplja kapi vode
        te dažd u paru i maglu pretvara.28Pljuskovi tada pljušte iz oblaka,
        po mnoštvu ljudskom dažde
            obilato.31Pomoću njih on podiže narode,
        u izobilju hranom ih dariva.29Tko li će shvatit' širenje oblaka,
        tutnjavu strašnu njegovih šatora?30Gle, on nad sobom razastire
            svjetlost
        i dno morsko on vodama pokriva.32On munju drži objema rukama
        i kazuje joj kamo će zgoditi.33Glasom gromovnim sebe navješćuje,
        stiže s gnjevom da zgromi opačinu.
Job 37.
Da, od toga i moje srce drhtii s mjesta svoga iskočiti hoće.2Čujte, čujte gromor glasa njegova,
        tutnjavu što mu iz usta izlazi.3Gle, munja lijeće preko cijelog
            neba -
        i sijevne blijesak s kraja na kraj
            zemlje -4iza nje silan jedan glas se ori:
        to On gromori glasom veličajnim.
    Munje mu lete, nitko ih ne priječi,
        tek što mu je glas jednom
            odjeknuo.5Da, Bog gromori glasom veličajnim,
        djela velebna, neshvatljiva stvara.6Kad snijegu kaže: 'Zasniježi po
            zemlji!'
        i pljuskovima: 'Zapljuštite silno!'7svakom čovjeku zapečati ruke
        da svi njegovo upoznaju djelo.8U brlog se tad zvijeri sve uvuku
        i na svojem se šćućure ležaju.9S južne se strane podiže oluja,
        a studen vjetri sjeverni donose.10Već led od daha Božjega nastaje
        i vodena se kruti površina.11I opet vodom puni on oblake,
        i sijevat' stanu oblaci munjama;12kruže posvuda po volji njegovoj,
        što im naloži, to će izvršiti
        na licu cijelog kruga zemaljskoga.13Šalje ih - ili da kazni narode,
        ili da ih milosrđem obdari.14Poslušaj ovo, Jobe, umiri se
        i promotri djela Božja čudesna.15Znaš li kako Bog njima zapovijeda,
        kako munju iz oblaka svog pušta?16Znaš li o čem vise gore oblaci?
        Čudesna to su znanja savršenog.17Kako ti gore od žege haljine
        u južnom vjetru kad zemlja
            obamre?18Zar si nebesa s njim ti razapeo,
        čvrsta poput ogledala livenog?19De naputi me što da mu kažemo:
        zbog tmine se ne snalazimo više.20Zar ćeš mu reći: 'Hoću govoriti'?
        Ili na propast vlastitu pristati?21Tko, dakle, može u svjetlost gledati
        na nebesima što se sja blistavo
        kada oblake rastjeraju vjetri?22Sa sjevera k'o zlato je bljesnulo:
        veličanstvom strašnim Bog se
            odjenu!23Da, Svesilnog doseći ne možemo,
        neizmjeran je u moći i sudu,
        velik u pravdi, nikog on ne tlači.24Zato ljudi svi neka ga se boje!
        Na mudrost oholu on i ne gleda!"
IV. JAHVINE BESJEDE
PRVA BESJEDA
Stvaralačka Mudrost posramljuje Joba
Job 38.
Nato Jahve odgovori Jobu izoluje i reče:2"Tko je taj koji riječima bezumnim
        zamračuje božanski promisao?3Bokove svoje opaši k'o junak:
        ja ću te pitat', a ti me pouči.4Gdje si bio kad zemlju utemeljih?
        Kazuj, ako ti je znanje sigurno.5Znaš li tko joj je mjere odredio
        i nad njom uže mjerničko napeo?6Na čemu joj počivaju temelji?
        Tko joj postavi kamen ugaoni7dok su klicale zvijezde jutarnje
        i Božji uzvikivali dvorjani?8Tko li zatvori more vratnicama
        kad je navrlo iz krila majčina;9kad ga oblakom k'o haljom odjenuh
        i k'o pelenam' ovih maglom gustom;10kad sam njegovu odredio među,
        vrata stavio sa prijevornicama?11Dotle, ne dalje, rekao sam njemu,
        tu nek' se lomi ponos tvog
            valovlja!12Zar si ikad zapovjedio jutru,
        zar si kazao zori mjesto njeno,13da poduhvati zemlju za rubove
        i da iz nje sve bezbožnike strese;14da je pretvori u glinu pečatnu
        i oboji je k'o kakvu haljinu.15Ona uzima svjetlost zlikovcima
        i pesnicu im lomi uzdignutu.16Zar si ti prodro do izvora morskih,
        po dnu bezdana zar si kad hodio?17Zar su ti vrata smrti pokazali;
        vidje li dveri kraja mrtvih sjena?18Zar si prostranstvo zemlje uočio?
        Govori, ako ti je znano sve to.19Koji putovi u dom svjetla vode,
        na kojem mjestu prebivaju tmine,20da ih odvedeš u njine krajeve,
        da im put k stanu njihovu pokažeš?21Ti znadeš to, ta davno ti se rodi,
        tvojih dana broj veoma je velik!22Zar si stigao do riznica snijega
        i zar si tuče spremišta vidio23što ih pričuvah za dane nevolje,
        za vrijeme boja krvava i rata?24Kojim li se putem dijeli munja
        kada iskre po svoj zemlji prosipa?25Tko li je jaz iskopao povodnju,
        tko prokrčio pute grmljavini26da bi daždjelo na kraj nenastanjen,
        na pustinju gdje žive duše nema,27da bi neplodnu napojio pustoš,
        da bi u stepi trava izniknula?28Ima li kiša svoga roditelja?
        Tko je taj koji kapi rose rađa?29Iz čijeg li mraz izlazi krila,
        tko slanu stvara što s nebesa
            pada?30Kako čvrsnu vode poput kamena
        i led se hvata površja bezdana?31Možeš li lancem vezati Vlašiće
        i razdriješiti spone Orionu,32u pravo vrijeme izvesti Danicu,
        vodit' Medvjeda s njegovim
            mladima?33Zar poznaješ ti zakone nebeske
        pa da njima moć na zemlji
            dodijeliš?34Zar doviknuti možeš oblacima
        pa da pljuskovi tebe poslušaju?35Zar na zapovijed tvoju munje lijeću
        i tebi zar se odazivlju: 'Evo nas'?36Tko je mudrost darovao ibisu,
        tko li je pamet ulio u pijetla?37Tko to mudro prebrojava oblake
        i tko nebeske izlijeva mjehove38dok se zemlja u tijesto ne zgusne
        i dok se grude njezine ne slijepe?39Zar ćeš ti plijen uloviti lavici
        ili ćeš glad utažit' lavićima40na leglu svojem dok gladni čekaju
        i vrebaju na žrtvu iz zaklona?41Tko hranu gavranovima pribavlja
        kad Bogu ptići njegovi cijuču
        i naokolo oblijeću bez hrane?
Job 39.
Znaš li kako se legu divokoze?Vidje li kako se mlade košute?2Izbroji li koliko nose mjeseci,
        znaš li u koje doba se omlade?3Sagnuvši se, polegu lanad svoju
        i breme usred pustinje odlažu,4a kad im porod ojača, poraste,
        ostave ga i ne vraćaju mu se.5Tko dade divljem magarcu slobodu
        i tko to oglav skinu njemu s glave?6U zavičaj mu dadoh ja pustinju
        i polja slana da ondje živuje.7Buci gradova on se podruguje
        i ne sluša goničevih povika.8Luta brdima, svojim pašnjacima,
        u potrazi za zeleni svakakvom.9Možeš li slugom učinit' bivola,
        zadržat' ga noć jednu za jaslama?10Možeš li njega za brazdu prikovat'
        da ralo vuče po docima tvojim?11Možeš li se osloniti na njega
        jer je njegova snaga prevelika
        i prepustit' mu težak svoj posao?12Misliš li tebi da će se vratiti
        i na gumno ti dotjerati žito?13Krilima svojim noj trepće radosno,
        iako krila oskudnih i perja.14On svoja jaja na zemlji ostavlja,
        povjerava ih pijesku da ih grije,15ne mareć' što ih zgazit' može noga
        ili nekakva divlja zvijer zgnječiti.16S nojićima k'o s tuđima postupa;
        što mu je trud zaludu, on ne mari.17Jer Bog je njega lišio pameti,
        nije mu dao nikakva razbora.18Ali kada na let krila raširi,
        tada se ruga konju i konjaniku.19Zar si ti konja obdario snagom
        zar si mu ti vrat grivom ukrasio?20Zar ti činiš da skače k'o skakavac,
        da u strah svakog nagoni
            hrzanjem?21Kopitom zemlju veselo raskapa,
        neustrašivo srlja na oružje.22Strahu se ruga, ničeg se ne boji,
        ni pred mačem uzmaknuti neće.23Na sapima mu zvekeće tobolac,
        koplje sijeva i ubojna sulica.24Bijesan i nestrpljiv guta prostore;
        kad rog zasvira, tko će ga zadržat':25na svaki zvuk roga on zarže: Ha!
        Izdaleka on ljuti boj već njuši,
        viku bojnu i poklič vojskovođa.26Zar po promislu tvojem lijeće soko
        i prema jugu krila svoja širi?27Zar se na nalog tvoj diže orao
        i vrh timora gnijezdo sebi vije?28Na litici on stanuje i noći,
        na grebenima vrleti visokih.29Odatle na plijen netremice vreba,
        oči njegove vide nadaleko.30Krvlju se hrane njegovi orlići;
        gdje je ubijenih, tamo je i on."
Job 40.
I Jahve se obrati Jobui reče mu:2"Zar će se s Jakim preti još kudilac?
        Tužitelj Božji nek' sam odgovori!"
    3A Job odgovori Jahvi i reče:4"Odveć sam malen: što da odgovorim?
        Rukom ću svoja zatisnuti usta.5Riječ rekoh - neću više započeti;
        rekoh dvije - al' neću nastaviti."
DRUGA BESJEDA
Vlast Božja nad silama zla
    6Nato Jahve odgovori Jobu iz olujei reče:7"Bokove svoje opaši k'o junak,
        ja ću te pitat', a ti me pouči.8Zar bi i moj sud pogaziti htio,
        okrivio me da sebe opravdaš?9Zar ti mišica snagu Božju ima,
        zar glasom grmjet' možeš poput
            njega?10Ogrni se sjajem i veličanstvom,
        dostojanstvom se odjeni i slavom.11Plani de bijesom ognja jarosnoga,
        pogledom jednim snizi oholnika.12Ponositoga pogledaj, slomi ga,
        na mjestu satri svakoga zlikovca.13U zemlju sve njih zajedno zakopaj,
        u mračnu ih pozatvaraj tamnicu.14Tada ću i ja tebi odat' hvalu
        što si se svojom desnicom spasio.
Behemot
15A sada, de promotri Behemota!
        Travom se hrani poput govečeta,16u bedrima je, gle, snaga njegova,
        a krepkost mu u mišićju trbušnom.17Poput cedra rep podignut ukruti,
        sva su mu stegna ispreplele žile.18Mjedene cijevi kosti su njegove,
        zglobovi mu od željeza kvrge.19Prvenac on je Božjega stvaranja;
        mačem ga je naoružao tvorac.20Gore mu danak u hrani donose
        i sve zvijerje što po njima se igra.21Pod lotosom on zavaljen počiva,
        guštik močvarni i glib kriju ga.22Sjenu mu pravi lotosovo lišće,
        pod vrbama on hladuje potočnim.23Nabuja li rijeka, on ne strahuje:
        nimalo njega ne bi zabrinulo
        da mu u žvale i sav Jordan jurne.24Tko bi za oči uhvatio njega
        i tko bi mu nos sulicom probio?
Levijatan
25Zar loviš Levijatana udicom?
        Zar ćeš mu jezik zažvalit' užetom?26Zar mu nozdrve trskom probost'
            možeš
        ili mu kukom probiti vilicu?27Hoće li te on preklinjat' za milost,
        hoće li s tobom blago govoriti?28I zar će s tobom savez on sklopiti
        da sveg života tebi sluga bude?29Hoćeš li se s njim k'o s pticom
            poigrat'
        i vezat' ga da kćeri razveseliš?30Hoće li se za nj cjenkati ribari,
        među sobom podijelit' ga trgovci?31Možeš li kopljem njemu kožu
            izbost
        ili glavu mu probiti ostima?32Podigni de ruku svoju na njega:
        za boj se spremi - bit će ti
            posljednji!
Job 41.
Zalud je nadu u njega gojiti,na pogled njegov čovjek već
            pogiba.2Junaka nema da njega razdraži,
        tko će mu se u lice suprotstavit'?3Tko se sukobi s njim i živ ostade?
        Pod nebesima tog čovjeka nema!4Prešutjet neću njegove udove,
        ni silnu snagu, ni ljepotu stasa.5Tko mu smije razodjenut' odjeću,
        tko li kroz dvostruk prodrijeti mu
            oklop?6Tko će mu ralje rastvorit' dvokrilne
        kad strah vlada oko zubi
            njegovih?7Hrbat mu je od ljuskavih štitova,
        zapečaćenih pečatom kamenim.8Jedni uz druge tako se sljubiše
        da među njima dah ne bi prošao.9Tako su čvrsto slijepljeni zajedno:
        priljubljeni, razdvojit' se ne mogu.10Kad kihne, svjetlost iz njega zapršti,
        poput zorinih vjeđa oči su mu.11Zublje plamsaju iz njegovih ralja,
        iskre ognjene iz njih se prosiplju.12Iz nozdrva mu sukljaju dimovi
        kao iz kotla što kipi na vatri.13Dah bi njegov zapalio ugljevlje,
        jer mu iz ralja plamenovi suču.14U šiji leži sva snaga njegova,
        a ispred njega užas se prostire.15Kad se ispravi, zastrepe valovi
        i prema morskoj uzmiču pučini.16Poput pećine srce mu je tvrdo,
        poput mlinskoga kamena otporno.17Pregibi tusta mesa srasli su mu,
        čvrsti su kao da su saliveni.18Zgodi li ga mač, od njeg se odbije,
        tako i koplje, sulica i strijela.19Poput slame je za njega željezo,
        mjed je k'o drvo iscrvotočeno.20On ne uzmiče od strelice s luka,
        stijenje iz praćke na nj k'o pljeva
            pada.21K'o slamčica je toljaga za njega,
        koplju se smije kad zazviždi
            nad njim.22Crepovlje oštro ima na trbuhu
        i blato njime ore k'o drljačom.23Pod njim vrtlog sav k'o lonac uskipi,
        uspjeni more k'o pomast u kotlu.24Za sobom svijetlu ostavlja on brazdu,
        regbi, bijelo runo bezdan prekriva.25Ništa slično na zemlji ne postoji
        i niti je tko tako neustrašiv.26I na najviše on s visoka gleda,
        kralj je svakome, i najponosnijim."
Posljednji Jobov odgovor
Job 42.
A Job ovako odgovoriJahvi:2"Ja znadem, moć je tvoja bezgranična:
        što god naumiš, to izvesti možeš.3Tko je taj koji riječima bezumnim
        zamračuje božanski promisao?
    Govorah stoga, ali ne razumjeh,
        o čudesima meni neshvatljivim.4O, poslušaj me, pusti me da zborim:
        ja ću te pitat', a ti me pouči.5Po čuvenju tek poznavah te dosad,
        ali sada te oči moje vidješe.6Sve riječi svoje zato ja poričem
        i kajem se u prahu i pepelu."
V. ZAGLAVAK
Jahve kori tri mudraca
    7Kada Jahve izgovori Jobu ove riječi, reče on Elifazu Temancu: "Ti i tvoja dva prijatelja raspalili ste gnjev moj jer niste o meni onako pravo govorili kao moj sluga Job. 8Zato uzmite sada sedam junaca i sedam ovnova i pođite k mome sluzi Jobu, pa prinesite za sebe paljenicu, a sluga moj Job molit će se za vas. Imat ću obzira prema njemu i neću vam učiniti ništa nažao zato što niste o meni onako pravo govorili kao moj sluga Job."
    9Tada odoše Elifaz iz Temana, Bildad iz Šuaha i Sofar iz Naamata i učiniše kako im je Jahve zapovjedio. I Jahve se obazre na Joba.
Jahve vraća Jobu sreću
    10I Jahve vrati Joba u prijašnje stanje jer se založio za svoje prijatelje, pa mu još udvostruči ono što je posjedovao. 11Tad se vratiše Jobu sva njegova braća, i sve njegove sestre, i svi prijašnji znanci te su jeli s njim kruh u njegovoj kući, žaleći ga i tješeći zbog svih nevolja što ih Jahve bijaše na nj poslao. Svaki mu darova po jedan srebrnik i po jedan zlatan prsten. 12Jahve blagoslovi novo Jobovo stanje još više negoli prijašnje. Blago mu je brojilo četrnaest tisuća ovaca, šest tisuća deva, tisuću jarmova volova i tisuću magarica. 13Imao je sedam sinova i tri kćeri. 14Prvoj nadjenu ime Jemima, drugoj Kasija, a trećoj Keren-Hapuk. 15U svem onom kraju ne bijaše žena tako lijepih kao Jobove kćeri. I otac im dade jednaku baštinu kao i njihovoj braći.
    16Poslije toga Job doživje dob od sto četrdeset godina i vidje djecu svoju i djecu svoje djece do četvrtog koljena. Potom umrije Job, star, nauživši se života.
Mudre izreke (Izr.)
Uvodni natpis
Izr 1.
Mudre izreke Salomona, sina Davidova, kralja izraelskog:2da se spozna mudrost i pouka,
        da se shvate razumne riječi;3da se primi umna pouka,
        pravda i pravica i nepristranost;4da se dade pamet neiskusnima,
        mladiću znanje i umijeće;5kad mudar čuje, da umnoži znanje,
        a razuman steče mudrije misli;6da razumije izreke i prispodobe,
        riječi mudraca i njihove zagonetke.7Strah je Gospodnji početak spoznaje,
        ali ludi preziru mudrost i pouku.
I. PROSLOV
PREPORUKA MUDROSTI
Kloniti se loša društva
8Poslušaj, sine moj, pouku oca svoga
        i ne odbacuj naputka svoje majke!9Jer će ti biti ljupki vijenac na glavi
        i ogrlica oko tvoga vrata.10Sine moj, ako te grešnici mame,
        ne pristaj;11ako bi rekli: "Hodi s nama,
        da vrebamo krv,
        čekamo u zasjedi nevina ni za što;12da ih progutamo žive kao carstvo
            smrti
        i cijele kao one koji silaze u grob;13naplijenit ćemo svakojaka blaga,
        napuniti svoje kuće plijenom;14bacat ćeš s nama svoj ždrijeb,
        svi ćemo zajedno imati jednu
            kesu."15Sine moj, ne idi s njima na put,
        makni nogu od njihove staze.16Jer na zlo trče svojim nogama
        i hite prolijevati krv.17Jer uzalud je razapinjati mrežu
        pred očima svima pticama.18A oni vrebaju vlastitu krv,
        postavljaju zasjedu svojemu životu.19Takva je sudba svih lakomih na
            ružan dobitak:
        on ih života stane.
Opomena nemarnima
20Mudrost glasno uzvikuje na ulici,
        na trgovima diže svoj glas;21propovijeda po bučnim uglovima,
        na otvorenim gradskim vratima
            govori svoje riječi:22"Dokle ćete, vi glupi, ljubiti glupost
        i dokle će podsmjevačima biti
            milo podsmijevanje,
        i dokle će bezumnici mrziti znanje?23Poslušajte moju opomenu!
        Gle, svoj duh pred vas izlijevam,
        hoću vas poučiti svojim riječima.24Koliko sam vas zvala,
            a vi ste odbijali;pružala sam ruku, ali je nitko
            ne opazi.25Nego ste odbacili svaki moj savjet
        i niste poslušali moje opomene;26zato ću se i ja smijati vašoj
            propasti,
        rugat ću se kad vas obuzme
            tjeskoba:27kad navali na vas strah kao
            nevrijeme
        i zgrabi vas propast kao vihor,
        kad navali na vas nevolja i muka.28Tada će me zvati, ali se ja neću
            odazvati;
        tražit će me, ali me neće naći.29Jer su mrzili spoznaju
        i nisu izabrali Gospodnjeg straha30niti su poslušali moj savjet,
        nego su prezreli svaku moju
            opomenu.31Zato će jesti plod svojeg vladanja
        i nasititi se vlastitih savjeta.32Jer glupe će ubiti njihovo odbijanje,
        a nemar će upropastiti bezumne.33A tko sluša mene, bezbrižan ostaje
        i spokojno živi bez straha od zla."
Zaštita od loša društva
Izr 2.
Sine moj, ako primiš moje riječii pohraniš u sebi moje zapovijedi,2i uhom svojim osluhneš mudrost
        i obratiš svoje srce razboru;3jest, ako prizoveš razum
        i zavapiš za razborom;4ako ga potražiš kao srebro
        i tragaš za njim kao za skrivenim
            blagom -5tada ćeš shvatiti strah Gospodnji
        i naći ćeš Božje znanje.6Jer Jahve daje mudrost,
        iz njegovih usta dolazi znanje
            i razboritost.7On pravednicima pruža svoju pomoć,
        štit je onih koji hode u
            bezazlenosti.8Jer on štiti staze pravde
        i čuva pute svojih pobožnika.9Tada ćeš shvatiti pravdu, pravicu,
            pravednost
        i sve staze dobra,10jer će mudrost ući u tvoje srce
        i spoznaja će obradovati tvoju
            dušu.11Oprez će paziti na te
        i razboritost će te čuvati:12da te izbavi od zla puta,
        od varava čovjeka,13od onih koji ostavljaju staze
            poštenja
        te idu mračnim putovima;14koji se vesele čineći zlo
        i likuju u opačinama zloće;15kojih su staze krive
        i koji su opaki na svojim
            putovima;16da te izbavi od preljubnice
        i od tuđinke koja laska riječima;17koja ostavlja prijatelja svoje
            mladosti
        i zaboravlja zavjet svoga Boga18jer joj kuća tone u smrt
        i njezini putovi vode mrtvima.19Tko god zalazi k njoj ne vraća se
            nikad
        i ne nalazi više putove života.20Zato idi putem čestitih
        i drži se staza pravedničkih!21Jer samo će pravedni nastavati
            zemlju
        i bezazleni će ostati na njoj.22A opake će zbrisati sa zemlje
        i bogohulnike iščupati iz nje.
Put do mudrosti
Izr 3.
Sine moj, ne zaboravljaj mojepouke,
        i tvoje srce neka čuva moje
            zapovijedi,2jer će ti produljiti dane
            i životne godine
        i podariti spokojstvo.3Neka te ne ostavljaju dobrota
            i vjernost,
        objesi ih sebi oko vrata,
        upiši ih na ploču srca svoga.4Tako ćeš steći ugled i uspjeti
        pred Božjim i ljudskim očima.5Uzdaj se u Jahvu svim srcem
        i ne oslanjaj se na vlastiti razbor.6Misli na nj na svim svojim putovima
        i on će ispraviti tvoje staze.7Ne umišljaj da si mudar:
        boj se Jahve i kloni se zla.8To će biti lijek tvome tijelu
        i okrepa tvojim kostima.9Časti Jahvu svojim blagom
        i prvinama svega svojeg prirasta.10I tvoje će žitnice biti prepune
        i tvoje će se kace prelijevati
            novim vinom.11Sine moj, ne odbacuj Jahvine
            opomene
        i nemoj da ti omrzne njegov ukor.12Jer koga Jahve ljubi onoga i kori,
        kao otac sina koga voli.
Radosti mudraca
13Blago čovjeku koji je stekao mudrost
        i čovjeku koji je zadobio
            razboritost.14Jer bolje je steći nju nego steći
            srebro,
        i veći je dobitak ona i od zlata.15Skupocjenija je od bisera,
        i što je god tvojih dragocjenosti,
            s njome se porediti ne mogu;16dug joj je život u desnoj ruci,
        a u lijevoj bogatstvo i čast.17Njezini su putovi putovi miline
        i sve su njene staze pune spokoja.18Životno je drvo onima koji se nje
            drže
        i sretan je onaj tko je zadrži.19Jahve je mudrošću utemeljio zemlju
        i umom utvrdio nebesa;20njegovim su se znanjem otvorili
            bezdani
        i oblaci osuli rosom.21Sine moj, ne gubi to iz očiju,
        sačuvaj razbor i oprez.22I bit će život tvojoj duši
        i ures vratu tvome.23Bez straha ćeš tada kročiti svojim
            putem
        i noga ti se neće spoticati.24Kad legneš, nećeš se plašiti,
        i kad zaspiš, slatko ćeš snivati.25Ne boj se nenadne strahote
        ni nagle propasti kad stigne
            bezbožnike.26Jer će ti Jahve biti uzdanje
        i čuvat će nogu tvoju od zamke.27Ne uskrati dobročinstva potrebitim
        kad god to možeš učiniti.28Ne reci svome bližnjemu:
        "Idi i dođi opet,
            sjutra ću ti dati",
        kad možeš već sada.29Ne kuj zla svome bližnjemu
        dok on bez straha kod tebe
            boravi.30Ne pravdaj se ni s kim bez razloga
        ako ti nije učinio nikakva zla.31Nemoj zavidjeti nasilniku
        niti slijediti njegove pute,32jer su Jahvi mrski pokvarenjaci,
        a prisan je s pravednima.33Jahvino je prokletstvo na domu
            bezbožnika,
        a blagoslov u stanu pravednika.34S podsmjevačima on se podsmijeva,
        a poniznima dariva milost.35Mudri će baštiniti čast,
        a bezumnici snositi sramotu.
Izbor mudrosti
Izr 4.
Slušajte, djeco, pouku očevui pazite kako biste spoznali
            mudrost,2jer dobar vam nauk dajem:
        ne prezrite moga naputka.3I ja sam bio sin u svoga oca
        i nježan jedinac u svoje matere;4i mene je on učio i govorio mi:
        "Zadrži moje riječi u svojem srcu,
        poštuj moje zapovijedi i živjet ćeš.5Steci mudrost, steci razbor,
        ne smeći ih s uma i ne odstupi
            od riječi mojih usta.6Ne ostavljaj je i čuvat će te;
        ljubi je i obranit će te.7Početak je mudrosti: steci sebi
            mudrost
        i svim svojim imanjem steci
            razboritost.8Veličaj je i uzvisit će te;
        donijet će ti čast kad je prigrliš.9Stavit će ti ljupki vijenac na glavu,
        i obdarit će te krasnom krunom."10Poslušaj, sine moj, primi moje riječi
        i umnožit će se godine tvojeg
            života.11Poučih te putu mudrosti,
        navratih te na prave staze;12neće ti se zapletati koraci kad staneš
            hoditi;
        potrčiš li, nećeš posrnuti.13Čvrsto se drži pouke, ne puštaj je,
        čuvaj je, jer ona ti je život.14Ne idi stazom opakih
        i ne stupaj putem zlikovaca.15Ostavi ga, ne hodi njime;
        kloni ga se i zaobiđi ga.16Jer oni ne spavaju ako ne učine zla,
        i san im ne dolazi ako koga ne
            obore.17Jer jedu kruh opačine
        i piju vino nasilja.18A pravednička je staza kao svjetlost
            svanuća,
        koja je sve jasnija do potpunog
            dana.19A put je opakih kao mrkli mrak:
        ne znaju o što će se spotaknuti.20Sine moj, pazi na moje riječi,
        prigni uho svoje mojim besjedama.21Ne gubi ih nikad iz očiju,
        pohrani ih usred srca svoga.22Jer su život onima koji ih nalaze
        i ozdravljenje svemu tijelu njihovu.23A svrh svega, čuvaj svoje srce,
        jer iz njega izvire život.24Drži daleko od sebe lažna usta
        i udalji od sebe usne prijevarne.25Nek' tvoje oči gledaju u lice
        i neka ti je pogled uvijek prav.26Pazi na stazu kojom kročiš
        i neka ti svi putovi budu pouzdani.27Ne skreći ni desno ni lijevo,
        drži svoj korak daleko oda zla.
Izbjegavanje preljubnice
i prava ljubav mudraca
Izr 5.
Sine moj, čuj moju mudrost,prigni uho mojoj razboritosti2da sačuvaš oprez,
        da ti usne zadrže znanje.3Jer s usana žene preljubnice
            kaplje med
        i nepce joj je glađe od ulja,4ali je ona naposljetku gorka kao
            pelin,
        oštra kao dvosjekli mač.5Njene noge silaze k smrti,
        a koraci vode u Podzemlje.6Ona ne pazi na put života,
        ne mari što su joj staze kolebljive.7Zato me sada poslušaj, sine,
        i ne odstupaj od riječi mojih usta.8Neka je put tvoj daleko od nje
        i ne približuj se vratima njezine
            kuće,9da drugima ne bi dao svoju slavu
        i okrutnima svoje godine;10da se ne bi tuđinci nasitili tvoga
            dobra
        i da tvoja zaslužba ne ode u tuđu
            kuću;11da ne ridaš na koncu
        kad ti nestane tijela i puti12i da ne kažeš: "Oh, kako sam mrzio
            pouku
        i kako mi je srce preziralo ukor!13I ne slušah glasa svojih učitelja,
        niti priklonih uho onima što me
            poučavahu.14I umalo ne zapadoh u svako zlo,
        usred zbora i zajednice!"15Pij vodu iz svoje nakapnice
        i onu što teče iz tvoga studenca.16Moraju li se tvoji izvori razlijevati
        i tvoji potoci teći ulicama?17Nego neka oni budu samo tvoji,
        a ne i tuđinaca koji su uza te.18Neka je blagoslovljen izvor tvoj
        i raduj se sa ženom svoje mladosti:19neka ti je kao mila košuta
            i ljupka gazela,
        neka te grudi njene opajaju
            u svako doba,
        njezina ljubav zatravljuje
            bez prestanka!20Ta zašto bi se, sine moj, zanosio
            preljubnicom
        i grlio tuđinki njedra?21Jer pred Jahvinim su očima
            čovjekovi putovi
        i on motri sve njegove staze.22Opakoga će uhvatiti njegova zloća
        i sapet će ga užad njegovih
            grijeha.23Umrijet će jer nema pouke,
        propast će zbog svoje goleme
            gluposti.
Neoprezno jamstvo
Izr 6.
Sine moj, kad jamčiš bližnjemusvojem
        i daš svoju ruku drugome,2vezao si se vlastitim usnama,
        uhvatio se riječima svojih usta;3učini onda ovo, sine moj:
            oslobodi se!
        Jer si dopao u ruke bližnjemu
            svojemu;
        idi, baci se preda nj
            i salijeći bližnjega svoga.4Ne daj sna svojim očima
        ni drijema svojim vjeđama;5otmi se kao gazela iz mreže
        i kao ptica iz ruku ptičaru.
Lijenčina i mrav
6Idi k mravu, lijenčino,
        promatraj njegove pute i budi
            mudar:7on nema vođe,
        nadzornika, ni nadstojnika,8ljeti se sebi brine za hranu
        i prikuplja jelo u doba žetve.9A ti, dokle ćeš, lijenčino, spavati?
        Kad ćeš se dići oda sna svoga?10Još malo odspavaj, još malo
            odrijemaj,
        još malo podvij ruke za počinak11i doći će tvoje siromaštvo kao skitač
        i tvoja oskudica kao oružanik.
Nevaljalac
12Nevaljalac i opak čovjek
        hodi s lažljivim ustima;13namiguje očima, lupka nogama,
        pokazuje prstima;14prijevare su mu u srcu,
        snuje zlo u svako doba,
        zameće svađe.15Zato će mu iznenada doći propast,
        i učas će se slomiti i neće mu biti
            lijeka.
Sedam gnusoba
16Šest je stvari koje Gospod mrzi,
        a sedam ih je gnusoba njegovu
            biću:17ohole oči, lažljiv jezik,
        ruke koje prolijevaju krv nevinu,18srce koje smišlja grešne misli,
        noge koje hitaju na zlo,19lažan svjedok koji širi laži,
        i čovjek koji zameće svađe
            među braćom.
Očinske opomene
20Sine moj, čuvaj zapovijedi oca svoga
        i ne odbacuj nauka matere svoje.21Priveži ih sebi na srce zauvijek,
        ovij ih oko svoga grla;22da te vode kada hodiš,
        da te čuvaju kada spavaš
        i da te razgovaraju kad se
            probudiš.23Jer je zapovijed svjetiljka,
            pouka je svjetlost,
        opomene stege put su života;24da te čuvaju od zle žene,
        od laskava jezika tuđinke.25Ne poželi u svom srcu njezine
            ljepote
        i ne daj da te osvoji trepavicama
            svojim,26jer bludnici dostaje i komad kruha,
        dok preljubnica lovi dragocjeni
            život.27Može li tko nositi oganj u njedrima
        a da mu se odjeća ne upali?28Može li tko hoditi po živom ugljevlju
        a svojih nogu da ne ožeže?29Tako biva onomu tko ide k ženi
            svoga bližnjega:
        neće ostati bez kazne tko god se
            nje dotakne.30Ne sramote li lupeža sve ako je krao
        da gladan utoli glad:31uhvaćen, on sedmerostruko vraća
        i plaća svim imanjem kuće svoje.32Nerazuman je, dakle, tko se upušta
            s preljubnicom;
        dušu svoju gubi koji tako čini.33Bruke i sramote dopada
        i rug mu se nikad ne briše.34Jer bijesna je ljubomornost u muža:
        on ne zna za milost u osvetni dan;35ne pristaje ni na kakav otkup
        i ne prima ma kolike mu darove
            dao.
Izr 7.
Čuvaj, sine, riječi mojei pohrani moje zapovijedi kod sebe.2Čuvaj moje zapovijedi, i bit ćeš živ,
        i nauk moj kao zjenicu oka svoga.3Priveži ih sebi na prste,
        upiši ih na ploči srca svoga;4reci mudrosti: "Moja si sestra"
        i razboritost nazovi "sestričnom",5da te čuva od žene preljubnice,
        od tuđinke koja laskavo govori.6Kad bijah jednom na prozoru svoje
            kuće
        i gledah van kroz rešetku,7vidjeh među lakovjernima,
        opazih među momcima
        nerazumna mladića:8prolazio je ulicom kraj njezina ugla
        i koracao putem k njezinoj kući9u sumraku između dana i večeri
        kad se hvata noćna tmina;10i gle, susrete ga žena,
        bludno odjevena i s prijevarom
            u srcu.11Jogunasta bijaše i razuzdana,
        noge joj se nisu mogle u kući
            zadržati;12bila je čas na ulici, čas na trgovima
        i vrebala kod svakog ugla;13i uhvati ga i poljubi
        i reče mu bezobrazna lica:14"Bila sam dužna žrtvu pričesnicu,
        i danas izvrših svoj zavjet;15zato sam ti izašla u susret,
        da te tražim, i nađoh te.16Svoju sam postelju nastrla sagovima,
        vezenim pokrivačima misirskim;17svoj sam krevet namirisala
        smirnom, alojem i cimetom.18Hajde da se opijamo nasladom do
            jutra
        i da se radujemo užicima ljubavi.19Jer muža mi nema kod kuće:
        otišao je na dalek put;20uzeo je sa sobom novčani tobolac;
        a vratit će se kući tek o uštapu."21Tako ga zavede svojim vičnim
            nagovorom,
        odvuče ga svojim glatkim usnama.22I ludo on pođe za njom,
        kao što vol ide na klaonicu
    i kao što jelen zapleten u mrežu čeka23    dok mu strijela ne probije jetra,
    i kao ptica što ulijeće u zamku,
        i ne znajući da će ga to života
            stajati.24Zato me, sine moj, poslušaj
        i čuj riječi mojih usta.25Nek' ti srce ne zastranjuje na
            njezine putove
        i ne lutaj po njezinim stazama.26Jer je mnoge smrtno ranila i oborila,
        i mnogo je onih što ih je pobila.27U Podzemlje vode putovi kroz njenu
            kuću,
        dolje u odaje smrti.
Drugo poosobljenje mudrosti
Izr 8.
Ne propovijeda li mudrosti ne diže li razboritost svoj glas?2Navrh brda, uza cestu,
        na raskršćima stoji,3kod izlaza iz grada,
        kraj ulaznih vrata, ona glasno viče:4"Vama, o ljudi, propovijedam
        i upravljam svoj glas sinovima
            ljudskim.5Shvatite mudrost, vi neiskusni,
        a vi nerazumni, urazumite srce.6Slušajte, jer ću zboriti o važnim
            stvarima,
        i moje će usne otkriti što je pravo.7Jer moje nepce zbori istinu
        i zloća je mojim usnama mrska.8Sve su riječi mojih usta pravične,
        u njima nema ništa ni krivo ni
            prijetvorno.9Sve su one jasne razboritomu
        i pravedne onomu tko je stekao
            spoznaju.10Primajte radije moju pouku no
            srebro
        i znanje požudnije od zlata.11Jer mudrost je vrednija od biserja
        i nikakve se dragocjenosti ne mogu
            porediti s njom.
Samohvala mudrosti
12Ja, mudrost, boravim s razboritošću
        i posjedujem znanje umna
            djelovanja.13Strah Gospodnji mržnja je na zlo.
    Oholost, samodostatnost, put zloće
        i usta puna laži - to ja mrzim.14Moji su savjet i razboritost,
        ja sam razbor i moja je jakost.15Po meni kraljevi kraljuju
        i velikaši dijele pravdu.16Po meni knezuju knezovi
        i odličnici i svi suci zemaljski.17Ja ljubim one koji ljube mene
        i nalaze me koji me traže.18U mene je bogatstvo i slava,
        postojano dobro i pravednost.19Moj je plod bolji od čista i žežena
            zlata
        i moj je prihod bolji od čistoga
            srebra.20Ja kročim putem pravde,
        sred pravičnih staza,21da dadem dobra onima koji me
            ljube
        i napunim njihove riznice.
Stvaralačka mudrost
22Jahve me stvori kao počelo svoga
            djela,
        kao najraniji od svojih čina,
            u pradoba;23oblikovana sam još od vječnosti,
        odiskona, prije nastanka zemlje.24Rodih se kad još nije bilo pradubina,
        dok nije bilo izvora obilnih voda.25Rodih se prije nego su utemeljene
            gore,
        prije brežuljaka.26Kad još ne bijaše načinio zemlje,
            ni poljana,
        ni početka zemaljskom prahu;27kad je stvarao nebesa, bila sam
            nazočna,
        kad je povlačio krug na licu
            bezdana.28Kad je u visini utvrđivao oblake
        i kad je odredio snagu izvoru
            pradubina;29kad je postavljao moru njegove
            granice
        da mu se vode ne preliju preko
            obala,
        kad je polagao temelje zemlji,30bila sam kraj njega, kao graditeljica,
        bila u radosti, iz dana u dan,
        igrajući pred njim sve vrijeme:31igrala sam po tlu njegove zemlje,
        i moja su radost djeca čovjekova.32Tako, djeco, poslušajte me,
        blago onima koji čuvaju moje
            putove.33Poslušajte pouku - da stečete
            mudrost
        i nemojte je odbaciti.34Blago čovjeku koji me sluša
        i bdi na mojim vratima svaki dan
        i koji čuva dovratnike moje.35Jer tko nalazi mene, nalazi život
        i stječe milost od Jahve.36A ako se ogriješi o mene, udi svojoj
            duši:
        svi koji mene mrze ljube smrt."
Gostoljubiva mudrost
Izr 9.
Mudrost je sazidala sebi kuću,i otesala sedam stupova.2Poklala je svoje klanice, pomiješala
            svoje vino
        i postavila svoj stol.3Poslala je svoje djevojke
        da objave svrh gradskih visina:4"Tko je neiskusan, neka se svrati
            ovamo!"
        A nerazumnima govori:5"Hodite, jedite od mojega kruha
        i pijte vina koje sam pomiješala.6Ostavite ludost, da biste živjeli,
        i hodite putem razboritosti."
Protiv podrugljivaca
7Tko poučava podrugljivca, prima
            pogrdu,
        i tko prekorava opakoga, prima
            ljagu.8Ne kori podsmjevača, da te ne
            zamrzi;
        kori mudra, da te zavoli.9Pouči mudroga, i bit će još mudriji;
        uputi pravednoga, i uvećat će se
            njegovo znanje.10Gospodnji strah početak je mudrosti,
        a razboritost je spoznaja
            Presvetog.11"Po meni ti se umnožavaju dani
        i množe ti se godine života.12Ako si mudar, sebi si mudar;
        budeš li podsmjevač, sam ćeš
            snositi."
Gospođa ludost oponaša mudrost
13Gospođa ludost puna je strasti,
        prosta je i ne zna ništa.14I sjedi na vratima svoje kuće
        na stolici, u gradskim visinama,15te poziva one koji prolaze putem,
        koji ravno idu svojim stazama:16"Tko je neiskusan, neka se svrati
            ovamo!"
        I nerazumnomu govori:17"Kradena je voda slatka
        i ugodno je potajno jesti kruh."18A on ne zna da su Sjene ondje,
        da uzvanici njezini počivaju
            u Podzemlju.
II. VELIKA SALOMONOVA ZBIRKA IZREKA
Salomonove mudre izreke
Izr 10.
Mudar sin veseli oca,a lud je sin žalost majci svojoj.2Ne koristi krivo stečeno blago,
        dok pravednost izbavlja od smrti.3Ne dopušta Jahve da gladuje duša
            pravednika,
        ali odbija pohlepu opakih.4Lijena ruka osiromašuje čovjeka,
        a marljiva ga obogaćuje.5Tko sabira ljeti, razuman je sin,
        a tko hrče o žetvi, navlači sramotu.6Blagoslovi su nad glavom
            pravedniku,
        a usta opakih kriju nasilje.7Pravednikov je spomen
            blagoslovljen,
        a opakom se ime proklinje.8Tko je mudra srca, prima zapovijedi,
        dok brbljava luda propada.9Tko nedužno živi, hodi bez straha,
        a tko ide krivim putovima, poznat
            će se.10Tko žmirka okom, zadaje tugu,
        a tko ludo zbori, propada.11Pravednikova su usta izvor života,
        a opakomu usta kriju nasilje.12Mržnja izaziva svađu,
        a ljubav pokriva sve pogreške.13Na usnama razumnoga nalazi se
            mudrost,
        a batina je za leđa nerazumna
            čovjeka.14Mudri kriju znanje,
        a luđakova su usta blizu propasti.15Blago je bogatomu tvrdi grad,
        a ubogima je propast njihovo
            siromaštvo.16Pravednik prirađuje za život,
        a opaki prirađuje za grijeh.17Tko se naputka drži, na putu je
            života,
        a zabluđuje tko se na ukor ne
            osvrće.18Lažljive usne kriju mržnju,
        a tko klevetu širi, bezuman je!19Obilje riječi ne biva bez grijeha,
        a tko zauzdava svoj jezik,
            razuman je.20Pravednikov je jezik odabrano
            srebro,
        a razum opakoga malo vrijedi.21Pravednikove su usne hrana
            mnogima,
        a luđaci umiru s ludosti svoje.22Gospodnji blagoslov obogaćuje
        i ne prati ga nikakva muka.23Bezumniku je radost učiniti
            sramotno djelo,
        a razumnu čovjeku biti mudar.24Čega se opaki boji, ono će ga stići,
        a pravednička se želja ispunjava.25Kad oluja prohuja, opakoga nestane,
        a pravednik ima temelj vječni.26Kakav je ocat zubima i dim očima,
        takav je ljenivac onima koji ga
            šalju.27Strah Gospodnji umnaža dane,
        a opakima se prekraćuju godine.28Pravedničko je ufanje puno radosti,
        a opakima je nada uprazno.29Gospodnji je put okrilje bezazlenu,
        a propast onima koji čine zlo.30Pravednik se neće nikad pokolebati,
        a opakih će nestati s lica zemlje.31Pravednikova usta rađaju mudrošću,
        a opak jezik čupa se s korijenom.32Pravednikove usne znaju što je milo,
        dok usta opakih poznaju zloću.
Izr 11.
Lažna je mjera mrska Jahvi,a puna mjera mila mu je.2S ohološću dolazi sramota,
        a u smjernih je mudrost.3Pravednike vodi nevinost njihova,
        a bezbožnike upropašćuje njihova
            opačina.4Ne pomaže bogatstvo u dan Božje
            srdžbe,
        a pravednost izbavlja od smrti.5Nedužnomu pravda njegova put
            utire,
        a zao propada od svoje zloće.6Poštene izbavlja pravda njihova,
        a bezbožnici se hvataju u svoju
            lakomost.7Kad zao čovjek umre, nada propada
        i ufanje u imetak ruši se.8Pravednik se od tjeskobe izbavlja,
        a opaki dolazi na mjesto njegovo.9Bezbožnik ustima ubija svoga
            bližnjega,
        a pravednici se izbavljaju znanjem.10Sa sreće pravedničke grad se raduje
        i klikuje zbog propasti opakoga.11Blagoslovom pravednika grad se
            diže,
        a ustima opakih razara se.12Nerazumnik prezire svoga bližnjega,
        dok čovjek uman šuti.13Tko s klevetom hodi, otkriva tajnu,
        a čovjek pouzdana duha čuva se.14Gdje vodstva nema,
            narod propada,
        jer spasenje je u mnogim
            savjetnicima.15Veoma zlo prolazi tko jamči za
            drugoga,
        a bez straha je tko mrzi na
            jamstvo.16Ljupka žena stječe slavu,
        a krepki muževi bogatstvo.17Dobrostiv čovjek sam sebi dobro
            čini,
        a okrutnik muči vlastito tijelo.18Opak čovjek pribavlja isprazan
            dobitak,
        a tko sije pravdu, ima sigurnu
            nagradu.19Tko je čvrst u pravednosti, ide u
            život,
        a tko za zlom trči, na smrt mu je.20Mrski su Jahvi srcem opaki,
        a mili su mu životom savršeni.21Zaista, zao čovjek neće proći bez
            kazne,
        a rod će se pravednički izbaviti.22Zlatan je kolut na rilu svinjskom:
        žena lijepa, a bez razuma.23Pravednička je želja samo na sreću,
        a nada je opakih prolazna.24Tko dijeli obilato, sve više ima,
        a tko škrtari, sve je siromašniji.25Podašna duša nalazi okrepu,
        i tko napaja druge, sam će se
            napojiti.26Tko ne da žita, kune ga narod,
        a blagoslov je nad glavom onoga
            koji ga prodaje.27Tko traži dobro, nalazi milost,
        a tko za zlom ide, ono će ga snaći.28Tko se uzda u bogatstvo, propada,
        a pravednici uspijevaju kao zeleno
            lišće.29Tko vlastitu kuću zapusti, vjetar
            žanje,
        a luđak je sluga mudromu.30Plod je pravednikov drvo života,
        i mudrac je tko predobiva žive
            duše.31Ako se pravedniku plaća na zemlji,
        još će se više opakomu
            i grešniku.
Izr 12.
Tko ljubi pouku, ljubi znanje,a tko mrzi ukor, lud je.2Dobar dobiva milost od Jahve,
        a podmukao osudu.3Zloćom se čovjek ne utvrđuje,
        a korijen se pravedniku ne pomiče.4Kreposna je žena vijenac mužu
            svojemu,
        a sramotna mu je kao gnjilež
            u kostima.5Pravedničke su misli pravične,
        spletke opakih prijevarne.6Riječi opakih pogubne su zamke,
        a pravedne izbavljaju usta njihova.7Opaki se ruše i nema ih više,
        a kuća pravednika ostaje.8Čovjek se hvali po oštrini svoga
            razuma,
        a prezire se tko je opak srcem.9Bolje je biti malen i imati samo
            jednog slugu
        nego se hvastati a nemati ni kruha.10Pravednik pazi i na život svog
            živinčeta,
        dok je opakomu srce okrutno.11Tko obrađuje svoju zemlju, sit je
            kruha,
        a tko trči za ništavilom,
            nerazuman je.12Čežnja je opakoga mreža od zala,
        a korijen pravednika daje ploda.13Opakomu je zamka grijeh njegovih
            usana,
        a pravednik se izbavlja od
            tjeskobe.14Od ploda svojih usta nasitit će se
            svatko obilno,
        a ono što je rukama učinio
            vratit će mu se.15Luđaku se čini pravim njegov put,
        a mudar čovjek sluša savjete.16Luđak odmah odaje svoj bijes,
        a pametan pokriva sramotu.17Tko govori istinu, otkriva što je
            pravo,
        a lažljiv svjedok prijevaru.18Nesmotren govori kao da mačem
            probada,
        a jezik je mudrih iscjeljenje.19Istinita usta traju dovijeka,
        a lažljiv jezik samo za čas.20Prijevara je u srcu onih
            koji snuju zlo,
        a veselje u onih koji dijele
            miroljubive savjete.21Pravednika ne stiže
            nikakva nevolja,
        a opaki u zlu grcaju.22Mrske su Jahvi usne lažljive,
        a mili su mu koji zbore istinu.23Promišljen čovjek prikriva svoje
            znanje,
        a srce bezumničko razglašuje svoju
            ludost.24Marljiva ruka vlada,
        a nemar vodi u podložnost.25Briga u srcu pritiskuje čovjeka,
        a blaga riječ veseli ga.26Pravednik vodi svojeg prijatelja,
        a opake zavodi njihov put.27Nemaran ne ulovi svoje lovine,
        a marljivost je čovjeku blago
            dragocjeno.28Na stazi pravice stoji život
        i na njezinu putu nema smrti.
Izr 13.
Mudar sin sluša naputak očev,a podsmjevač ne sluša ukora.2Od ploda usta svojih uživa čovjek
            sreću,
        a srce je nevjernika
            puno nasilja.3Tko čuva usta svoja,
            čuva život svoj,
        a tko nesmotreno zbori, o glavu
            mu je.4Uzaludna je žudnja lijenčine,
        a ispunit će se želja marljivih.5Pravednik mrzi na lažljivu riječ,
        a opaki goji mržnju i sramotu.6Pravda čuva pobožna,
        a opake grijeh obara.7Netko se gradi bogatim, a ništa
            nema,
        netko se gradi siromašnim, a ima
            veliko bogatstvo.8Otkup života bogatstvo je čovjeku;
        a siromah ne sluša opomene.9Svjetlost pravednička blistavo sja,
        a svjetiljka opakih gasi se.10Oholost rađa samo svađu,
        a mudrost je u onih koji primaju
            savjet.11Naglo stečeno bogatstvo iščezava,
        a tko sabire pomalo,
            biva bogat.12Predugo očekivanje ubija srce,
        a ispunjena želja drvo je života.13Tko riječ prezire, taj propada,
        a tko poštiva zapovijedi,
            plaću dobiva.14Pouka mudračeva izvor je životni,
        ona izbavlja od zamke smrti.15Uvid u dobro pribavlja milost,
        a put bezbožnika hrapav je.16Svatko pametan djeluje promišljeno,
        a bezumnik se hvališe svojom
            ludošću.17Zao glasnik zapada u zlo,
        a vjeran poslanik donosi spasenje.18Siromaštvo i sramota onomu tko
            odbija pouku,
        a tko ukor prima,
            doći će do časti.19Slatka je duši ispunjena želja,
        a bezumnicima je mrsko kloniti
            se oda zla.20Druži se s mudrima, i postat ćeš
            mudar,
        a tko se drži bezumnika, postaje
            opak.21Grešnika progoni zlo,
        a dobro je nagrada pravednima.22Valjan čovjek ostavlja baštinu
            unucima,
        a bogatstvo se grešnikovo čuva
            pravedniku.23Izobilje je hrane na krčevini
            siromaškoj,
        a ima i tko propada s nepravde.24Tko štedi šibu, mrzi na sina svog,
        a tko ga ljubi, na vrijeme ga
            opominje.25Pravednik ima jela do sitosti,
        a trbuh opakih poznaje oskudicu.
Izr 14.
Ženska mudrost sagradi kuću,a ludost je rukama razgrađuje.2Tko živi s poštenjem, boji se Jahve,
        a tko ide stranputicom,
            prezire ga.3U luđakovim je ustima šiba za
            oholost njegovu,
        a mudre štite vlastite usne.4Gdje nema volova, prazne su jasle,
        a obilna je žetva od snage bikove.5Istinit svjedok ne laže,
        a krivi svjedok širi laž.6Podsmjevač traži mudrost i ne
            nalazi je,
        a razumni lako dolazi do znanja.7Idi od čovjeka bezumna
        jer nećeš upoznati usne što zbore
            znanje.8Mudrost je pametna čovjeka u tom
            što pazi na svoj put,
        a bezumnička ludost prijevara je.9Luđacima je grijeh šala,
        a milost je Božja s poštenima.10Srce poznaje svoj jad,
        i veselje njegovo ne može dijeliti
            nitko drugi.11Dom opakih propast će,
        a šator će pravednika procvasti.12Neki se put učini čovjeku prav,
        a na koncu vodi k smrti.13I u smijehu srce osjeća bol,
        a poslije veselja dolazi tuga.14Otpadnik se siti svojim prestupcima,
        a dobar čovjek svojim radom.15Glupan vjeruje svakoj riječi,
        a pametan pazi na korak svoj.16Mudar se boji i oda zla se uklanja,
        a bezuman se raspaljuje i bez
            straha je.17Nagao čovjek čini ludosti,
        a razborit ih podnosi.18Glupaci baštine ludost,
        a mudre ovjenčava znanje.19Zli padaju ničice pred dobrima
        i opaki pred vratima
            pravednikovim.20I svom prijatelju mrzak je siromah,
        a bogataš ima mnogo ljubitelja.21Griješi tko prezire bližnjega svoga,
        a blago onomu tko je milostiv
            ubogima.22Koji snuju zlo, ne hode li
            stranputicom,
        a zar nisu dobrota i vjernost
            s onima koji snuju dobro?23U svakom trudu ima probitka,
        a pusto brbljanje samo je
            na siromaštvo.24Mudrima je vijenac bogatstvo
            njihovo,
        a bezumnima kruna - njihova
            ludost.25Istinit svjedok izbavlja duše,
        a tko laži širi, taj je varalica.26U strahu je Gospodnjem veliko
            pouzdanje
        i njegovim je sinovima utočište.27Strah Gospodnji izvor je života:
        on izbavlja od zamke smrti.28Mnoštvo je naroda ponos kralju,
        a bez puka knez propada.29Tko se teško srdi, velike je
            razboritosti,
        a nabusit duhom pokazuje ludost.30Mirno je srce život tijelu,
        a ljubomor je gnjilež u kostima.31Tko tlači siromaha huli na
            stvoritelja,
        a časti ga tko je milostiv
            ubogomu.32Opaki propada zbog vlastite pakosti,
        a pravednik i u samoj smrti
            nalazi utočište.33U razumnu srcu mudrost počiva,
        a što je u bezumnome, to se
            i pokaže.34Pravednost uzvisuje narod,
        a grijeh je sramota pucima.35Kralju je mio razborit sluga,
        a na sramotna se srdi.
Izr 15.
Blag odgovor ublažava jarost,a riječ osorna uvećava srdžbu.2Jezik mudrih ljudi proslavlja znanje,
        a usta bezumnih prosipaju ludost.3Oči su Jahvine na svakome mjestu
        i budno motre i zle i dobre.4Blaga je besjeda drvo života,
        a pakosna je rana duhu.5Luđak prezire pouku oca svog,
        a tko ukor prima, pametno čini.6U pravednikovoj je kući mnogo
            blaga,
        a opaki zarađuje propast svoju.7Usne mudrih siju znanje,
        a srce je bezumnika nepostojano.8Žrtva opakog mrska je Jahvi,
        a mila mu je molitva pravednika.9Put opakih Jahvi je mrzak,
        a mio mu je onaj koji ide za
            pravicom.10Oštra kazna čeka onog tko ostavlja
            pravi put,
        a umrijet će tko mrzi ukor.11I Šeol i Abadon stoje pred Jahvom,
        a nekmoli srca sinova ljudskih.12Podsmjevač ne ljubi onog tko ga
            kori:
        on se ne druži s mudrima.13Veselo srce razvedrava lice,
        a bol u srcu tjeskoba je duhu.14Razumno srce traži znanje,
        a bezumnička se usta bave ludošću.15Svi su dani bijednikovi zli,
        a komu je srce sretno, na gozbi
            je bez prestanka.16Bolje je malo sa strahom
            Gospodnjim
        nego veliko blago i s njime nemir.17Bolji je obrok povrća gdje je ljubav
        nego od utovljena vola gdje je
            mržnja.18Gnjevljiv čovjek zameće svađu,
        a ustrpljiv utišava raspru.19Put je ljenivčev kao glogov
            trnjak,
        a utrta je staza pravednika.20Mudar sin veseli oca,
        a bezumnik prezire majku svoju.21Ludost je veselje nerazumnomu,
        a razuman čovjek pravo hodi.22Ne uspijevaju nakane kad nema
            vijećanja,
        a ostvaruju se gdje je mnogo
            savjetnika.23Čovjek se veseli odgovoru usta
            svojih,
        i riječ u pravo vrijeme - kako je
            ljupka!24Razumnu čovjeku put života ide
            gore,
        da izmakne carstvu smrti koje
            je dolje.25Jahve ruši kuću oholima,
        a postavlja među udovici.26Mrske su Jahvi zle misli,
        a dobrostive riječi mile su mu.27Tko se grabežu oda, razara svoj dom,
        a tko mrzi mito, živjet će.28Pravednikovo srce smišlja odgovor,
        a opakomu usta govore zlobom.29Daleko je Jahve od opakih,
        a uslišava molitvu pravednih.30Bistar pogled razveseli srce
        i radosna vijest oživi kosti.31Uho koje posluša spasonosan ukor
        prebiva među mudracima.32Tko odbaci pouku, prezire vlastitu
            dušu,
        a tko posluša ukor, stječe
            razboritost.33Strah je Gospodnji škola mudrosti,
        jer pred slavom ide poniznost.
Izr 16.
Čovjek snuje u srcu,a od Jahve je što će jezik
            odgovoriti.2Čovjeku se svi njegovi putovi čine
            čisti,
        a Jahve ispituje duhove.3Prepusti Jahvi svoja djela,
        i tvoje će se namisli ostvariti.4Jahve je sve stvorio u svoju svrhu,
        pa i opakoga za dan zli.5Mrzak je Jahvi svatko ohola duha:
        takav zaista ne ostaje bez kazne.6Ljubavlju se i vjernošću pomiruje
            krivnja,
        i strahom se Gospodnjim uklanja
            zlo.7Kad su Jahvi mili putovi čovječji,
        i neprijatelje njegove miri s njim.8Bolje je malo s pravednošću
        nego veliki dohoci s nepravdom.9Srce čovječje smišlja svoj put,
        ali Jahve upravlja korake njegove.10Proročanstvo je na usnama
            kraljevim:
        u osudi se njegova usta neće
            ogriješiti.11Mjere i tezulje pripadaju Jahvi;
        njegovo su djelo i svi utezi.12Mrsko je kraljevima počiniti
            opačinu,
        jer se pravdom utvrđuje
            prijestolje.13Mile su kraljevima usne pravedne
        i oni ljube onog
            koji govori pravo.14Jarost je kraljeva vjesnik smrti
        ali je mudar čovjek ublaži.15U kraljevu je vedru licu život,
        i njegova je milost kao oblak
            s kišom proljetnom.16Probitačnije je steći mudrost nego
            zlato,
        i stjecati razbor dragocjenije je
            nego srebro.17Životni je put pravednih: kloniti se
            zla,
        i tko pazi na svoj put, čuva život
            svoj.18Pred slomom ide oholost
        i pred padom uznositost.19Bolje je biti krotak s poniznima
        nego dijeliti plijen s oholima.20Tko pazi na riječ, nalazi sreću,
        i tko se uzda u Jahvu, blago njemu.21Mudar srcem naziva se razumnim
        i prijazne usne uvećavaju znanje.22Izvor je životni razum onima koji ga
            imaju,
        a ludima je kazna njihova ludost.23Mudračev duh urazumljuje usta
            njegova,
        na usnama mu znanje umnožava.24Saće meda riječi su ljupke,
        slatke duši i lijek kostima.25Neki se put čini čovjeku prav,
        a na kraju vodi k smrti.26Radnikova glad radi za nj;
        jer ga tjeraju usta njegova.27Bezočnik pripravlja samo zlo
        i na usnama mu je oganj plameni.28Himben čovjek zameće svađu
        i klevetnik razdor među prijatelje.29Nasilnik zavodi bližnjega svoga
        i navodi ga na rđav put.30Tko očima namiguje, himbu smišlja,
        a tko usne stišće, već je smislio
            pakost.31Sijede su kose prekrasna kruna,
        nalaze se na putu pravednosti.32Tko se teško srdi, bolji je od junaka,
        i tko nad sobom vlada, bolji je od
            osvojitelja grada.33U krilo plašta baca se kocka,
        ali je od Jahve svaka odluka.
Izr 17.
Bolji je zalogaj suha kruhas mirom
        nego sa svađom kuća puna žrtvene
            pečenke.2Razuman sluga vlada nad sinom
            sramotnim
        i s braćom će dijeliti baštinu.3Taljika je za srebro i peć za zlato,
        a srca iskušava Jahve sam.4Zločinac rado sluša usne prijevarne,
        i lažac spremno prisluškuje
            pogubnu jeziku.5Tko se ruga siromahu, podruguje se
            Stvoritelju njegovu,
        i tko se veseli nesreći, ne ostaje
            bez kazne.6Unuci su vijenac starcima,
        a sinovima ures oci njihovi.7Ne dolikuje budali uzvišena besjeda,
        a još manje odličniku usne
            lažljive.8Dar je čarobni kamen u očima onoga
            koji ga daje:
        kamo se god okrene, uspijeva.9Tko prikriva prijestup, traži ljubav,
        a tko glasinu širi, razgoni
            prijatelje.10Razumna se ukor jače doima
        nego bezumna stotina udaraca.11Opak čovjek ide samo za zlom,
        ali se okrutan glasnik šalje na nj.12Bolje je nabasati na medvjedicu
            kojoj ugrabiše mlade
        nego na bezumnika u njegovoj
            ludosti.13Tko dobro zlom uzvraća
        neće ukloniti nesreću od doma
            svojeg.14Zametnuti svađu isto je kao pustiti
            poplavu:
            stoga prije nego svađa izbije,
            udalji se!15Tko opravdava krivoga i tko osuđuje
            pravoga,
        obojica su mrski Jahvi.16Čemu novac u ruci bezumnomu?
        Da njime mudrost kupi, kad nema
            razbora!17Prijatelj ljubi u svako vrijeme,
        a u nevolji i bratom postaje.18Nerazuman čovjek daje ruku
        i jamči pred svojim bližnjim.19Grijeh ljubi tko ljubi svađu,
        i tko visoko diže svoja vrata,
            traži propast.20Opak srcem ne nalazi sreće,
        i komu je jezik zao, zapada
            u nesreću.21Tko rodi bezumna, na tugu mu je;
        a nije veseo ni otac budale.22Veselo je srce izvrstan lijek,
        a neveseo duh suši kosti.23Opaki prima dar iz njedara
        da bi iskrivio putove pravici.24Razuman ima mudrost pred sobom,
        a bezumniku su oči na kraj zemlje.25Briga je ocu bezuman sin
        i žalost roditeljki svojoj.26Ne valja kažnjavati pravednika,
        a nije pravo ni tući odličnike.27Tko usteže svoje riječi, razumije
            mudrost,
        i razuman je čovjek
            mirna duha.28I luđak se smatra mudrim kada šuti
        i razumnim kad susteže svoje usne.
Izr 18.
Vlastitoj požudi popušta onajtko zastranjuje,
        i svađa se usprkos svakom
            razboru.2Bezumnomu nije mio razum;
        stalo mu je dati srcu oduška.3Kad dolazi opačina, dolazi i prezir
        i bruka sa sramotom.4Duboke su vode riječi iz usta
            nečijih,
        izvor mudrosti bujica što se
            razlijeva.5Ne valja se obazirati na opaku osobu,
        da se pravedniku nanese nepravda
            na sudu.6Bezumnikove se usne upuštaju
            u svađu
        i njegova usta izazivlju udarce.7Bezumnomu su propast vlastita usta
        i usne su mu zamka životu.8Klevetnikove su riječi kao
            poslastice:
        spuštaju se u dno utrobe.9Tko je nemaran u svom poslu,
        brat je onomu koji rasipa.10Tvrda je kula ime Jahvino:
        njemu se pravednik utječe i
            nalazi utočišta.11Bogatstvo je bogatašu njegova
            tvrđava
        i kao visok zid u mašti njegovoj.12Pred slomom se oholi srce
            čovječje,
        a pred slavom ide poniznost.13Tko odgovara prije nego što sasluša,
        na ludost mu je i sramotu.14Kad je čovjek bolestan, njegov ga
            duh podiže,
        a ubijen duh tko će podići?15Razumno srce stječe znanje
        i uho mudrih traži znanje.16Dar čovjeku otvara put
        i vodi ga pred velikaše.17Prvi je pravedan u svojoj parnici,
        a kad dođe njegov protivnik,
            opovrgne ga.18Ždrijeb poravna svađe,
        pa i među moćnicima odlučuje.19Uvrijeđen brat jači je od tvrda
            grada
        i svađe su kao prijevornice na
            tvrđavi.20Svatko siti trbuh plodom usta svojih,
        nasićuje se rodom usana svojih.21Smrt i život u vlasti su jeziku,
        a tko ga miluje, jede od ploda
            njegova.22Tko je našao ženu, našao je sreću
        i stekao milost od Jahve.23Ponizno moleći govori siromah,
        a grubo odgovara bogataš.24Ima prijatelja koji vode u propast,
        a ima i prijatelja privrženijih od
            brata.
Izr 19.
Bolji je siromah koji živiu nedužnosti
        nego čovjek opakih usana i k tomu
            bezuman.2Revnost bez razboritosti
            nije dobra,
        i tko brzo hoda, spotiče se.3Ludost čovjeku kvari život,
        a srce mu se ljuti na Jahvu!4Bogatstvo pribavlja mnoge
            prijatelje,
        a siromaha i njegov prijatelj
            ostavlja.5Lažljiv svjekok ne ostaje bez kazne,
        i tko širi laži, neće uteći.6Mnogi laskaju licu odličnikovu
        i svatko je prijatelj čovjeku
            darežljivu.7Na siromaha mrze sva braća
            njegova,
        još više se udaljuju od njega
            prijatelji njegovi:
    on hlepi za dobrim riječima,
        ali ih ne nalazi!8Tko stječe razboritost, ljubi sebe,
        a tko čuva razum, nalazi sreću.9Lažljiv svjedok ne ostaje bez kazne,
        i tko širi laži, propada.10Ne dolikuje bezumnomu živjeti
            raskošno,
        a još manje sluzi vlast nad
            knezovima.11Um čovjeka usteže od srdžbe,
        a čast mu je oprostiti krivicu.12Kraljev je gnjev kao rika lavlja,
        a njegova milost kao rosa bilju.13Nesreća je ocu svojemu bezuman
            sin,
        i neprestano prokišnjavanje svađe
            su ženine.14Kuća se i bogatstvo baštine od
            otaca,
        a od Jahve je žena razumna.15Lijenost navlači čovjeku dubok san
        i nemarna duša gladuje.16Tko se drži zapovijedi, čuva život
            svoj,
        a tko ne pazi putove svoje,
            umire.17Jahvi pozaima tko je siromahu
            milostiv,
        i on će mu platiti dobročinstvo.18Kažnjavaj sina svoga dok ima nade,
        ali ne idi za tim da ga ubiješ.19Tko je jarostan, plaća globu,
        i kad ga štediš, samo uvećavaš
            njegov gnjev.20Slušaj savjet i primaj pouku,
        kako bi naposljetku postao mudar.21Mnogo je namisli u srcu čovječjem,
        ali što Jahve naumi, to i bude.22Dražest je čovjekova u dobroti
            njegovoj,
        i bolji je siromah od lažljivca.23Strah Gospodnji daje život,
        i tko se njime ispuni, zlo ga ne
            pohodi.24Lijenčina umače ruku u zdjelu,
        ali je ustima svojim ne prinosi.25Udari podsmjehivača, i lud se
            opameti;
        ukori razumnog, i shvatit će
            znanje.26Sin je sramotan i pokvaren
        tko zlostavlja oca i odgoni majku.27Prestani, sine moj, slušati naputke
        koji odvode od riječi spoznaje!28Nevaljao se svjedok podruguje
            pravdi
        i usta opakih gutaju nepravdu.29Pripravljene su kazne
            podsmjevačima
        i udarci za leđa bezumnika.
Izr 20.
Vino je podsmjevač, žestokopiće bukač,
        i tko se njima odaje neće steći
            mudrosti.2Kraljev je gnjev kao rika lavlja:
        tko ga izaziva, griješi protiv sebe
            samog.3Čast je čovjeku ustegnuti se od
            raspre,
        a tko je bezuman počinje svađu.4Lijenčina u jesen ne ore:
        u doba žetve on traži, i ništa nema.5Savjet je u srcu čovječjem voda
            duboka
        i razuman će je čovjek iscrpsti.6Mnogi se naziva dobrim čovjekom,
        ali tko će naći vjerna čovjeka?7Pravednik hodi u bezazlenosti svojoj:
        blago sinovima njegovim poslije
            njega!8Kralj koji sjedi na stolici sudačkoj
        istražuje svako zlo svojim očima.9Tko može reći: "Očistih srce svoje,
        oprah se od grijeha svoga?"10Dvojaki utezi i dvojaka mjera
        mrski su Jahvi podjednako.11I dijete se poznaje po onome što čini,
        je li čisto i pravedno djelo
            njegovo.12I uho koje čuje i oko koje vidi,
        oboje je Jahve načinio.13Ne ljubi sna, da ne osiromašiš;
        otvori oči svoje i nasitit ćeš se
            kruha.14"Loše, loše", govori kupac,
        a kad ode, hvali se dobrom
            kupovinom.15Ima zlata i mnogih bisera,
        ali su mudre usne najdragocjeniji
            nakit.16Uzmi haljinu onomu tko je jamčio
            za drugoga;
        oplijeni njega umjesto tuđinca.17Sladak je čovjeku kruh prijevare,
        ali mu se usta poslije napune
            pijeskom.18Naumi se provode savjetom:
        zato dobro razmisli pa vodi boj!19Tko okolo kleveće, otkriva tajne:
        zato se ne miješaj s onim komu su
            usne uvijek otvorene.20Tko kune oca svoga i majku svoju
        svjetiljka mu se gasi usred tmine.21Od početka brzo stečeno imanje
        na koncu nije blagoslovljeno.22Nemoj govoriti: "Osvetit ću se za
            zlo";
        čekaj Jahvu, i on će te spasiti.23Mrski su Jahvi dvojaki utezi,
        i kriva mjera ne valja.24Od Jahve su koraci čovječji,
        i kako da čovjek razumije svoj
            put?25Zamka je čovjeku nesmotreno reći:
            "Ovo je sveto",
        a poslije promišljati što je
            zavjetovao.26Mudar kralj umije izlučiti opake
        i stavlja ih pod točkove.27Svjetiljka je Gospodnja duh
            čovječji:
        ona istražuje sve do dna utrobe.28Dobrota i vjernost čuvaju kralja,
        jer dobrotom utvrđuje prijestol
            svoj.29Ljepota je mladićima njihova snaga,
        a starcima je ures sijeda kosa.30Krvave masnice očiste zlo
        i udarci pročiste odaje utrobe.
Izr 21.
Kraljevo je srce u ruci Jahvekao voda tekućica;
        vodi ga kuda god hoće.2Svaki je put čovjeku pravedan
            u vlastitim očima,
        a Jahve ispituje srca.3Da se vrši pravda i čini pravo,
        draže je Jahvi nego žrtva.4Ponosite oči i oholo srce
        i svjetiljka opakih - to je grijeh.5Namisli marljivoga samo su na
            korist,
        a nagloga samo na siromaštvo.6Blago stečeno jezikom lažljivim
        nestalna je ispraznost onih koji
            traže smrt.7Opake će odnijeti nasilje njihovo
        jer ne žele činiti pravice.8Zapleten je put zločinca,
        a pravo je djelo čista čovjeka.9Bolje je živjeti pod rubom krova
        nego u zajedničkoj kući sa ženom
            svadljivom.10Duša opakoga želi zlo:
        u njega nema samilosti ni za
            bližnjega.11Kad se podsmjevač kazni, neiskusan
            postaje mudar,
        a mudri iz pouke crpe znanje.12Na kuću opakoga pazi Svepravedni
        i opake strovaljuje u nesreću.13Tko zatvori uho svoje pred vikom
            siromaha,
        i sam će vikati, ali ga neće nitko
            uslišati.14Potajan dar utišava srdžbu,
        a poklon ispod ruke i žestoku
            jarost.15Sud pravičan radost je pravedniku
        a užas zločincima.16Čovjek koji skreće s puta
            razbora
        počivat će u zboru mrtvačkom.17Tko ljubi veselje,
            postaje siromah,
        i tko ljubi vino i mirisno ulje,
            ne obogati se.18Opak čovjek otkup je za pravednika,
        i bezbožnik stupa na mjesto
            pravednog.19Bolje je živjeti u pustinji
        nego sa ženom svadljivom
            i gnjevljivom.20Krasno je blago i ulje u stanu
            mudroga,
        a bezuman ih čovjek rasipa.21Tko teži za pravdom i dobrohotnošću,
        nalazi život i čast.22Mudrac nadvladava i grad pun
            ratnika
        i krši silu u koju su se uzdali.23Tko čuva usta i jezik svoj,
        čuva sebe od nevolje.24Drzovitom i oholici ime je
            "podsmjevač";
        on sve radi s prekomjernom
            drskošću.25Lijenčinu ubija želja njegova
        jer mu ruke bježe od posla.26Opak po cio dan živo želi,
        a pravednik daje i ne škrtari.27Mrska je žrtva opakih,
        osobito kad se požudno prinosi.28Lažljiv svjedok propada,
        a čovjek koji sluša, opet će
            govoriti.29Opaki pokazuju drsko lice,
        a poštenjak učvršćuje put svoj.30Nema mudrosti i nema razuma
        i nema savjeta protiv Jahve.31Konj se oprema za dan boja,
        ali Jahve daje pobjedu.
Izr 22.
Dobro je ime bolje od velikabogatstva,
        i bolja je naklonost od srebra
            i zlata.2Bogataš se i siromah sreću:
        obojicu ih Jahve stvori.3Pametan čovjek vidi zlo i skrije se,
        a glupaci idu bezbrižno i trpe
            kaznu.4Nagrada je poniznosti strah
            Gospodnji,
        bogatstvo, čast i život.5Trnje i zamke su na putu varalici:
        tko čuva život svoj, daleko je od
            oboga.6Upućuj dijete prema njegovu putu,
        pa kad i ostari, neće odstupiti od
            njega.7Bogataš vlada nad siromasima,
        a dužnik je sluga vjerovniku.8Tko sije nepravdu, žanje nesreću,
        i šiba njegova gnjeva udarit će
            njega samog.9Milostivo se oko blagoslivlje,
        jer daje od svog kruha siromahu.10Otjeraj podsmjevača i prestat će
            svađe
        i nestat će nesloga i pogrda.11Jahve ljubi čisto srce,
        i tko je ljubeznih usana,
            kralj mu je prijatelj.12Pogled Jahvin čuva znanje,
        Jahve pomućuje riječi bezbožnika.13Lijenčina veli: "Lav je vani,
        nasred trga poginuo bih."14Duboka jama usta su preljubnice,
        i na koga se Jahve srdi,
            pada onamo.15Ludost prianja uza srce djetinje:
        šiba pouke otklanja je od njega.16Tko tlači siromaha, taj mu koristi;
        tko daje bogatašu,
            samo mu šteti.
III. ZBIRKA IZREKA MUDRACA
17Riječi mudraca:
    Prigni uho svoje i čuj riječi moje
        i upravi svoje srce mojem znanju,18jer milina je ako ih čuvaš u nutrini
            svojoj,
        i kad ti budu sve spremne na
            usnama tvojim.19Da bi uzdanje tvoje bilo u Jahvi,
        upućujem danas i tebe.20Napisah ti trideset
        što savjeta što pouka21da te poučim riječima istine,
        da uzmogneš pouzdanim riječima
            odgovoriti onomu tko te zapita.22Nemoj pljačkati siromaha zato što
            je siromah
        i ne gazi ubogoga na sudu.23Jer će Jahve parbiti parbu njihovu
        i otet će život onima koji ga njima
            otimlju.24Ne druži se sa srditim
        i ne idi s čovjekom jedljivim25da se ne bi privikao na staze
            njegove
        i namjestio zamku duši svojoj.26Ne budi među onima koji daju ruku,
        koji jamče za dugove:27ako nemaš čime nadoknaditi,
        zašto da ti oduzmu i postelju
            ispod tebe?28Ne pomiči prastare međe
        koju su postavili oci tvoji.29Jesi li vidio čovjeka vična poslu
            svom:
        takav ima pristup kraljevima
            i ne služi prostacima.
Izr 23.
Kad sjedneš blagovatis moćnikom.
        dobro pazi što je pred tobom;2stavljaš nož sebi pod grlo
        ako si proždrljivac;3ne poželi slastica njegovih
        jer su jelo prijevarno.4Ne trudi se stjecati bogatstvo;
        okani se takve misli;5usmjeriš li oči prema njemu,
        njega već nema
    jer načini sebi krila kao orao
        i odleti u nebo.6Ne jedi jela zavidnikova,
        ne čezni za slasticama njegovim,7jer on je onakav kako u sebi misli:
        "Jedi i pij", veli ti,
        ali mu srce nije s tobom.8Zalogaj koji si pojeo
            izbljuvat ćeš,
        uzalud ćeš prosut' svoje ljupke
            riječi.9Pred bezumnikom nemoj govoriti
        jer prezire tvoje umne riječi.10Ne pomiči prastare međe
        i ne prodiri u polje siročadi,11jer je moćan njihov osvetnik:
        branit će njihovo pravo protiv
            tebe.12Obrati pouci srce svoje
        i uho svoje riječima mudrim.13Ne uskraćuj djetetu opomene,
        jer, udariš li ga šibom, neće
            umrijeti:14biješ ga šibom,
        ali mu dušu iz Podzemlja izbavljaš.15Sine moj, kad ti je mudro srce,
        i ja se od srca veselim;16i kliče sva nutrina moja
        kad ti usne govore što je pravo.17Neka ti srce ne zavidi grešnicima,
        nego neka ti uvijek bude u strahu
            Gospodnjem,18jer imat ćeš budućnost
        i tvoja nada neće propasti.19Slušaj, sine moj, i mudar budi
        i ravnim putem vodi srce svoje.20Ne druži se s vinopijama
        ni sa žderačima mesa,21jer pijanica i izjelica osiromaše
        i pospanac se oblači u krpe.22Slušaj svoga oca, svoga roditelja,
        i ne prezri majku kad ostari.23Pribavi istinu i ne prodaji je,
        steci mudrost, pouku i razbor.24Radovat će se otac pravednikov,
        i roditelj će se mudroga veseliti.25Neka se veseli otac tvoj i majka
            tvoja,
        i neka se raduje roditeljka
            tvoja.26Daj mi, sine moj, srce svoje,
        i neka oči tvoje raduju putovi
            moji.27Jer bludnica je jama duboka
        i tuđinka tijesan zdenac.28Ona i vreba u zasjedi kao lupež
        i uvećava broj bezbožnika među
            ljudima.29Komu: ah? komu: jao?
        komu: svađe? komu: uzdasi?
    komu: rane nizašto?
        komu: zamućene oči?30Onima što kasno sjede kod vina,
        koji su došli kušati vino začinjeno.31Ne gledaj na vino kad rujno iskri,
        kad se u čaši svjetlucavo
            prelijeva:
        pije se tako glatko,32a na kraju ujeda kao zmija
        i žaca kao guja ljutica.33Oči će ti gledati tlapnje
        i srce govoriti ludosti.34I bit će ti kao da ležiš na pučini
            morskoj
        ili kao da ležiš navrh jarbola.35"Izbiše me, ali me ne zabolje;
        istukoše me, ali ne osjetih;
    kad se otrijeznim,
        još ću tražiti."
Izr 24.
Ne zavidi opakim ljudimaniti želi da budeš s njima.2Jer im srce smišlja nasilje
        i usne govore o nedjelu.3Mudrošću se zida kuća
        i razborom utvrđuje,4i po znanju se pune klijeti
        svakim blagom dragocjenim i
            ljupkim.5Bolji je mudar od jakoga
        i čovjek razuman od silne ljudine.6Jer s promišljanjem se ide u boj
        i pobjeda je u mnoštvu savjetnika.7Previsoka je bezumnomu mudrost:
        zato na sudu ne otvara usta svojih!8Tko smišlja zlo
        zove se učitelj podmukli.9Ludost samo grijeh snuje,
        i podrugljivac je mrzak ljudima.10Kloneš li u dan bijede,
        bijedna je tvoja snaga.11Izbavi one koje vode u smrt;
        i spasavaj one koji posrćući idu
            na stratište.12Ako kažeš: "Nismo za to znali",
        ne razumije li onaj koji ispituje
            srca?
    I ne znade li onaj koji ti čuva dušu?
        I ne plaća li on svakomu
            po njegovim djelima?13Jedi med, sine moj, jer je dobar,
        i saće je slatko nepcu tvome.14Takva je, znaj, i mudrost tvojoj
            duši:
    ako je nađeš, našao si budućnost
        i nada tvoja neće propasti.15Ne postavljaj, opaki, zasjede stanu
            pravednikovu,
        ne čini nasilja boravištu njegovu;16jer padne li pravednik i sedam puta,
            on ustaje,
        a opaki propadaju u nesreći.17Ne veseli se kad padne neprijatelj
            tvoj
        i ne kliči srcem kada on posrće,18da ne bi vidio Jahve i za zlo uzeo
        i obratio srdžbu svoju od njega.19Nemoj se srditi zbog zločinaca,
        nemoj zavidjeti opakima,20jer zao čovjek nema budućnosti,
        svjetiljka opakih gasi se.21Boj se Jahve, sine moj, i kralja:
        i ne buni se ni protiv jednoga
            ni protiv drugoga.22Jer iznenada provaljuje nesreća
            njihova
        i tko zna kad će doći propast
            njihova.
IV. NASTAVAK IZREKA MUDRACA
    23I ovo je od mudraca:
    Ne valja biti pristran na sudu.24Tko opakomu veli: "Pravedan si",
        proklinju ga narodi i kunu puci;25a oni koji ga ukore nalaze
            zadovoljstvo,
        i na njih dolazi blagoslov sreće.26U usta ljubi
        tko odgovara pošteno.27Svrši svoj posao vani
        i uredi svoje polje,
        potom i kuću svoju zidaj.28Ne svjedoči lažno na bližnjega
            svoga:
        zar ćeš varati usnama svojim?29Ne reci: "Kako je on meni učinio,
            tako ću i ja njemu;
        platit ću tom čovjeku po djelu
            njegovu!"30Prolazio sam mimo polje nekog
            lijenčine
        i mimo vinograd nekog luđaka,31i gle, sve bijaše zaraslo u koprive,
        i sve pokrio čkalj,
        i kamena ograda porušena.32Vidjeh to i pohranih u srcu,
        promotrih i uzeh pouku:33"Još malo odspavaj, još malo
            odrijemaj,
        još malo podvij ruke
            za počinak,34i doći će tvoje siromaštvo kao skitač
        i oskudica kao oružanik!"
V. DRUGA SALOMONOVA ZBIRKA IZREKA
Izr 25.
I ovo su mudre izreke Salomonove; sabrali ih ljudi Ezekije, kralja judejskog.2Slava je Božja sakrivati stvar,
        a slava kraljevska istraživati je.3Neistražljivo je nebo u visinu,
            zemlja u dubinu
        i srce kraljevsko.4Ukloni trosku od srebra,
        i uspjet će posao zlataru.5Ukloni opakoga ispred kralja,
        i utvrdit će se pravicom prijestol
            njegov.6Ne veličaj se pred kraljem
        i ne sjedaj na mjesto velikaško,7jer je bolje da ti se kaže:
            "Popni se gore"
        nego da te ponize pred odličnikom.8Što su ti oči vidjele
        ne iznosi prebrzo na raspru;
    jer što ćeš učiniti na koncu
        kad te opovrgne bližnji tvoj?9Kad si u parbi s bližnjim svojim,
        ne otkrivaj tuđe tajne,10da te ne izgrdi tko čuje
        i da ti se kleveta ne vrati.11Riječi kazane u pravo vrijeme
        zlatne su jabuke u srebrnim
            posudama.12Mudrac koji kori uhu je poslušnu
        zlatan prsten i ogrlica od tanka
            zlata.13Vjeran je glasnik onomu tko ga
            šalje
        kao ledena studen u doba žetve:
        on krijepi dušu svoga gospodara.14Tko se diči lažljivim darom,
        on je kao oblak i vjetar bez kiše.15Strpljivošću se ublažava sudac,
        mek jezik i kosti lomi.16Kad naiđeš na med, jedi umjereno,
        kako se ne bi prejeo i pojedeno
            izbljuvao.17Rijetko zalazi u kuću bližnjega svoga,
        da te se ne zasiti i ne zamrzi na te.18Čovjek koji svjedoči lažno na
            bližnjega svoga
        on je kao bojni malj i mač i oštra
            strijela.19Uzdanje u bezbožnika na dan
            nevolje -
        krnjav je zub i noga klecava.20Kao onaj koji skida haljinu u
            zimski dan
        ili ocat lije na ranu,
        takav je onaj tko pjeva pjesmu
            turobnu srcu.21Ako je gladan neprijatelj tvoj,
            nahrani ga kruhom,
        i ako je žedan, napoji ga vodom.22Jer mu zgrćeš ugljevlje na glavu
        i Jahve će ti platiti.23Sjeverni vjetar donosi dažd,
        a himben jezik srdito lice.24Bolje je stanovati pod rubom krova
        nego u zajedničkoj kući sa ženom
            svadljivom.25Kao studena voda žednu grlu,
        takva je dobra vijest iz zemlje
            daleke.26Kao zatrpan izvor i vrelo zamućeno,
        takav je pravednik koji kleca pred
            opakim.27Jesti mnogo meda nije dobro
        niti tražiti pretjerane časti.28Grad razvaljen i bez zidova -
        takav je čovjek koji nema vlasti
            nad sobom.
Izr 26.
Kao snijeg ljeti ili kiša o žetvi,tako pristaju počasti
            bezumnomu.2Kao vrabac kad prhne i lastavica
            kad odleti,
        tako se i bezrazložna kletva ne
            ispunja.3Bič konju, uzda magarcu,
        a šiba leđima bezumnika.4Ne odgovaraj bezumniku po njegovoj
            ludosti,
        da mu i sam ne postaneš jednak.5Odgovori bezumniku po ludosti
            njegovoj,
        da se ne bi učinio sam sebi mudar.6Odsijeca noge sebi i gorčinu pije
        tko po bezumnom poruke šalje.7Klecava bedra u hromoga -
        mudra je izreka u ustima
            bezumničkim.8Kamen za praćku vezuje
        tko bezumnom iskazuje čast.9Trnovita grana u ruci pijanice:
        mudra izreka u ustima bezumnika.10Strijelac koji ranjava
            sve prolaznike:
        takav je onaj tko unajmljuje
            bezumnika.11Bezumnik se vraća svojoj ludosti
        kao što se pas vraća na svoju
            bljuvotinu.12Vidiš li čovjeka koji se sam sebi
            mudrim čini?
        Znaj, i od bezumnika ima više nade
            nego od njega!13Lijenčina veli:
    "Zvijer je na putu,
        i lav je na ulicama."14Kao što se vrata okreću na stožerima
            svojim,
        tako i lijenčina na postelji svojoj.15Lijenčina umače ruku u zdjelu,
        ali je ne može prinijeti ustima.16Lijenčina se čini sebi mudrijim
        od sedmorice koji umno
            odgovaraju.17Psa za uši hvata
        tko se, u prolazu, umiješa u raspru
            koja ga se ne tiče.18Kao bjesomučnik
        koji baca zublje, strelice i sije
            smrt,19takav je čovjek koji vara bližnjega
            svoga
        i veli: "Samo se našalih."20Kad nestane drva, oganj se gasi,
        i kad više nema klevetnika,
            prestaje svađa.21Ugljen je za žeravnicu i drvo za
            oganj,
        a svadljivac da raspaljuje svađu.22Klevetnikove su riječi kao slastice:
        spuštaju se u dno utrobe.23Srebrna gleđa preko zemljana suđa:
        laskave usne i opako srce.24Mrzitelj hini usnama svojim,
        a u sebi nosi prijevaru;25ne vjeruj mu kad ljupkim glasom
            govori,
        jer u srcu mu je sedam grdila;26ako himbom skriva mržnju,
        njegova će se opačina otkriti na
            zboru.27Tko jamu kopa, sam u nju pada,
        i tko kamen valja, na njega se
            prevaljuje.28Lažljiv jezik mrzi svoje žrtve,
        laskava usta propast spremaju.
Izr 27.
Ne hvali se danom sutrašnjimjer ne znaš što danas može
            donijeti.2Neka te hvali drugi, a ne tvoja usta,
        tuđinac, a ne tvoje usne.3Težak je kamen i pijesak je težak,
        ali je od obojega teži bezumnikov
            bijes.4Jarost je okrutna i srdžba žestoka
        a tko će odoljeti ljubomoru?5Bolji je javni ukor
        nego lažna ljubav.6Čestiti su udarci prijateljevi,
        a lažni poljupci neprijateljevi.7Sito grlo prezire i med samotok,
        a gladnu je i sve gorko - slatko.8Kao ptica daleko od gnijezda svog,
        takav je čovjek daleko od svojeg
            zavičaja.9Kao što ulje i kad vesele srce,
        tako i slatkoća prijateljstva tješi
            dušu.10Ne ostavljaj prijatelja svoga ni
            prijatelja očeva
        i ne dolazi u kuću bratovu kad si
            u nesreći;
        bolji je susjed blizu nego brat
            daleko.11Budi mudar, sine moj, i obraduj
            mi srce
        da mogu odgovoriti onome koji
            me grdi.12Pametan čovjek opazi zlo i skrije se,
        a glupaci idu bezbrižno i trpe
            kaznu.13Uzmi haljinu onomu tko je jamčio
            za drugoga
        i oplijeni ga mjesto tuđinca.14Tko pozdravlja svoga prijatelja
            naglas,
        a rano ujutro,
        prima mu se blagoslov za kletvu.15Streha što prokišnjava za žestoke
            kiše
        i svadljiva žena - jedno su te isto.16Tko nju zaustavlja, zaustavlja vjetar
        i desnicom hvata ulje.17Željezo se željezom oštri
        i čovjek oštri jedan drugoga.18Tko čuva smokvu, jede od njena
            ploda,
        i tko čuva svoga gospodara,
            poštiva se.19Kao što se u vodi različito odražava
            lice od lica,
        tako i u srcu čovjek od čovjeka.20Carstvo Smrti i Propast ne mogu se
            zasititi,
            tako ni oči čovječje.21Taljika je za srebro i peć za zlato,
        a čovjek se poznaje po ustima
            koja ga hvale.22Da bezumnika stučeš tučkom
            u stupi,
        ne bi ga ostavila ludost njegova.23Brižno pazi na stoku svoju
        i srcem se brini o stadima,24jer blago ne traje dovijeka;
        i baštini li se kruna od koljena
            do koljena?25Kad trava nikne i zelen se pokaže
        i bilje se kupi planinsko,26tad su ti janjci za odijelo
        i jarci za kupovinu polja;27tad imaš izobilje kozjega mlijeka
            sebi za jelo,
        i za hranu kući svojoj
        i za prehranu sluškinjama svojim.
Izr 28.
Opaki bježe i kad ih nitko neprogoni,
        a pravednici su neustrašivi kao
            mladi lav.2Kad se u zemlji griješi,
            mnogi su joj knezovi,
        a s čovjekom razumnim i umnim
            uprava je postojana.3Čovjek opak koji tlači ubogoga -
        kiša je razorna poslije koje kruha
            nema.4Koji zapuštaju Zakon,
            veličaju opake,
        a koji se drže Zakona,
            protive im se.5Zli ljudi ne razumiju pravice,
        a koji traže Jahvu, razumiju sve.6Bolji je siromah koji živi bezazleno
        nego bogataš koji kroči krivim
            putem.7Tko se drži Zakona,
            razuman je sin,
        a tko se druži s izbjeglicama,
            sramoti oca svoga.8Tko umnožava bogatstvo svoje
            lihvom i pridom,
        skuplja ga onomu tko je milostiv
            ubogima.9Tko uklanja uho svoje da ne sluša
            Zakona,
        i molitva je njegova mrska.10Tko zavodi poštene na put zao,
        past će u jamu svoju,
        a pošteni će baštiniti sreću.11Bogat se čovjek čini sebi mudrim,
        ali će ga razuman siromah
            raskrinkati.12Velika je slava kad se raduju
            pravednici,
        a kad se dižu opaki, ljudi se kriju.13Tko skriva svoje grijehe, nema sreće,
        a tko ih ispovijeda i odriče ih se,
            milost nalazi.14Blago čovjeku uvijek bojaznu,
        jer čovjek okorjela srca zapada u
            nesreću.15Lav koji riče i gladan medvjed:
        takav je opak vladalac siromašnu
            narodu.16Nerazuman knez čini mnoga nasilja,
        a koji mrzi lakomost, dugo živi.17Onaj koga tišti krvna krivica,
        do groba bježi:
        ne zaustavljajte ga.18Spasava se tko živi pravedno,
        tko se koleba između dva puta,
        propada na jednom od njih.19Tko obrađuje svoju zemlju,
            nasitit će se kruha,
        a tko trči za tlapnjama,
            nasitit će se siromaštva.20Čestit čovjek stječe blagoslov,
        a tko hrli za bogatstvom,
            ne ostaje bez kazne.21Ne valja biti pristran na sudu,
        jer i za zalogaj kruha čovjek
            čini zlo.22Pohlepnik hrli za bogatstvom,
        a ne zna da će ga stići oskudica.23Tko kori čovjeka, nalazi poslije veću
            milost
        nego onaj koji laska jezikom.24Tko pljačka oca svoga i majku
            svoju i veli: "Nije grijeh",
        drug je razbojniku.25Lakomac zameće svađu,
        a tko se uzda u Jahvu, uspjet će.26Bezuman je tko se uzda u svoje srce,
        a spasava se tko živi mudro.27Tko daje siromahu, ne trpi oskudicu;
        a tko odvraća oči svoje, bit će
            proklet.28Kad se dižu opaki, ljudi se kriju,
        a kad propadaju, tad se množe
            pravednici.
Izr 29.
Čovjek koji, po opomeni, ostajetvrdoglav,
        u tren će se slomiti,
            i neće mu biti spasa.2Narod se veseli kad se množe
            pravednici,
        a puk uzdiše kad zavlada opaki.3Čovjek koji ljubi mudrost, veseli
            oca svoga,
        a koji se druži s bludnicama,
            rasipa imetak.4Kralj pravicom održava državu,
        a ruši je čovjek koji nameće daće.5Čovjek koji laska bližnjemu svome
        razapinje mrežu stopama
            njegovim.6U grijehu je zamka zlu čovjeku,
        a pravednik likuje i veseli se.7Pravednik razumije pravo malenih,
        a opaki ne shvaća spoznaju.8Podsmjevači uzbunjuju grad,
        a mudri stišavaju srdžbu.9Kad se mudrac parbi s bezumnikom,
        il' se srdio, il' se smijao,
            svejednako mira nema.10Krvopije mrze poštenoga,
        a pravednici mu se za život brinu.11Bezumnik izlijeva sav svoj gnjev,
        a mudrac susteže svoju srdžbu.12Ako vladalac posluša riječ lažljivu,
        sve mu sluge postaju opake.13Siromah se i gulikoža susreću:
        Jahve obojici prosvjetljuje oči.14Kralj koji sudi siromasima po
            istini
        ima prijesto čvrst dovijeka.15Šiba i ukor podaruju mudrost,
        a razuzdan mladić sramoti majku
            svoju.16Kad se množe opaki, množi se i
            grijeh,
        ali pravednici promatraju propast
            njihovu.17Ukori sina svoga, i zadovoljit će te
        i dati radost duši tvojoj.18Kad objave nema, narod se razuzda,
        a blago onome tko se drži
            Zakona!19Samim se riječima sluga ne
            popravlja,
        jer se ne pokorava iako umom
            shvaća.20Jesi li vidio čovjeka brza na
            riječima?
        I bezumnik ima više nade
            nego on.21Tko mazi slugu svoga od djetinjstva
        bit će mu poslije neposlušan.22Gnjevljiv čovjek zameće svađu,
        a naprasit čovjek počini mnoge
            grijehe.23Oholost ponizuje čovjeka,
        a ponizan duhom postiže časti.24Tko s lupežom plijen dijeli, mrzi sebe
            samog:
        čuje proklinjanje i ništa ne otkriva.25Strah čovjeku postavlja zamku,
        a tko se uzda u Jahvu, nalazi
            okrilje.26Mnogi traže milost vladaočevu,
        ali Jahve dijeli pravdu svakome.27Nepravednik je mrzak pravednicima,
        a pravednik je mrzak opakima.
VI. RIJEČI AGUROVE
Izr 30.
Riječi Agura, sina Jakeova, iz Mase; proročanstvo njegovo za Itiela, za Itiela i Ukala.2Da, preglup sam da bih bio čovjek
        i nemam razbora čovječjeg.3Ne stekoh mudrosti
        i ne poznajem znanosti svetih!4Tko uzađe na nebo i siđe?
        Tko uhvati vjetar u šake svoje?
    Tko sabra vode u plašt svoj?
        Tko postavi krajeve zemaljske?
    Kako se zove i kako mu se zove sin?
        Znaš li?5Svaka je Božja riječ prokušana,
        štit onima koji se u nj uzdaju.6Ne dodaji ništa njegovim riječima,
        da te ne prekori
        i ne smatra lažljivim.7Za dvoje te molim,
        ne uskrati mi, dok ne umrem:8udalji od mene licemjernu i lažnu
            riječ;
        ne daj mi siromaštva ni
            bogatstva:
        hrani me kruhom mojim
            dostatnim;9inače bih, presitivši se,
            zatajio tebe
        i rekao: "Tko je Jahve?"
    Ili bih, osiromašivši, krao
        i oskvrnio ime Boga svojega.10Ne klevetaj sluge gospodaru njegovu,
        jer bi te mogao kleti i ti morao
            okajati.11Ima izrod koji kune oca svoga
        i ne blagoslivlje majke svoje!12Izrod koji za se misli da je čist,
        a od kala svojeg nije opran!13Izrod uznositih očiju
        koji visoko diže svoje trepavice!14Izrod komu su zubi mačevi
        i očnjaci noževi
    da proždiru nesretnike na zemlji
        i siromahe među ljudima!
VII. BROJČANE IZREKE
15Pijavica ima dvije kćeri:
        "Daj! Daj!"
    Postoje tri stvari nezasitne
        i četiri koje ne kažu: "Dosta!"16Carstvo smrti,
        jalova utroba,
    zemlja nikad gasna vode
        i vatra koja nikad ne kaže:
            "Dosta!"17Oko koje se ruga ocu
        i odriče posluh majci
    iskljuvat će potočni gavrani
        i izjesti mladi orlovi.18Troje mi je nedokučivo,
        a četvrto ne razumijem:19put orlov po nebu,
        put zmijin po stijeni,
    put lađin posred mora
        i put muškarčev djevojci.20Takav je put preljubnice:
        najede se, obriše usta
        i veli: "Nisam sagriješila."21Od troga se zemlja ljulja,
        a četvrtoga ne može podnijeti:22od roba kad postane kralj
        i kad se prostak kruha nasiti,23od puštenice kad se uda
        i sluškinje kad istisne svoju
            gospodaricu.24Četvero je maleno na zemlji,
        ali mudrije od mudraca:25mravi, nejaki stvorovi,
        koji sebi ljeti spremaju hranu;26jazavci, stvorovi bez moći,
        što u stijeni grade sebi stan;27skakavci, koji nemaju kralja,
        a svi idu u poretku;28gušter, što se rukama hvata,
        a prodire u kraljevske palače.29Troje ima lijep korak,
        a četvero lijepo hodi:30lav, junak među zvijerima,
        koji ni pred kim ne uzmiče;31pijetao što se odvažno šeće među
            kokošima;
        jarac koji vodi stado;
        i kralj sa svojom vojskom.32Ako si ludovao oholeći se
        ili to svjesno činio,
        stavi ruku na usta.33Kad se mlijeko mete, izlazi maslac;
        kad se nos pritisne, poteče krv;
        kad se srdžba potisne, dobiva se
            spor.
VIII. RIJEČI LEMUELOVE
Izr 31.
Riječ Lemuela, kralja Mase, kojima ga je učila majka njegova.2Ne, sine moj!
        Ne, sine srca mog!
        Ne, sine zavjeta mojih!3Ne daj snage svoje ženama
        ni putova svojih zatiračima
            kraljeva.4Nije za kraljeve, Lemuele,
        ne pristaje kraljevima vino piti,
        ni glavarima piće opojno,5da u piću ne zaborave zakona
        i prevrnu pravo nevoljnicima.6Dajte žestoko piće onomu koji će
            propasti
        i vino čovjeku komu je gorčina
            u duši:7on će piti i zaboraviti svoju bijedu
        i neće se više sjećati
            svoje nevolje.8Otvaraj usta svoja za nijemoga
        i za pravo sviju nesretnika što
            propadaju.9Otvaraj usta svoja, sudi pravedno
        i pribavi pravo siromahu i
            nevoljniku.
IX. PJESMA O VRSNOJ ŽENI
10Tko će naći ženu vrsnu?
        Više vrijedi ona nego biserje.11Muževljevo se srce uzda u nju
        i blagom neće oskudijevati.12Ona mu čini dobro, a ne zlo,
        u sve dane vijeka svojeg.13Pribavlja vunu i lan
        i vješto radi rukama marnim.14Ona je kao lađa trgovačka:
        izdaleka donosi kruh svoj.15Još za noći ona ustaje,
        hrani svoje ukućane
        i određuje posao sluškinjama
            svojim.16Opazi li polje, kupi ga;
        plodom svojih ruku sadi vinograd.17Opasuje snagom bedra svoja
        i živo miče rukama.18Vidi kako joj posao napreduje:
        noću joj se ne gasi svjetiljka.19Rukama se maša preslice
        i prstima drži vreteno.20Siromahu dlan svoj otvara,
        ruke pruža nevoljnicima.21Ne boji se snijega za svoje ukućane,
        jer sva čeljad ima po dvoje
            haljine.22Sama sebi šije pokrivače,
        odijeva se lanom i purpurom.23Muž joj je slavan na Vratima,
        gdje sjedi sa starješinama
            zemaljskim.24Platno tka i prodaje ga
        i pojase daje trgovcu.25Odjevena je snagom i dostojanstvom,
        pa se smije danu budućem.26Svoja usta mudro otvara
        i pobožan joj je nauk na jeziku.27Na vladanje pazi ukućana
        i ne jede kruha besposlice.28Sinovi njezini podižu se i sretnom
            je nazivaju,
        i muž njezin hvali je:29"Mnoge su žene bile vrsne,
        ali ti ih sve nadmašuješ."30Lažna je ljupkost, tašta je ljepota:
        žena sa strahom Gospodnjim
            zaslužuje hvalu.31Plod joj dajte ruku njezinih
        i neka je na Vratima hvale djela
            njezina!
Propovjednik (Prop.)
Prop 1.
Misli Propovjednika, Davidova sina, kralja u Jeruzalemu.
    2Ispraznost nad ispraznošću, veli Propovjednik, ispraznost nad ispraznošću, sve je ispraznost!
    3Kakva je korist čovjeku od svega truda njegova kojim se trudi pod suncem?
PRVI DIO
Proslov
    4Jedan naraštaj odlazi, drugi dolazi, a zemlja uvijek ostaje.
    5Sunce izlazi, sunce zalazi i onda hiti svojem mjestu odakle izlazi.
    6Vjetar puše na jug i okreće se na sjever, kovitla sad ovamo sad onamo i vraća se u novom vrtlogu.
    7Sve rijeke teku u more i more se ne prepunja; odakle teku rijeke, onamo se vraćaju da ponovo počnu svoj tok.
    8Sve je mučno. Nitko ne može reći da se oči nisu do sita nagledale i uši dovoljno naslušale.
    9Što je bilo, opet će biti, i što se činilo, opet će se činiti, i nema ništa novo pod suncem.
    10Ima li išta o čemu bi se moglo reći: "Gle, ovo je novo!" Sve je već davno prije nas postojalo.
    11Samo, od prošlosti ne ostade ni spomena, kao što ni u budućnosti neće biti sjećanja na ono što će poslije doći.
1. Salomonov život
    12Ja, Propovjednik, bijah kralj nad Izraelom u Jeruzalemu.
    13I trudih se da mudrošću istražim i dokučim sve što biva pod nebom; o, kako mučnu zadaću zadade Bog sinovima ljudskim.
    14Vidjeh sve što se čini pod suncem: kakve li ispraznosti i puste tlapnje!15Što je krivo, ne može se ispraviti;
    čega nema, izbrojiti se ne može.
    16Rekoh onda sam sebi: "Gle, stekao sam veću mudrost nego bilo tko od mojih prethodnika u Jeruzalemu. Duh moj sabrao je golemu mudrost i znanje." 17Mudrost pomnjivo proučih, a tako i glupost i ludost, ali sam spoznao da je to pusta tlapnja.18Mnogo mudrosti - mnogo jada;
        što više znanja, to više boli.
Prop 2.
Tad rekoh u srcu svom: "Daj da okušam užitak i vidim što naslada pruža" - ali gle: i to je ispraznost!
    2O smijehu rekoh: "Ludost je"; o užitku: "Čemu valja?"
    3Odlučih tijelo krijepiti vinom, a srce posvetiti mudrosti; poželjeh prigrliti i ludost, kako bih spoznao usrećava li ljude ono što pod nebesima čine za izbrojenih dana svojega života.
    4Učinih velika djela: sazidah sebi palače, zasadih vinograde; 5uredih perivoje i voćnjake, nasadih u njima voćke svakojake. 6Načinih jezera da plodna sadišta natapam.
    7Nakupovah robova i robinja, imadoh i sluge domaće, a tako i stada krupne i sitne stoke više no itko prije mene u Jeruzalemu.
    8Nagomilah srebro i zlato i blago kraljeva i pokrajina, nabavih pjevače i pjevačice i svakoga raskošja ljudskog, sve škrinju na škrinji.
    9I postadoh tako velik, veći no bilo tko prije mene u Jeruzalemu; a nije me ni mudrost moja ostavila.
    10I što god su mi oči poželjele, nisam im uskratio, niti branih srcu svojemu kakva veselja, već se srce moje veselilo svakom trudu mojem, i takva bi nagrada svakom mojem naporu.
    11A onda razmotrih sva svoja djela, sve napore što uložih da do njih dođem - i gle, sve je to opet ispraznost i pusta tlapnja! I ništa nema valjano pod suncem.
    12Okrenuh zatim misao svoju mudrosti, gluposti i ludosti. Što, na priliku, čini kraljev nasljednik? Ono što je već učinjeno.
    13I spoznadoh da je bolja mudrost od ludosti, kao što je svjetlost bolja od tame.14Mudracu su oči u glavi,
        a bezumnik luta u tami.
    Ali također znam da obojicu stiže ista kob.
    15Zato rekoh u sebi: "Kakva je sudbina luđaku, takva je i meni. Čemu onda žudjeti za mudrošću?" I rekoh u srcu: "I to je ispraznost!"
    16Jer trajna spomena nema ni mudru ni bezumniku: obojicu će poslije nekog vremena prekriti zaborav! I, jao, mudrac mora umrijeti kao i bezumnik.
    17Omrznuh život, jer mi se učini mučnim sve što se zbiva pod suncem: sve je ispraznost i pusta tlapnja.
    18Zamrzih sve za što sam se pod suncem trudio i što sad ostavljam svome nasljedniku.
    19Tko zna hoće li on biti mudar ili lud? Pa ipak on će biti gospodar sve moje muke u koju uložih sav svoj napor i mudrost pod suncem. I to je ispraznost.
    20I stao sam srcem očajavati zbog velikog napora kojim sam se trudio pod suncem.
    21Jer čovjek se trudi mudro i umješno i uspješno, pa sve to mora ostaviti u baštinu drugomu koji se oko toga nije uopće trudio. I to je ispraznost i velika nevolja.
    22Jer što on dobiva za sav svoj napor i trud koji je pod suncem podnio?
    23Jer svi su njegovi dani doista mukotrpni, poslovi mu puni brige; čak ni noću ne miruje srce njegovo. I to je ispraznost.
    24Nema čovjeku druge sreće već jesti i piti i biti zadovoljan svojim poslom. I to je, vidim, dar Božje ruke.
    25Jer tko bi mogao jesti, tko li nezadovoljan biti, osim po njemu. 26Mudrost, spoznaju, radost on daruje onom tko mu je po volji, a grešniku nameće zadaću da sabira i skuplja za onoga tko je po volji Bogu. I to je ispraznost i pusta tlapnja.
2. Smrt
Prop 3.
Sve ima svoje doba i svaki posao pod nebom svoje vrijeme.2Vrijeme rađanja i
    vrijeme umiranja;
    vrijeme sađenja i
    vrijeme čupanja posađenog.3Vrijeme ubijanja i
    vrijeme liječenja;
    vrijeme rušenja i
    vrijeme građenja.4Vrijeme plača i
    vrijeme smijeha;
    vrijeme tugovanja i
    vrijeme plesanja.5Vrijeme bacanja kamenja i
    vrijeme sabiranja kamenja;
    vrijeme grljenja i
    vrijeme kad se ostavlja grljenje.6Vrijeme traženja i
    vrijeme gubljenja;
    vrijeme čuvanja i
    vrijeme odbacivanja.7Vrijeme deranja i
    vrijeme šijenja;
    vrijeme šutnje i
    vrijeme govorenja.8Vrijeme ljubljenja i
    vrijeme mržnje;
    vrijeme rata i
    vrijeme mira.
    9Koja je posleniku korist od njegovih napora?
    10Razmišljam o mučnoj zadaći što je Bog zadade sinovima ljudskim.
    11Sve što on čini prikladno je u svoje vrijeme; ali iako je dopustio čovjeku uvid u vjekove, čovjek ne može dokučiti djela koja Boga čini od početka do kraja.
    12Znam da nije druge sreće čovjeku osim da se veseli i čini dobro za svojega života.
    13I kad čovjek jede i pije i uživa u svojem radu, i to je Božji dar.
    14I znam da sve što Bog čini, čini za stalno. Tome se ništa dodati ne može niti mu se može oduzeti; a Bog čini tako da ga se boje.
    15Što biva, već bijaše, i što će biti, već je bilo; a Bog obnavlja što je prohujalo.
    16Još vidim kako pod suncem umjesto pravice vlada nepravda i umjesto pravednika zločinac.
    17Zato rekoh u sebi: "Bog će suditi i pravedniku i zločincu, jer ovdje ima vrijeme za svaku namjeru i čin."
    18Još rekoh u sebi: "Ljudi se ponašaju tako da Bog može pokazati kakvi su uistinu, da su jedni drugima poput zvijeri."
    19Jer zaista, kob ljudi i zvijeri jedna je te ista. Kako ginu oni, tako ginu i one; i dišu jednakim dahom, i čovjek ničim ne nadmašuje zvijer, jer sve je ispraznost.
    20I jedni i drugi odlaze na isto mjesto; svi su postali od praha i u prah se vraćaju.
    21Tko zna da li dah ljudski uzlazi gore, a dah zvijeri silazi dolje k zemlji?
    22Uviđam da čovjeku druge sreće nema osim radosti u svome djelu, jer to je ljudska sudbina. A tko će ga dovesti do toga da dozna što će biti poslije njega?
3. Zajednički život
Prop 4.
Opet stadoh promatrati sva nasilja koja se čine pod suncem, i gle, suze potlačenih, i nikog nema da ih utre; i nasilje iz tlačiteljske ruke, a zaštitnika niotkuda.
    2Zato sretnima smatram mrtve koji su već pomrli; sretniji su od živih što još žive. 3A od obojih je sretniji onaj koji još nije postao, koji nije vidio zlih djela što se čine pod suncem.
    4Nadalje iskusih da svaki napor i svaki uspjeh pribavlja čovjeku zavist njegova bližnjeg. I to je ispraznost i pusta tlapnja.5Bezumnik prekriži ruke
        i izjeda sebe.6Bolja je puna šaka u miru
        nego obje pregršti mučna rada
            i puste tlapnje.
    7I još jednu opazih ispraznost pod suncem:
    8Čovjek potpun samac - bez sina, bez brata, i opet nema kraja njegovu trudu; oči mu se ne mogu nasititi blaga; a ne misli: za koga se mučim i uskraćujem dobro sebi? I to je ispraznost i zla briga.
    9Bolje je dvojici nego jednome, jer imaju bolju plaću za svoj trud.
    10Padne li jedan, drugi će ga podići; a teško jednomu! Ako padne, nema nikoga da ga podigne.
    11Pa ako se i spava udvoje, toplije je; a kako će se samac zagrijati?
    12I ako tko udari na jednoga, dvojica će mu se oprijeti; i trostruko se uže ne kida brzo.13Bolji je mladić siromašan a mudar
        nego kralj star a lud,
            koji više ne zna za savjet.
    14Jer mladić može izići iz tamnice i postati kraljem, iako se rodio kao prosjak u svom kraljevstvu.
    15Opazih kako svi koji žive i hode pod suncem pristaju uz mladića, uz nastupnika koji ga naslijedi.
    16On stupa na čelo bezbrojnih podanika i kasniji se naraštaji ne mogahu zbog njega radovati. I to je zacijelo ispraznost i pusta tlapnja.
    17Kad odlaziš u Božji dom, pazi na korake svoje. Priđi da mogneš čuti - žrtva je valjanija nego prinos luđaka, jer oni i ne znaju da čine zlo.
Prop 5.
Ne nagli ustima svojim i ne žuri se s riječima pred Bogom, jer je Bog na nebu, a ti si na zemlji; zato štedi svoje riječi.2San dolazi od mnogih briga,
        a lud govor od mnoštva riječi.
    3Kad zavjetuješ štogod Bogu, odmah to izvrši, jer njemu nisu mili bezumnici. Zato ispuni svaki svoj zavjet.
    4Bolje je ne zavjetovati, nego zavjetovati a ne izvršiti zavjeta.
    5Ne daj ustima svojim da te navode na grijeh i ne reci kasnije pred anđelom da je bilo nehotice. Zašto pružati Bogu priliku da se srdi na riječ tvoju i uništi djelo tvojih ruku?6Koliko sanja, toliko i ispraznosti;
        mnogo riječi - isprazna tlapnja.
        Zato boj se Boga.
    7Ako vidiš gdje tlače siromaha i gaze pravo i pravicu u zemlji, ne čudi se tomu, jer nad visokim straži viši, a nad njim najviši.
    8Korist zemlje je nada sve; i kralj ovisi o zemljištu.
4. Novac
9Tko novce ljubi, nikad ih dosta
            nema;
        tko bogatstvo ljubi,
            nikad mu dosta probitka.
        I to je ispraznost.10Gdje je mnogo bogatstva,
        mnogo je i gotovana,pa kakva je korist od toga gospodaru, osim što ga očima gleda?
    11Sladak je dan radiši, jeo malo ili mnogo, dok bogatstvo ne da bogatašu zaspati.
    12I vidjeh teško zlo pod suncem: skupljeno blago što je na propast svojemu vlasniku.
    13Jer zlom nezgodom propadne takvo bogatstvo te sinu što mu se rodi ne ostane ništa.
    14Gol je izašao iz utrobe majke svoje i tako će gol i otići kakav je i došao; ništa nema od svega svojeg truda da ponese.
    15I to je teško zlo što tako odlazi kako je i došao; pa kakva mu je korist što se u vjetar mučio.
    16Sve svoje dane živi u tami, nevolji, brizi, bolesti i srdžbi.
    17Ovo, stoga, zaključujem: prava je sreća čovjeku jesti i piti i biti zadovoljan sa svim svojim trudom kojim se muči pod suncem za kratka vijeka koji mu je dao Bog, jer takva mu je sudbina dosuđena.
    18Pa ako je čovjeku Bog dao bogatstvo i imanje da ih uživa i bude zadovoljan svojim djelom - i to je dar od Boga.
    19Jer tada barem ne misli mnogo na dane svog života, kad mu Bog daje da mu se srce veseli.
Prop 6.
I vidjeh: ima još jedno zlo pod suncem i teško tišti ljude.
    2Nekomu Bog udijeli bogatstvo i blago i počasti te ima sve što mu duša poželi, ali mu ne udijeli da to i uživa, nego uživa tuđinac. To je ispraznost i grdna nevolja.
    3I velim: bolje je nedonošče od onoga koji bi rodio stotinu djece i živio mnogo godina, a sam se ne bi naužio dobra niti bi imao pogreba;4jer je nedonošče uzalud došlo
        i u tamu otišlo i ime mu je tamom
            pokriveno;5sunca čak ne vidje niti spozna -
        a spokojnije je od onoga.
    6Pa kad bi takav živio i dvije tisuće godina, a svojeg dobra ne bi uživao, zar ne odlaze obojica jednako na isto mjesto?7Čovjek se trudi samo da bi jeo,
        a želudac njegov nikad da se
            nasiti.
    8Jer po čemu je mudrac bolji od luđaka i što reći o siromahu koji se umije držati pred ljudima?
    9Bolje je očima vidjeti nego duhom lutati. I to je ispraznost i pusta tlapnja.
    10Što je već bilo, ime ima; i zna se što je čovjek; i on se ne može parbiti s jačim od sebe.
    11Što više riječi, to veća ispraznost svega, i koja je od toga korist čovjeku?
    12Tko zna što je dobro čovjeku u životu njegovu, za ono malo dana koje tako isprazno živi, koji mu prolaze kao sjena? Tko će kazati čovjeku što će biti poslije njega pod suncem?
DRUGI DIO
Proslov
Prop 7.
Bolji je dobar glas negoskupocjeno ulje,
        i smrtni dan nego dan rođenja.2Bolje je ići u kuću gdje je žalost
        nego u kuću gdje je gozba,
    jer ondje je kraj svakoga čovjeka,
        i tko je živ, nek' primi k srcu!3Bolji je jad nego smijeh,
        jer pod žalosnim licem srce je
            radosno.4Srce je mudrih ljudi u kući žalosti,
        a srce bezumnih u kući veselja.5Bolje je poslušati ukor mudra
            čovjeka
        negoli slušati hvalospjev luđaka.6Jer kao prasak trnja ispod kotla,
        takav je smijeh luđaka,
        i to je ispraznost.7Jer smijeh od mudraca čini luđaka
        i veselje kvari srce.
1. Uzvrat za čine
8Bolji je svršetak stvari nego njezin
            početak
        i bolja je strpljivost od oholosti.
    9Ne nagli u srdžbu, jer srdžba počiva u srcu luđaka.
    10Ne pitaj zašto su negdašnja vremena bila bolja od ovih, jer to nije mudro pitanje.
    11Mudrost je dragocjena baština i probitak onima na koje sunce sja.
    12Jer kao što je novac zaštita, tako je i mudrost; a prednost je mudrosti u tome što izbavlja onoga tko je ima.
    13Pogledaj djela Božja; tko može ispraviti što je on iskrivio?
    14U sretan dan uživaj sreću, a u zao dan razmišljaj: Bog je stvorio jedno kao i drugo - da čovjek ne otkrije ništa od svoje budućnosti.
    15Svašta vidjeh u svojemu ništavnom životu: pravednik propada unatoč svojoj pravednosti, a bezbožnik i dalje živi unatoč svojoj bezbožnosti.16Ne budi prepravedan
        i ne budi premudar;
        zašto da se uništavaš?17Ne budi preopak
        i ne budi lud;
        zašto bi umro prije vremena?
    18Dobro je da držiš jedno, ali ni drugo ne puštaj iz ruke, jer tko se boji Boga, izbavlja se od svega.
    19Mudrost mudraca veću moć daje gradu nego deset mogućnika.
    20Na zemlji nema pravednika koji, čineći dobro, ne bi nikad sagriješio.
    21I još jedno: nemoj se obazirati na govorkanje; čut ćeš možda da te sluga tvoj proklinjao; 22a zna tvoje srce kako si i ti često druge proklinjao.
    23Sve sam to mudrošću iskušao. Mislio sam da sam mudar, ali mi je mudrost bila nedokučiva.
    24Ono što jest, daleko je i duboko, tako duboko - tko da i pronađe?
    25I još jednom pokušah istražiti i shvatiti mudrost i smisao, da spoznam opačinu kao ludost, a ludost kao bezumlje.
    26Otkrih da ima nešto gorče od smrti - žena, ona je zamka, srce joj je mreža, a ruke okovi;
    tko je Bogu drag, izmiče joj,
        a grešnik je njezin sužanj.
    27Eto, to sam sve u svemu otkrio, veli Propovjednik.
    28I još sam tražio, ali bez uspjeha.
    Nađoh čovjeka - jednog od tisuću,
        a žene ne nađoh među svima
            nijedne.
    29Otkrih ovo: Bog stvori čovjeka jednostavnim, a on snuje nebrojene spletke.
Prop 8.
Tko je kao mudrac?Tko još umije tumačiti stvari?
    Mudrost čovjeku razvedruje lice
    i mijenja njegov namršteni lik.
    2Zato velim: slušaj kraljevu zapovijed zbog Božje zakletve.
    3Ne nagli da je prekršiš: ne budi tvrdoglav kad razlog nije dobar, jer on čini kako mu odgovara.
    4Jer kraljeva je riječ najjača, i tko ga smije pitati: "Što činiš?"
    5Tko se drži zapovijedi, ne poznaje nevolju, i mudrac zna za vrijeme i sud.
    6Jer postoji vrijeme i sud za sve, i čovjeka veoma tereti nedjelo njegovo
    7jer on ne zna što će biti; a tko mu može kazati kad će što biti?
    8Vjetar nitko ne može svladati, niti gospodariti nad danom smrtnim, niti ima odgode u ratu; niti opačina izbavlja onoga koji je čini.
    9Sve ovo vidjeh pazeći na sve što se čini pod suncem, kad čovjek vlada nad čovjekom na njegovu nesreću.
    10Dalje vidjeh kako opake nose na groblje, i ljudi iz svetog mjesta izlaze da ih slave zbog toga što su tako činili. I to je ispraznost.
    11Kad nema brze osude za zlo djelo, ljudsko je srce sklono činiti zlo.
    12I grešnik koji čini zlo i sto puta, dugo živi. Ja ipak znam da će biti sretni oni koji se boje Boga jer ga se boje.
    13Ali opak čovjek neće biti sretan i neće produljivati svoje dane ni kao sjena jer se ne boji Boga.
    14Ali je na zemlji ispraznost te pravednike stiže sudbina opakih, a opake sudbina pravednika. Velim: i to je ispraznost.
    15Zato slavim veselje, jer nema čovjeku sreće pod suncem nego u jelu, pilu i nasladi. I to neka ga prati u njegovoj muci za života koji mu Bog dade pod suncem.
2. Ljubav
    16Poslije svih napora da dokučim mudrost, pokušah spoznati što se radi na zemlji. Uistinu, čovjek ne nalazi spokojstva ni danju ni noću.
    17Promatram cjelokupno djelo Božje: i odista - nitko ne može dokučiti ono što se zbiva pod suncem. Jer ma koliko se čovjek trudio da otkrije, nikad ne može otkriti. Pa ni mudrac to ne može otkriti, iako misli da zna.
Prop 9.
Razmišljah o svemu tome i shvatih kako su i pravednici i mudraci, sa djelima svojim, u Božjoj ruci; i čovjek ne razumije ni ljubavi ni mržnje, i njemu su obje ispraznost.
    2Svima je ista kob, pravednomu kao i opakom, čistomu i nečistomu, onomu koji žrtvuje kao i onomu koji ne žrtvuje; jednako dobru kao i grešniku, onomu koji se zaklinje kao i onomu koji se boji zakletve.
    3Najgore je od svega što biva pod suncem ovo: ista je kob svima, ljudsko je srce puno zla, ludost je u srcima ljudi dok žive, a potom se pridružuju mrtvima.
    4Jer onaj tko je među živima, ima nade: i živ pas više vrijedi nego mrtav lav.
    5Živi barem znaju da će umrijeti, a mrtvi ne znaju ništa niti imaju više nagrade, jer se zaboravlja i spomen na njih.
    6Davno je nestalo i njihove ljubavi, i mržnje, i zavisti, i više nemaju udjela ni u čem što biva pod suncem.
    7Zato s radošću jedi svoj kruh
        i vesela srca pij svoje vino,
        jer se Bogu već prije svidjelo
            tvoje djelo.8U svako doba nosi haljine bijele
        i ulja nek' ne ponestane na tvojoj
            glavi.
    9Uživaj život sa ženom koju ljubiš u sve dane svojega ispraznog vijeka koji ti Bog daje pod suncem, jer to je tvoj udio u životu i u trudu kojim se trudiš pod suncem.
    10I što god nakaniš učiniti, učini dok možeš, jer nema ni djela, ni umovanja, ni spoznaje, ni mudrosti u Podzemlju u koje ideš.
3. Slučaj
    11Osim toga, vidjeh pod suncem: ne dobivaju trku hitri, ni boj hrabri; nema kruha za mudraca, ni bogatstva za razumne, ni milosti za učene, jer vrijeme i kob sve ih dostiže.
    12Čovjek ne zna svoga časa: kao ribe ulovljene u podmukloj mreži, i kao ptice u zamku uhvaćene, tako se hvataju sinovi ljudski u vrijeme nevolje koja ih iznenada spopada.
    13Još vidjeh pod suncem i ovu "mudrost" koja mi se učini velikom:
    14Bi jedan malen grad i u njem malo ljudi, a na nj udari velik kralj, opkoli ga i podiže oko njega velike opsadne tornjeve.
    15Ali se u njemu nađe čovjek siromah mudar koji spasi grad svojom mudrošću, a poslije se nitko nije sjećao toga čovjeka.
    16Ipak ja velim: bolja je mudrost nego jakost, ali se ne cijeni mudrost siromaha i ne slušaju njegove riječi.
    17Blage se riječi mudraca bolje čuju nego vika zapovjednika nad luđacima.
    18Mudrost više vrijedi nego bojno oružje, ali jedan jedini grešnik pokvari mnogo dobra.
Prop 10.
Uginula muha usmrdi mirisno ulje, a i malo ludosti jače je od mudrosti i časti.2Mudrac kroči pravim putem,
        a luđak krivim.
    3Dovoljno je da luđak pođe putem: kako razbora nema, svakomu pokazuje da je lud.
    4Ako se na te digne vladaočev gnjev, ne ostavljaj svoga mjesta, jer blagost sprečava velike grijehe.
    5Ima zlo što ga vidjeh pod suncem kao prestupak koji dolazi od vladaoca:
    6ludost se podiže na najviša mjesta, a veliki zauzimaju niske položaje.
    7Vidjeh sluge na konjima, a knezove gdje idu pješice kao sluge.8Tko jamu kopa, u nju pada;
        i tko ruši zid, ujeda ga zmija.9Tko lomi kamenje, ono ga ranjava;
        tko cijepa drva, može nastradati.
    10Kad zatupi željezo i oštrica mu nije nabrušena, tada treba više snage; a nagrada mudrosti je uspjeh.
    11Ako zmija ujede prije čaranja, ništa onda opčaratelj ne koristi.12Pune su miline riječi iz usta
            mudraca,
        a bezumnika upropašćuju njegove
            usne.
    13On počinje svoje besjede ludošću i svršava ih potpunim bezumljem.
    14Luđak previše govori: čovjek ne poznaje budućnost, i tko mu može kazati što će poslije njega biti?15Luđake mori njihov trud;
        tko ne zna puta, ne može u grad.
    16Jao tebi, zemljo, kad ti je kralj premlad i knezovi se već ujutro goste.
    17Blago tebi, zemljo, kad ti je kralj plemenit i knezovi ti u svoje vrijeme blaguju da se okrijepe, a ne da se opiju.18S lijenosti se ugiblju grede,
        zbog nebrige prokišnjava kuća.
    19Ali su gozbe radi zabave i vino uveseljava život, a novci pribavljaju sve.20Ni u svojoj misli ne kuni kralja,
        ni u svojoj ložnici ne kuni
            bogataša,
    jer će ptice odnijeti glas
        i kleveta lako okrilati.
Prop 11.
Baci kruh svoj na vodu i naći ćeš ga poslije mnogo vremena.
    2Podijeli sedmorici ili osmorici, jer ne znaš kakvo će zlo zadesiti zemlju.
    3Kad se oblaci napune kišom, prosiplju je na zemlju, a padne li drvo na jug ili na sjever, svejedno: gdje padne, ondje i ostaje.4Tko pazi na vjetar, ne sije,
        i tko gleda na oblake, ne žanje.
    5Kao što ne znaš koji je put vjetru ni kako postaju kosti u utrobi trudne žene, tako ne znaš ni djela Boga koji sve tvori.6Ujutro sij svoje sjeme,
        a navečer nek' ti ruka ne počiva.Jer ne znaš da li će biti bolje ovo ili ono, ili će oboje biti jednako dobro.
4. Starost
    7Ljupka je svjetlost i ugodno je očima vidjeti sunce.
    8Ali ako čovjek živi i mnogo godina, neka se uvijek veseli, a neka se sjeti da će tamnih dana biti mnogo. Ispraznost je sve što će doći.9Zato se raduj, mladiću, za svoje
            mladosti,
        i veseli se u danima
            svoga mladenaštva;
    idi putovima svoga srca
        i slijedi želje svojih očiju;
    ali znaj da će ti za sve to suditi Bog.10Ukloni dakle jad iz svoga srca
        i udalji bol od svojega tijela.Ali je isprazna i mladost i doba tamnih kosa.
Prop 12.
I sjećaj se svoga Stvoritelja u danima svoje mladosti prije nego dođu zli dani i prispiju godine kad ćeš reći: "Ne mile mi se."
    2Prije nego potamni sunce i
            svjetlost,
        mjesec i zvijezde,
        i vrate se oblaci iza kiše.3U dan kad zadrhte čuvari kuće
        i pognu se junaci,
    i dosađuju se mlinarice
        jer ih je premalo,
        i potamne oni koji gledaju kroz
            prozore;4kad se zatvore ulična vrata,
        oslabi šum mlina,
    kad utihne pjev ptice
        i zamru zvuci pjesme.5Kad je put uzbrdo muka
        i svaki izlazak prijetnja;
    a badem je u cvatu,
        i skakavac ne skače više,
        i koprov plot puca,jer čovjek ide u svoj vječni dom! A narikače već se kreću ulicama.6Prije nego se prekine srebrna vrpca
        i zlatna se svjetiljka razbije
    i razlupa se vrč na izvoru
        i slomi točak na bunaru;7i vrati se prah u zemlju kao što je iz nje i došao, a duh se vrati Bogu koji ga je dao.
    8Ispraznost nad ispraznostima, veli Propovjednik, sve je ispraznost.
Zaglavak
    9A osim toga što je sam Propovjednik bio mudar, on je i narod učio mudrosti te je odmjerio, ispitao i sastavio mnogo mudrih izreka. 10Ujedno se Propovjednik trudio pronaći prikladne riječi i izravno izraziti istinu.
    11Besjede su mudrih ljudi kao ostani i kao pobodeni kolci: pastir se njima služi na dobro svojega stada.
    12I na kraju, sine moj, znaj da je neizmjerno mnogo truda potrebno da se napiše knjiga i da mnogo učenje umara tijelo.
    13Čujmo svemu završnu riječ: "Boj se Boga, izvršuj njegove zapovijedi, jer - to je sav čovjek." 14Jer sva će skrivena djela, bila dobra ili zla, Bog izvesti na sud.
Pjesma nad pjesmama (Pj.)
PROSLOV: ČEŽNJA ZA ZARUČNIKOM
Pj 1.
SalomonovaPjesma nad pjesmama
Zaručnica
2Poljubi me poljupcem usta svojih,ljubav je tvoja slađa od vina.3Miris najboljih mirodija,ulje razlito ime je tvoje,zato te ljube djevojke.4Povuci me za sobom, bježimo!Kralj me uveo u odaje svoje.
Zbor djevojaka
Igrat ćemo se i radovati zbog tebe,slavit ćemo ljubav tvoju više nego
            vino.Pravo je da te ljube.
PJESMA PRVA: PRVI SUSRET
Zaručnica
5Crna sam ali lijepa,kćeri jeruzalemske,kao šatori kedarski,kao zavjese Salomonove.6Ne gledajte što sam garava,to me sunce opalilo.Sinovi majke moje rasrdili se
            na mene,postavili me da čuvam vinograde;a svog vinograda, koji je u meni,nisam čuvala.7Reci mi, ti koga ljubi duša moja,gdje paseš,gdje se u podne odmaraš,da ne lutam, tražeći te,oko stada tvojih drugova.
Zbor djevojaka
8Ako ne znaš, o najljepša među
            ženama,izađi i slijedi tragove stadai pasi kozliće svojeoko pastirskih koliba.
Zaručnik
9Usporedio bih te s konjimapod kolima faraonovim,o prijateljice moja.10Lijepi su obrazi tvojimeđu naušnicama,vrat tvoj pod ogrlicama.11Učinit ćemo za tebe zlatne naušnices privjescima srebrnim.
Dijalog zaručnice i zaručnika
12- Dok se kralj odmarana svojim dušecima,(tada) nard moj miriše.13Dragi mi je moj stručak smirnešto mi među grudima počiva.14Dragi mi je moj grozd ciprovu vinogradima engedskim.15- Gle, kako si lijepa,
            prijateljice moja,gle, kako si lijepa,imaš oči kao golubica.16- Gle, kako si lijep, dragi moj,gle, kako si mio.Zelenilo je postelja naša.17- Grede kuća naših cedri su,a natkrovlje čempresi.
Pj 2.
- Ja sam cvijet šaronski,ljiljan u dolu.2- Što je ljiljan među trnjem,to je prijateljica mojameđu djevojkama.3- Što je jabuka među šumskim
            stablima,to je dragi moj među mladićima;bila sam željna hlada njezina
            i sjedoh,plodovi njeni slatki su grlu mome.4Uveo me u odaje vinai pokrio me zastavom ljubavi.5Okrijepite me kolačima,osvježite jabukama,jer sam bolna od ljubavi.6Njegova mi je lijeva ruka
            pod glavom,a desnom me grli.7- Kćeri jeruzalemske, zaklinjem vassrnama i košutama poljskim,ne budite, ne budite ljubav mojudok sama ne bude htjela!
PJESMA DRUGA: UZAJAMNA LJUBAV RASTE
ZARUČNIK TRAŽI ZARUČNICU
Zaručnica
8Glas dragoga moga! Evo ga, dolazi,prelijeće brda, preskakuje brežuljke.9Dragi je moj kao srna,on je kao jelenče.Evo ga za našim zidom,gleda kroz prozore,
            zaviruje kroz rešetke.10Dragi moj podiže glas i govori mi:"Ustani, dragano moja, ljepoto moja,i dođi,11jer evo, zima je već minula,kiša je prošla i nestala.12Cvijeće se po zemlji ukazuje,vrijeme pjevanja dođei glas se grličin čujeu našem kraju.13Smokva je izbacila prve plodove,vinograd, u cvatu, miriše.Ustani, dragano moja, ljepoto mojai dođi.14Golubice moja,u spiljama kamenim,u skrovištima vrletnim,daj da ti vidim licei da ti čujem glas,jer glas je tvoj ugodani lice je tvoje krasno."15Pohvatajte lisice, male lisicešto oštećuju vinograde,naše vinograde u cvatu.16Dragi moj pripada meni,a ja njemu,on pase među ljiljanima.17Prije nego dan izdahnei sjene se spuste,vrati se, dragi moj:budi lagan kao srna,kao lane na gori Beteru.
ZARUČNICA TRAŽI ZARUČNIKA
Pj 3.
Po ležaju svome, u noćima,tražila samonoga koga ljubi duša moja,tražila sam ga, ali ga nisam našla.2Ustat ću dakle i optrčati grad,po ulicama i trgovima tražit ćuonoga koga ljubi duša moja:tražila sam ga, ali ga nisam našla.3Sretoše me čuvari koji grad obilaze:"Vidjeste li onoga koga ljubi
            duša moja?"4Tek što pođoh od njih,nađoh onoga koga ljubi duša moja.Uhvatila sam ga i neću ga pustiti,dok ga ne uvedem u kuću majke
            svoje,u ložnicu roditeljke svoje.5Zaklinjem vas, kćeri jeruzalemske,srnama i košutama poljskim,ne budite, ne budite ljubav mojudok sama ne bude htjela!
PJESMA TREĆA: ZARUČNICU DOVODE ZARUČNIKU
Zbor djevojaka u svadbenoj povorci
6Što se to diže iz pustinjekao stup dimaiz kada smirne i tamjanai svih prašaka mirodijskih?7Gle, to je nosiljka Salomonova,oko nje šezdeset kršnih momakaizmeđu najkršnijih u Izraelu.8Svi su vični mačevima,za rat su izvježbani,svakome je sablja o bokuzbog opasnosti noćnih.9Sebi je prijestolje načinio
            kralj Salomonod drveta libanskoga.10Stupove je napravio od srebra,naslon od zlata,sjedište od grimiza,unutra je sve ukrašeno ljubavljukćeri jeruzalemskih.11Izađite, kćeri sionske, i viditekralja Salomonapod dijademom kojim ga mati
            ovjenčalana dan svadbe njegove,na dan radosti njegova srca.
Zaručnik
Pj 4.
Kako si lijepa, prijateljice moja,kako si lijepa!Imaš oči kao golubica(kad gledaš) ispod koprene.Kosa ti je kao stado kozašto izađoše na brdo Gilead.2Zubi su ti kao stado ovaca
            ostriženihkad s kupanja dolaze:idu dvije i dvije kao blizankei nijedna nije osamljena.3Usne su tvoje kao trake od grimizai riječi su tvoje dražesne,kao kriške mogranja tvoji su obrazipod koprenom tvojom.4Vrat ti je kao kula Davidova,za obranu sagrađena:tisuću štitova visi na njoj,sve oklopi junački.5Tvoje su dvije dojkekao dva laneta, blizanca košutina,što pasu među ljiljanima.6Prije nego dan izdahnei sjene se spuste,poći ću na brdo smirne,na brežuljak tamjana.7Sva si lijepa, prijateljice moja,i nema mane na tebi.
Razgovor zaručnika i zaručnice
8Pođi sa mnom s Libana, nevjesto,pođi sa mnom s Libana.Siđi s vrha Amane,s vrha Senira i Hermona,iz lavljih spilja,s planina leopardskih.9Srce si mi ranila,sestro moja, nevjesto,srce si mi ranilajednim pogledom svojim,jednim samim biserom kolajne svoje.10Kako je slatka ljubav tvoja,sestro moja, nevjesto!Slađa je ljubav tvoja od vina,a miris ulja tvojih ugodnijiod svih mirisa.11S usana tvojih, nevjesto, saće kapa,pod jezikom ti je med i mlijeko,a miris je haljina tvojihkao miris libanski.12Ti si vrt zatvoren,sestro moja, nevjesto,vrt zatvoren i zdenac zapečaćen.13Mladice su tvoje vrt mogranjapun biranih plodova:14nard i šafran,mirisna trska i cimet,sa svim stabljikama tamjanovim,smirna i aloj s najboljim mirisima.15Zdenac je u mom vrtu,izvor žive vodekoja teče s Libana.
Zaručnica
16Ustani, sjevernjače,duni, južni vjetre,duni nad vrtom mojim,neka poteku njegovi mirisi.Neka dragi moj dođe u vrt svoj,neka jede najbolje plodove u njemu.
Zaručnik
Pj 5.
Došao sam u vrt svoj,o sestro moja, nevjesto,berem smirnu svoju i balzam svoj,jedem med svoj i saće svoje,pijem vino svoje i mlijeko svoje.Jedite, prijatelji,pijte i opijte se, mili moji!
PJESMA ČETVRTA: ZARUČNIČINA LJUBAV NA KUŠNJI
Zaručnica
2Ja spavam, ali srce moje bdi.Odjednom glas! Dragi moj
            mi pokuca:"Otvori mi, sestro moja,prijateljice moja,golubice moja, savršena moja,glava mi je puna rosea kosa noćnih kapi."3"Svukla sam odjeću svoju,kako da je odjenem?Noge sam oprala,kako da ih okaljam?"4Dragi moj promoli ruku kroz otvor,a sva mi utroba uzdrhta.5Ustadoh da otvorim dragome svome,a iz ruke mi prokapa smirnai poteče niz prste na ručku zavora.6Otvorih dragome svome,ali on se već bijaše udaljioi nestao.Ostala sam bez daha kad je otišao.Tražila sam ga, ali ga nisam našla,zvala sam, ali nije se odazvao.7Sretoše me čuvari koji grad obilaze,tukli su me, ranili i plašt mi uzeličuvari zidina.8Zaklinjem vas, kćeri jeruzalemske,ako nađete dragoga moga,što ćete mu reći?Da sam bolna od ljubavi.
Zbor djevojaka
9Što je tvoj dragi bolji od drugih,o najljepša među ženama,što je tvoj dragi bolji od drugihte nas toliko zaklinješ?
Zaručnica
10Dragi je moj bijel i rumen,ističe se među tisućama.11Glava je njegova kao zlato,zlato čisto,uvojci kao palmove mladice,crne poput gavrana.12Oči su njegove kao golubinad vodom potočnom;zubi mu kao mlijekom umiveni,u okvir poredani.13Obrazi su njegovi kao lijehemirisnog bilja, kao cvijeće ugodno,usne su mu ljiljaniiz kojih smirna teče.14Ruke su mu zlatno prstenjepuno dragulja,prsa su njegova kao čista bjelokostpokrita safirima.15Noge su mu stupovi od mramorana zlatnom podnožju.Stas mu je kao Liban,vitak poput cedra.16Govor mu je sladaki sav je od ljupkosti.Takav je dragi moj,takav je prijatelj moj,o kćeri jeruzalemske.
Zbor djevojaka
Pj 6.
Kamo je otišao dragi tvoj,o najljepša među ženama?Kuda je zamakao dragi tvoj,da ga tražimo s tobom?
Zaručnica
2Dragi je moj sišao u svoj vrtk lijehama mirisnog biljada pase po vrtovimai da bere ljiljane.3Ja pripadam dragome svome,dragi moj pripada meni,on pase među ljiljanima.
PJESMA PETA: PRISTALOST I RADOSTI ZARUČNICE
Zaručnik
4Lijepa si, prijateljice moja, kao Tirsa,krasna si kao Jeruzalem,strašna kao vojska pod zastavama.5Odvrati oči svoje od menejer me zbunjuju.Kosa je tvoja kao stado kozakoje silaze s Gileada.6Zubi su ti kao stado ovaca ostriženihkada s kupanja dolaze:idu dvije i dvije kao blizankei nijedna nije osamljena.7Kao kriške mogranja tvoji su obrazipod koprenom tvojom.8Ima šezdeset kraljica,osamdeset inoča,a djevojaka ni broja se ne zna.9Ali je samo jedna golubica moja,savršena moja,jedina u majke, izabranau roditeljke svoje.Vidjele su je djevojkei nazvale je blaženom,a kraljice i inočehvale su joj izrekle.10Tko je ova koja dolazikao što zora sviće,lijepa kao mjesec, sjajna kao sunce,strašna kao vojska pod zastavama?11Siđoh kroz nasade orahada vidim mladice u dolinama,da pogledam pupaju li vinogradi,cvatu li mogranji.12Ne znam kako,tek želja moja pope mena kola naroda mog kneževskog.
Zbor djevojaka
Pj 7.
Vrati se, Sulamko, vrati se,vrati se da te gledamo!
Zaručnik
Što ćete vidjeti na Sulamkikoja pleše u dva zbora?2Kako su krasni koraci tvojiu sandalama,kćeri kneževska!Pregibi su bokova tvojih kao grivnestvorene rukom umjetnika.3Pupak ti je kao okrugla čašakoja nikad nije bez pića.Trbuh ti je kao stog pšeniceograđen ljiljanima.4Dvije su dojke tvojedva laneta, blizanca košutina.5Vrat je tvoj kao kula bjelokosna.Oči su tvoje kao ribnjaci u Hešbonukod vrata batrabimskih.Nos ti je kao kula libanskašto gleda prema Damasku.6Glava je tvoja kao brdo Karmel,a kosa na glavi kao purpuri kralj se zapleo u njene pletenice.7Kako si lijepa i kako si ljupka,o najdraža, među milinama!8Stas je tvoj kao palma,grudi su tvoje grozdovi.9Rekoh: popet ću se na palmuda dohvatim vrške njezine,a grudi će tvoje bitikao grozdovi na lozi,miris daha tvoga kao jabuke.10Usta su tvoja kao najbolje vino.
Zaručnica
Koje odlazi ravno dragome momekao što teče na usnama usnulih.11Ja pripadam dragome svomei on je željan mene.12Dođi, dragi moj, ići ćemo u polja,noćivat ćemo u selima.13Jutrom ćemo ići u vinogradeda vidimo pupa li loza,zameće li se grožđe,jesu li procvali mogranji.Tamo ću ti dati ljubav svoju.14Mandragore šire miris,u našim kućama ima svakog voća,novoga i starog,za te sam ga čuvala, o najdraži moj!
Pj 8.
O, da si mi brat,da si sisao prsa majke moje,našla bih te vani,poljubila bih tei nitko me zato ne bi prezirao.2Povela bih tei uvela u kuću majke svojekoja me odgojila,pojila bih te najboljim vinomi sokom od mogranja.3Njegova mi je lijeva ruka
            pod glavom,a desnom me grli.4Zaklinjem vas, kćeri jeruzalemske,ne budite, ne budite ljubav mojušdok sama ne bude htjela!
POBJEDA I TRAJNOST LJUBAVI
Zbor djevojaka
5Tko je ta što dolazi iz pustinje,naslonjena na dragoga svoga?
Zaručnik
Probudio sam te pod jabukomgdje te mati rodila,gdje te na svijet dalaroditeljka tvoja.
Zaručnica
6Stavi me kao znak na srce,kao pečat na ruku svoju,jer ljubav je jaka kao smrt,a ljubomora tvrda kao grob.Žar je njezin žar vatrei plamena Jahvina.7Mnoge vode ne mogu ugasiti ljubavniti je rijeke potopiti.Da netko daje za ljubavsve što u kući ima,taj bi navukao prezir na sebe.
DODACI
Braća zaručnice
8Imamo malu sestrukoja još nema grudi,što ćemo činiti sa svojom sestromkad bude riječ o njoj?9Ako bude poput zida,sagradit ćemo na njemukrunište od srebra;ako bude poput vrata,utvrdit ćemo ihcedrovim daskama.
Zaručnica
10Ja sam zid i grudi su moje kule:tako postadoh u očima njegovimkao ona što nađe smirenje.
Braća zaručnice
11Salomon ima vinogradu Baal Hamonu,dao ga je čuvarimai svaki mora donijeti za urodtisuću srebrnjaka.
Zaručnica
12Moj vinograd je preda mnom:tebi, Salomone, tisuća,a dvjesta onima što čuvaju plodove.
Zaručnik
13O ti, koja boraviš u vrtovima,drugovi slušaju glas tvoj,daj da ga i ja čujem!
Zaručnica
14Pohitaj, mili moj,budi kao srna i kao jelenčena gorama mirisnim!
Knjiga Mudrosti (Mudr.)
I. MUDROST I KOB ČOVJEKOVA
Tražiti Boga, a kloniti se grijeha
Mudr 1.
Ljubite pravednost,vi suci zemaljski,
        pravednim mislima mislite
            o Gospodinu
        i tražite ga u jednostavnosti srca.2Jer njega nalaze koji ga
            ne iskušavaju
        i otkriva se onima koji mu
            ne uskraćuju svoju vjeru.3A podmukle misli otuđuju od Boga
        i iskušavana Svemoć posramljuje
            bezumnike.4Jer mudrost ne ulazi u dušu opaku
        i ne nastanjuje se u tijelu
            grijehu podložnu.5Jer sveti duh pouke bježi od prijevare
        i uklanja se od misli bezumnih
        i uzmiče kad se nepravda pojavi.6Jer mudrost je duh čovjekoljubiv,
        ali hulniku neće oprostiti
            njegovih riječi,
    jer Bog proniče bubrege njegove,
        istinski mu srce nadzire
        i sluša njegove riječi.7Doista duh Gospodnji ispunja
            svemir,
        i on, koji drži sve,
            zna i sve što se govori.8Zato ne ostaje skriven
            tko nepravedno govori
        niti će ga mimoići osvetnička
            pravda.9Jer se namisli bezbožnikove točno
            ispituju
        i glas riječi njegovih ide sve
            do Gospoda
        da se kazne bezakonja njegova.10Jer postoji uho ljubomorno
            koje čuje sve
        i ne izmiče mu ni glasak najtišeg
            gunđanja.11Čuvajte se isprazna gunđanja
        i čuvajte jezik od opakih riječi,
    jer i najtajnija riječ nije bez učinka,
        a lažljiva usta ubijaju dušu.12Ne trčite za smrću stranputicama
            života svojeg
        i ne navlačite na se propast
            djelima ruku svojih.13Jer Bog nije stvorio smrt
        niti se raduje propasti živih.14Već je sve stvorio da sve opstane,
        i spasonosni su stvorovi svijeta,
        i u njima nema smrtonosna otrova.
    I Podzemlje ne vlada zemljom,15    jer pravednost je besmrtna.
Život u očima bezbožnika
16Ali bezbožnici dozivaju smrt
            i rukama i riječju
        i za njom ginu smatrajući je
            prijateljem
    i s njome ugovor sklapaju,
        dostojni da joj pripadaju.
Mudr 2.
Jer oni krivo mislei ovako mudruju:
        "Kratkovijek je i tužan život naš
    i nema lijeka kad čovjeku dođe kraj
        i još nije poznat tko bi se
            iz Podzemlja izbavio.2Mi smo djeca pukog slučaja
        i kasnije ćemo biti kao da nikad
            nismo ni bili,
    jer samo je dim ono čime dišu
            naše nosnice,
        a misao je tek iskra od kucaja
            našega srca.3Kad se ona utrne, pretvorit će se
            tijelo u pepeo,
        a duh će se rasplinuti kao
            lagan zrak.4Ime će nam se s vremenom
            zaboraviti
        i nitko se neće sjećati djela naših;
    i život će nam proći kao pramenje
            oblaka
        i nestat će ga kao magle
        što je gone zrake sunčane
            i pritiskuje žega njihova.5Jer život naš kao sjena odmiče,
        iz naše smrti nema povratka,
        zapečaćeno je i nitko se ne vraća.6Zato hodite ovamo! Uživajmo dobra
            sadašnja,
        koristimo se stvorovima sa žarom
            mladosti.7Nauživajmo se odabranih vina
            i mirisa
        i neka nas ne mimoiđe ni jedan
            cvijet proljetni,8    okrunimo se ružama
            prije no što uvenu.9Neka svaki od nas sudjeluje
            u pijanki našoj,
        ostavimo svuda znake našeg
            veseljenja:
        to je naš dio i to je naša baština.10Potlačimo ubogoga pravednika,
        ne štedimo udovice,
    ne poštujmo starca
        ni sjedina od mnogih godina.11Nek' naša snaga bude zakon pravde,
        jer ono što je slabo nije ni za što.12Postavimo zasjedu pravedniku
            jer nam smeta
        i protivi se našem ponašanju,
    predbacuje nam prijestupe
            protiv Zakona
        i spočitava kako izdadosmo
            odgoj svoj.13On se hvasta posjedom spoznaje
            o Bogu
        i naziva se sinom Gospodnjim.14On je ukor utjelovljeni
            našim mislima,
        sama njegova pojava tišti
            našu dušu.15Život njegov nije kao u ostalih
        i njegovo je ponašanje nastrano.16Smatra nas patvorinom
        i uklanja se od putova naših
            kao od nečisti.
    On svršetak pravednika proglašava
            sretnim
        i hvali se da mu je Bog otac.17Pogledajmo jesu li istinite riječi
            njegove,
        istražimo kakav će biti njegov
            svršetak.18Jer ako je pravednik Božji sin,
        On će se za nj zauzeti
        i izbavit će ga iz ruku
            neprijateljskih.19Zato ga iskušajmo porugom
            i mukom
        da istražimo blagost njegovu
        i da prosudimo strpljivost njegovu.20Osudimo ga na smrt sramotnu,
        jer će mu, kako veli,
            doći izbavljenje."
Zabluda bezbožnička
21Tako oni misle, ali se varaju,
        jer ih zloća njihova zasljepljuje.22Oni ne znaju tajna Božjih,
        ne očekuju nagradu za svetost,
        ne vjeruju u naknadu
            čistim dušama.23Jer je Bog stvorio čovjeka za
            neraspadljivost
        i učinio ga na sliku svoje
            besmrtnosti.24A đavlovom je zavišću došla smrt
            u svijet
        i nju će iskusiti oni koji njemu
            pripadaju.
Blaženstvo pravednika
Mudr 3.
A duše su pravednika u ruciBožjoj
        i njih se ne dotiče muka nikakva.2Očima se bezbožničkim čini
            da oni umiru
        i njihov odlazak s ovog svijeta
            kao nesreća;3i to što nas napuštaju kao propast,
        ali oni su u miru.4Ako su, u očima ljudskim,
            bili kažnjeni,
        nada im je puna besmrtnosti.5Za malo muke zadobili su
            dobra velika
        jer Bog ih je stavio na kušnju
        i našao da su ga dostojni.6Iskušao ih je kao zlato u taljiku
        i primio ih kao žrtvu paljenicu.7Zato će se u vrijeme posjeta njegova
            zasjati
        te će vrcati kao iskre u strnjici.8Sudit će pucima i vladati narodima
        i Gospodin će kraljevat nad njima
            uvijeke.9Koji se u nj ufaju spoznat će istinu,
        i koji su vjerni bit će u ljubavi
            s njim,
        jer izabranici njegovi stječu milost
            i milosrđe.10A bezbožnici će zbog svojih misli
            biti primjereno kažnjeni
        jer su prezreli pravednike
            i otpali od Gospodina.11Teško onima koji preziru mudrost
            i stegu!
        Isprazna je nada njihova,
            napori uzaludni
        i poslovi bez probitka.12Žene su im bezumne, djeca opaka
        i proklet njihov rod!
Bolja je jalovost nego bezbožno potomstvo
13Blago nerotkinji, ali bez ljage,
        kojoj ložnica ne poznaje grijeha;
        plodnost će se njezina pokazati
            na istrazi duša.14Blago i uškopljeniku koji ne počini
            zločina
        niti smišlja zla protiv Gospoda;
    jer će za vjernost dobiti milost
            izabranu
        i baštinu najljupkiju
            u Domu Gospodnjem.15Jer plemenit trud donosi plod
            pun slave
        i neraspadljiv je korijen razbora.16A djeca preljubnička neće doći do
            savršenstva
        i rod nezakonite ložnice propada.17Pa ako i žive dugo, nisu ni za što
        i na koncu im je starost nečasna.18Umru li opet rano, nade nemaju
        niti utjehe na sudnji dan:19jer okrutna je kob grešna roda.
Mudr 4.
Bolje i ne imati djecea posjedovati krepost,
        jer je spomen njezin besmrtan,
        i Bog i ljudi je cijene.2Kad je nazočna, oponašaju je,
        kad je odsutna, priželjkuju je;
    okrunjena vječno slavlje slavi,
        jer je pobijedila u borbama bez
            ljage.3A mnogobrojno potomstvo
            bezbožnika nije ni za što;
        izdanci se nečisti duboko
            ne korijene
        i nemaju čvrsta temelja.4Jer ako se načas i razgranaju,
        slabo ukorijenjeni, na vjetru se
            zaljuljaju,
        iščupa ih sila vihora,5i grane što tek su izbile polomi
        i plod im je beskoristan,
    nezreo za jelo
        i nije ni za što.6Jer djeca rođena iz nezakonita
            spavanja
        svjedoče na sudu o zlu roditelja.
Prijevremena smrt pravednika
7A pravednik, ako i umre
            prijevremeno,
        naći će mir.8Jer duljina dana ne čini starost
            časnom
        niti se ona mjeri brojem godina.9Već razboritost - to su sjedine
            ljudske,
        i krepostan život - zrela starost.10I jer je ugađao Bogu,
        On ga je zavolio,
    i jer je živio među grešnicima,
        On ga je uzeo k sebi.11Uzdignut je da zloća ne bi izopačila
            njegov razbor
        ili da mu himba ne zavede duše.12Jer blještavilo opačine zasjenjuje
            dobro
        i vihor požude izopačuje dobru
            dušu.13Stekavši savršenstvo u malo
            vremena,
        dugo je živio;14i jer mu je duša bila draga
            Gospodu,
        On ga je hitro izbavio od zloće
            oko njega.
    Svjetina sve to vidi, ali ne shvaća;
        njima i ne pada na um15da milost i milosrđe pripadaju
            izabranicima Gospodnjim
        i zaštita njegovim svetima.16A pravednik koji umire
        osuđuje žive bezbožnike
    i prijevremeno dokončana mladost
        produženu starost opakih.17Svjetina vidi kraj mudračev,
        ali ne shvaća što je Gospod s njim
            naumio
        ili zašto ga je uzeo u zaštitu.18Oni gledaju i preziru,
        ali će se i njima Gospod
            podsmijevati.19Ubrzo će oni biti trupla prezrena
        i ruglo među mrtvima dovijeka,
    jer će ih Gospod strmoglaviti
            bez glasa,
        otrgnut će ih od temelja njihova,
        sasvim ih opustošiti;
    na mukama će oni biti
        i spomen će im propasti.
Pravednici i bezbožnici na sudu
20Puni straha doći će na obračun
            grijeha,
        i bezakonja njihova
        u lice će ih optuživati.
Mudr 5.
A pravednik će se vedro sučelitis onima koji ga tlačiše
        i koji prezirahu patnje njegove.2Kad ga ugledaju, uzdrhtat će
            od silna straha,
        zapanjeni njegovim iznenadnim
            spasenjem.3Govorit će među sobom, puni
            kajanja,
        i uzdišući u tjeskobi svoje duše:4"To je onaj komu smo se nekoć
            podsmijevali
        i koji nam je bio za porugu.
    Mi, budale, smatrasmo njegov
            život ludošću
        i svršetak njegov nečasnim.5Kako li se ubrojio među sinove
            Božje
        i dobio udio svoj među svecima?6Mi, odista, zalutasmo s puta istine
        i svjetlost pravde nije nam
            svijetlila
        niti nam je sunce ogranulo.7Bazali smo stazama propasti
        i prohodili bespuća pustinje,
        ali puta Gospodnjega nismo
            spoznali.8Što nam je koristila oholost?
        Što nam je vrijedilo bogatstvo
            i hvastanje?9Sve je prošlo kao sjena
        i kao kratkotrajan glas.10I kao lađa koja siječe uzburkano
            more
        i traga joj nema kuda prođe
        niti brazde hrptici njezinoj
            u valovima;11ili kao ptica što zrakom proleti
        i ne ostavi traga prolazu svojem:
    šiba lagani uzduh udarcima
            svojih pera
        i rasijeca ga uza snažan fijuk
    i prodire zamasima svojih krila,
        a poslije nema više nikakva traga
            njezinu letu;12ili kao strijela odapeta na svoj cilj:
        probijeni se zrak odmah sklapa
        i ne raspoznaje se staza njezina -13tako i mi: jedva što smo na svijet
            došli,
        a već nestadosmo,
    ni traga kreposti pokazati
            ne mogosmo:
        u zloći se svojoj sasvim
            istrošismo."14I doista, nada je bezbožnikova kao
            pljeva
        što je vjetar raznosi
    i kao sitna pjena
        što je vihor razgoni;
    ona nestaje kao dim na vjetru
        i prolazi kao spomen na
            jednodnevna gosta.15A pravednici žive dovijeka,
        i u Gospodu je nagrada njihova
        i briga za njih u Svevišnjeg.16Zato će iz ruku Gospodnjih primiti
        kraljevsku krunu slave
            i vijenac ljepote;
    svojom će ih desnicom Gospod
            zakriliti
        i svojom ih mišicom zaštititi.17Latit će se svog žara ljubomornog
            kao oružja
        i naoružat će sve stvorenje
        da kazni svoje neprijatelje;18kao oklop obući će pravednost,
        a kao šljem stavit će sud bez
            himbe;19uzet će nepobjedivu svetost kao štit,20    a kao mač naoštrit će žestok gnjev
    i sav će svemir poći s njim
        u boj protiv bezumnika.21Tad će poletjet' dobro naperene
            strijele:
        munje iz oblaka padat će na cilj
        kao iz nategnuta luka;22iz bojne sprave izlijetat će zrna
            grada
        srdžbom nabijena.
    Na njih će voda morska bjesnjeti,
        i rijeke će ih potapati bez milosti.23Dah Svemoći zapuhat će protiv njih,
        izvijat će ih poput vihora.
    I tako će svu zemlju opustošiti
            bezakonje
        i opačina će prevrnuti prijestolja
            vladalačka.
II. PODRIJETLO, NARAV, UČINCI MUDROSTI I PUT DO NJE
Dužnost je kraljevima težiti mudrosti
Mudr 6.
Čujte, dakle, kraljevi,i urazumite se!
    Poučite se, vladari zemalja
            dalekih!2Poslušajte, vi koji upravljate
            mnoštvima
        i koji se hvastate silom svojih
            naroda!3Gospod je onaj koji vam je moć
            podario,
        i vladavina je od Svevišnjeg,
    koji će ispitivati djela vaša
        i vaše nakane istražiti.4Iako ste upravljači njegova
            kraljevstva,
        ne vladaste pravedno,
    niti se držaste zakona,
        niti služiste nakani Božjoj.5Gospod će vas napasti brzo i užasno,
        jer za velikaše je nemilosrdna
            kazna;6maleni su oproštenja dostojni,
        a moćnici će biti moćno kažnjeni.7Jer Gospod Svevladar ne uzmiče ni
            pred kim
        niti se plaši kakve veličine:
    ta on je stvorio i mala i velika
        i jednako se brine za sve,8    a istraga oštra očekuje moćnike.9Vama su dakle, vladari upravljene
            riječi moje
        da se naučite mudrosti i ne
            griješite.10Jer oni koji sveto čuvaju svetinje
        sami se posvećuju,
    i koji su u tom poučeni
        nalaze obranu.11Žudite stoga za riječima mojim,
        čeznite za njima:
        one će vas poučiti.
Tražena mudrost - nađena mudrost
12Mudrost je sjajna i ona ne tamni:
        lako je vide koji je ljube
        i nalaze je oni koji je traže.13Ona pretječe sve koji je žude
        i prva im se pokazuje.14Tko zorom rani njoj taj se ne muči:
        nalazi je gdje sjedi kraj vrata
            njegovih.15Jer je i sama misao na nju mudrost
            savršena,
        a tko radi nje bdi, brzo je
            bezbrižan.16Ona hodi naokolo i traži sebi
            dostojne;
        i pojavljuje im se dobrohotno
            na stazama
        i u susret im dolazi u svakoj misli.17Jer njezin početak najistinskiji
        želja je za poukom,
        u težnji za poukom ljubav je
            prema njoj;18voljeti je znači držati njene zakone,
        a posluh njezinim zakonima
        pouzdana je besmrtnost,19a besmrtnost vodi u blizinu Božju;20    tako žudnja za mudrošću dovodi
            do kraljevstva.21Ako se, vi vladari nad pucima,
        radujete prijestoljima i žezlima,
    tad mudrost štujte
        da dovijeka kraljujete.
Salomonov opis mudrosti
22A sad ću vam priopćiti
        što je mudrost
        i kako je postala.
    Neću vam skriti tajne,
        nego ću je pratiti od početka
    i na vidjelo iznijeti znanje njezino,
        i neću istinu mimoići.23Neću poći ni s pogubnom Zavišću:
        ona ništa zajedničko nema
            s Mudrošću.24Mnoštvo je mudraca svijetu
            spasenje
        i kralj uman blagostanje narodu.25Zato crpite nauku iz riječi mojih
        i bit će vam na probitak.
I Salomon je čovjek kao ostali
Mudr 7.
I ja sam smrtnik, kao i svi ostali,i potomak prvog bića od zemlje
            načinjena
        i oblikovan kao tijelo u utrobi
            majčinoj,2u deset mjeseci, stisnut u krvi,
        iz sjemena muževljeva i slasti
            družice u spavanju.3I ja sam, došavši na svijet,
        udahnuo zajednički zrak
        i pao na zemlju koja nas sve nosi,
    i plač mi je bio prvi glas
        kao i svima ostalima.4U pelenama bijah odgajan i u
            brigama,5jer nijedan kralj nije drukčije postao
        niti na svijet došao.6Jer za sve postoji jedan ulazak
            u život,
        a tako i jedan izlazak.
Salomonovo štovanje mudrosti
7Zato se pomolih i razbor dobih;
        zavapih i primih duh mudrosti.8Zavoljeh je više nego žezla
            i prijestolja
        i ništa ne cijenih bogatstvo
            u usporedbi s njom.9Nisam je htio uspoređivati ni sa
            draguljima,
        jer je sve zlato pred njom kao
            malo pijeska,
        a srebro je prema njoj kao blato.10Ljubio sam je više od zdravlja
            i ljepote
        i zavolio više od svjetlosti,
        jer njezin sjaj bez prestanka
            svijetli.11A s njome su mi došla sva dobra
        i od ruku njezinih blago
            nebrojeno.12I svemu sam se tome radovao,
        jer mudrost sve donosi;
    još nisam znao da je ona
        roditeljka svega toga.13I ono što naučih bez primisli,
        to bez zavisti predajem,
        bogatstva njezina ne skrivam.14Ona je neiscrpljiva riznica ljudima,
        i koji se njome služe postaju
            prijatelji Božji,
        preporučeni darovima njezina
            nauka.
Priziv za božanskim nadahnućem
15Zato neka mi dade Bog govoriti
            kako me svjetova
        i misliti misli dostojne darova
            njegovih,
    jer on je vođa mudrosti
        i upravlja mudracima.16U njegovoj smo ruci mi i riječi naše,
        sa svim našim razborom
            i umijećem.17On mi je podario istinsku znanost
            o svemu što jest,
        naučio me sustavu svijeta
            i svojstvima prapočela;18početku, svršetku i sredini vremena,
        izmjeni suncovrata i slijedu
            godišnjih doba,19    tijeku godina i položaju zvijezda;20naravi životinja i nagonima divljih
            zvijeri,
        moći duhova i mislima ljudskim,
        različnosti biljaka i ljekovitosti
            korijenja.21I spoznadoh sve što god je tajno
            i javno,
        jer me poučavaše mudrost,
            umjetnica u svemu.
Pohvala mudrosti
22Jer u nje je duh razborit, svet,
        jedinstven, mnogostran, tanan,
        okretan, pronicav, neoskvrnjen,
        jasan, nepristran, dobrohotan,
        oštar, 23nezaprečiv, dobrotvoran,
        čovjekoljubiv,
        postojan, pouzdan, bezbrižan,
        svemoćan, svenadzoran,
        što prodire kroza sve duše,
        mudre, čiste i najtanje.24Jer je mudrost gibljivija od svakog
            gibanja,
        ona proniče i prožima sve svojom
            čistoćom.25Jer je ona dah sile Božje
        i čist odvir slave Svemogućeg;
        zato je ništa nećisto ne može
            oskvrnuti.26Ona je odsjev vječne svjetlosti
        i zrcalo čisto djela Božjeg,
        i slika dobrote njegove.27Jedna je, a može sve,
        i, ostajući u sebi, sve obnavlja.
    Ona prelazi od naraštaja do
            naraštaja u duše svete
        i čini od njih Božje prijatelje
            i proroke.28Jer Bog ne ljubi nikoga
        osim onoga tko se druži
            s mudrošću.29Ona je od sunca sjajnija
        i nad sve zviježđe uzvišena;
        uspoređena sa svjetlošću, ona je
            nadmašuje:30jer svjetlost ustupa mjesto noći,
        dok zloća nema moći protiv
            mudrosti.
Mudr 8.
Njena se snaga prostire s jednogakraja svijeta na drugi
        i blagotvorno upravlja svemirom.
U mudrosti su sva dobra
2Nju zavoljeh i za njom čeznuh
            od svoje mladosti;
        i nastojah da mi bude zaručnica
        i zaljubih se u ljepotu njezinu.3Njezina životna prisnost s Bogom
        podaruje sjaj njezinu plemenitom
            podrijetlu
        jer je ljubi gospodar svemira.4Ona je povjerenica znanja Božjeg,
        izbiračica djela njegovih.5Ako je bogatstvo blago poželjno
            u ovom životu,
        što je onda bogatije od mudrosti
            koja sve stvara?6Ako opet razum stvara,
        tko je na svijetu od nje veći
            umjetnik?7Ako li pak tko ljubi pravednost,
        pa, kreposti su plodovi njezinih
            napora:
    ona poučava umjerenosti
            i razboritosti,
        pravednosti i hrabrosti,
        od kojih u životu nema ništa
            korisnije ljudima.8Ako li tko čezne za većim znanjem,
        ona poznaje prošlost
        i proriče budućnost,
    vična je izrekama
        i umije odgonetati zagonetke.
    Ona znade unaprijed znake i čudesa
        i slijed razdoblja i vremena.
Mudrost neophodna vladarima
9Zato odlučih dovesti je kao družicu
            životnu,
        znajući da će mi biti savjetnica
            u sreći
        i tješiteljica u brigama i tuzi.10Po njoj ću steći slavu u mnoštvu
            narodnom,
        još kao mladić čast pred starcima.11Na sudu će se vidjeti kako sam
            oštrouman
        i divit će mi se velikaši kad stanem
            pred njih.12Čekat će me kad budem šutio
        i slušat će me kad prozborim;
    ako se odulji govor moj,
        držat će ruku na svojim ustima.13Po njoj ću zadobiti besmrtnost
        i ostavit ću vječni spomen rodu
            budućem.14Vladat ću pucima
        i narodi će mi biti podložni.15Pobojat će se strašni silnici
            kad čuju za me,
        s narodom ću svojim biti dobrostiv
            i hrabar u ratu.16Kada se vratim kući, tad ću počinuti
            kraj nje,
        jer u drugovanju s njome
            nema gorčine
        i nema bola u zajedništvu s njom,
            već samo užitak i radost.
Salomon se pripravlja za mudrost
17Kad sam tako sve u sebi razmislio
        i srcem svojim razabrao
        da je besmrtnost u srodstvu
            s mudrošću18i da je u ljubavi njezinoj radost
            čista
        i u djelima ruku njezinih blago
            neiscrpno,
    i razboritost u izmjeni misli
            s njome
        i slava u zajedništvu riječi
            njezinih,
    stao sam tad okolo hoditi
            i nastojati
        kako bih je zadobio.19Ja bijah mladić sretne naravi
        i imao sam dobru dušu,20ili bolje: jer bijah dobar,
        ušao sam u tijelo bez ljage.21A znajući da neću mudrost zadobiti
            ako ne da Bog -
        a razboritost je već bila
            znati čiji je ona dar -
    pristupih Gospodu i pomolih se
        i svim srcem svojim rekoh:
Molitva za mudrost
Mudr 9.
Bože otaca naših i Gospodemilosrđa,
        ti koji si riječju svojom stvorio
            svemir2i koji si sazdao čovjeka mudrošću
            svojom
        da vlada nad stvorovima tvojim3i da svijetom upravlja u svetosti
            i pravednosti
        i da sud sudi dušom pravičnom:4daj mi mudrost, prisjednicu svoga
            prijestolja
        i ne odbaci me između djece svoje.5Jer sam sluga tvoj, sin sluškinje
            tvoje,
        čovjek slab i malovjek,
        nesposoban shvatiti pravdu
            i zakone.6Jer ako bi tko od sinova ljudskih
            bio i savršen,
        ali bez mudrosti koja od tebe
            dolazi,
        opet ne bi ničemu vrijedio.7Ti si me izabrao za kralja svome
            narodu
        i za suca sinovima i kćerima
            svojim.8Odredio si mi da sagradim Hram
            na Svetoj gori tvojoj
        i žrtvenik u gradu boravišta tvojeg,
    u liku svetoga Šatora
        koji si odiskona bio spremio.9S tobom je mudrost koja zna djela
            tvoja,
        koja je bila nazočna kad si stvarao
            svijet;
    ona zna što je milo tvojim očima
        i što je pravo po tvojim
            zapovijedima.10Pošlji je s nebesa svetih
        i otpravi je od svoga slavnog
            prijestolja,
    da uza me bude i potrudi se
            sa mnom
        i da spoznam što je tebi milo.11Jer ona sve zna i razumije,
        ona će me razborito voditi
            u pothvatima mojim
        i štititi svojom moći.12Tad će ti djela moja biti ugodna,
        i ja ću pravedno upravljati pukom
            tvojim
        i bit ću dostojan prijestolja oca
            svoga.13Jer tko može spoznati Božju
            namisao
        i tko će se domisliti što hoće
            Gospod?14Plašljive su misli smrtnika
        i nestalne su naše namisli.15Jer propadljivo tijelo tlači dušu
        i ovaj zemljani šator pritiskuje
            um bremenit mislima.16Mi jedva nagađamo što je na zemlji
        i s mukom spoznajemo i ono što
            je u našim rukama:
        a što je na nebu, tko će istražiti?17Tko bi doznao tvoju volju
        da ti nisi dao mudrosti
        i da s visine nisi poslao Duha
            svoga svetoga.18Samo tako su se poravnale staze
            ljudima na zemlji
        i samo su tako naučili ljudi što je
            tebi milo
        i spasili se tvojom mudrošću.
III. MUDROST I BOG U POVIJESTI
Od Adama do Mojsija
Mudr 10.
Ona je štitila prvooblikovanogoca svijeta,
        koji je stvoren sam,
    istrgla ga iz grijeha njegova2    i dala mu jakost da vlada
            svemirom.3A kad se u jarosti svojoj grešnik
            odmetnu od nje,
        poginu u mržnji svojoj
            bratoubilačkoj.4I kad je zemlju zbog njega potop
            stigao,
        opet ju je mudrost spasila
        brodeći s pravednikom na krhkom
            drvetu.5I kada se, složni u opačini svojoj,
        narodi bijahu pomutili,
        ona je našla pravednika
    i sačuvala ga Bogu nezazorna
        i uzdržala jačim od ljubavi prema
            djetetu.6Kad su bezbožnici izgibali,
        ona je izbavila pravednika
    koji je bježao od ognja
        što je s neba pao na pet gradova.7O opačini njihovoj još svjedoči
            pustoš puna dima
        i bilje kojemu plod nikad ne
            sazrijeva
        i stup od soli što stoji
            kao spomenik duši nevjernoj.8I jer nisu slijedili puta mudrosti,
        izgubili su spoznaju o dobru
    i još ostavili svijetu spomenik
            svoje ludosti
        da se ne mogahu sakriti zlodjela
            njihova.9A mudrost je vjernike svoje spasila
            od nevolje.10Kad je pravednik bježao ispred
            jarosti bratove,
        ona ga je vodila pravim stazama;
    pokazala mu Božje kraljevstvo
        i podarila mu znanje o svetinjama;
    uspjehom okrunila napore njegove
        i umnožila plodove truda njegova.11Kad su ga pritijesnili lakomci,
        pomogla ga je i obdarila
            bogatstvom,12sačuvala ga od neprijatelja
        i zaštitila ga od zasjeda,
    darovala mu pobjedu
            u žestokom boju
        da spozna kako je bogobojaznost
            od svega jača.13Ona nije ostavila prodanog
            pravednika,
        nego ga je čuvala od grijeha.14S njime je u tamnicu sišla
        te ga ni u okovima nije zapustila
    dok mu nije donijela žezlo
            kraljevsko
        i vlast nad onima koji ga tlačiše
    i nagnala u laž one koji ga kaljahu,
        a njemu dala slavu vječnu.
Izlazak
15Ona je spasila sveti puk i rod
            besprijekorni
        od vlasti naroda mučiteljskog.16Ušla je u dušu sluge Gospodnjeg,
        i on se strašnim kraljevima opro
            čudesima i znacima.17Ona je dala plaću svetima za njihove
            trude
        i vodila ih putem čudesnim,
    danju im bila zaklon od žege
        i noću zvjezdani sjaj.18Provela ih preko Mora crvenog,
        provela ih je preko vode velike,19a neprijatelje njihove valovima
            potopila
        i onda ih izbacila iz dubina
            bezdana.20Zato su pravednici oplijenili
            bezbožnike
        i pjesmom proslavili tvoje sveto
            ime, Gospode,
        jednodušno opjevali tvoju ruku
            zaštitnicu.21Jer je mudrost otvorila usta
            nijemima
        i obdarila djecu nejaku jezikom
            rječitim.
Mudr 11.
Ona im je pothvate k uspjehuvodila
        po ruci proroka svetog2kad su prohodili pustoš
            nenastanjenu
        i dizali šatore po bespućima.3Opirahu se dušmanima
        i branjahu se od neprijatelja;4a kad su ožednjeli i tebe prizvali,
        napojiše se vode iz strme pećine
        i zagasiše žeđ iz tvrda kamena.
Voda, propast Egipćanima a spas Izraelcima
 5I tako je ono čime su bili kažnjeni
            neprijatelji njihovi
        postalo njima dobročinstvo
            kada bijahu u nevolji.<7a>Njima si, zbog njihove zapovijedi
            o čedomorstvu,6    umjesto vječnog izvora vode
            tekućice,
        dao rijeku zamućenu krvlju
            i blatom,7ba svojima si, unatoč svakoj nadi,
        dao izobilje vode,8pokazavši im u žeđi koja tada
            vladaše
        kakvom si kaznom kaznio
            neprijatelje njihove.9Jer su iz kušnje kojom si ih
            milostivo ukorio
        lako razabrali kakvim se mukama
            namučiše bezbožnici
        kojima si u jarosti sudio.10Jer si njih iskušao, opominjući
            blago kao otac,
        dok si one kao strahoviti kralj
            ispitao i osudio.11Jednako su se mučili nazočni
            i nenazočni,12    i dvostruka ih žalost obuzimaše
        i uzdisahu u sjećanju na prošlost.13Kad čuše kako se ono što njima
            bijaše kazna
        obratilo Izraelcima u dobročinstvo,
        osjetiše ruku Gospodnju;14i kad sve bi gotovo,
        divljahu se onomu koga su nekoć
            izložili
        i s porugom ga odbili,
    jer njihova žeđ bijaše sasvim
            različita
        od žeđi pravednika.
Božja popustljivost prema Egiptu
15Da ih kazniš za njihove nepravedne
            i bezumne misli,
        što ih zavedoše da štuju nerazumne
            gmazove
        i bijedne životinje,
    poslao si na njih, za kaznu,
            mnoštvo životinja nerazumnih16    da bi spoznali kako se svatko
            kažnjava onim čime i sagriješi.17Tvoja svemoguća ruka -
        koja je sazdala svijet od tvari
            bezoblične -
    mogla je poslati na njih
        mnoštvo medvjeda ili ljutih lavova,18ili novostvorene, još nepoznate,
            divlje zvijeri pune gnjeva
        kojima iz nozdrva plamen liže,
    ili rigaju pare smrdljive,
        ili siplju strašne iskre iz očiju -19zvijeri kadre smožditi ih
            ne samo strašnim ujedom
        nego ih uništiti samom
            strahovitom pojavom.20Ali i bez svega toga
        mogli su pasti od jednog jedinog
            daha,
    gonjeni tvojom pravdom,
        otpuhani tvojom silinom.
        Ali ti si sve uredio po broju, utegu
            i mjeri.
Razlozi popustljivosti
21I jer ti je uvijek u vlasti tvoja silna
            snaga,
        tko se može oprijeti tvojoj jakoj
            mišici?22Sav je svijet pred tobom kao zrnce
            praha na tezulji
        i kao kaplja jutarnje rose što se
            spušta na zemlju.23A ti si milostiv svemu jer možeš
            sve
        i kroz prste gledaš na grijehe
            ljudima
        da bi se pokajali.24Jer ti ljubiš sva bića
        i ne mrziš ni jedno koje si stvorio.
    Jer da si štogod mrzio,
        ne bi ga ni stvorio.25A kako bi išta moglo opstojati
            ako ti ne bi htio?
        Ili se održati ako ga ti nisi u život
            dozvao?26Ali ti štediš, jer sve je tvoje,
        Gospodaru, ljubitelju života,
Mudr 12.
i tvoj je besmrtni duh u svemu.2Blago kažnjavaš prestupnike,
        koriš ih i opominješ za grijehe
            njihove
    da se ostave zloće
        i da se ufaju u tebe, Gospode!
Božja popustljivost prema Kanaanu
3Zamrzio si drevne stanovnike svoje
            Svete zemlje4    jer su činili zlodjela grozna
        u vradžbinama i obredima
            bezbožnim;5okrutne ubojice djece,
        žderače utrobe na gozbama mesa
            ljudskog,
        posvećenike s krvava pira,6roditelje ubojice bića bespomoćnih,
        odlučio si uništiti rukama otaca
            naših,7da najdraža ti od sviju zemalja
        primi dostojno naselje djece Božje.8Ipak si i njih poštedio kao ljude,
        jer si im pred vojskom svojom
            poslao ose kao preteče
        da ih malo-pomalo istrijebe.9Premda si ih mogao, kao
            bezbožnike, predati u boju
        rukama pravednika ili strašnim
            zvijerima
        ili ih strogom riječju najedanput
            zatrti,10sudeći im malo-pomalo,
        davao si mjesta pokajanju,
    premda si dobro znao
        da je to opak rod
        kojem je zloća prirođena
    i da im se ćud nikad neće
            izmijeniti,11    jer je to pleme odiskona bilo
            prokleto.
Razlozi popustljivosti
    A što si ostavio nekažnjene
            njihove grijehe,
        nije bilo od straha ni pred kim.12Jer tko bi tebi smio kazati: "Što si
            učinio?"
        I tko se smije oprijeti sudu
            tvojemu?
        Ili te optužiti što si uništio narode
            koje si stvorio?
    Ili tko će ustati protiv tebe
        kao branitelj nepravednih ljudi?13Jer, osim tebe, nema Boga koji se
            brine za sve
        da bi mu morao dokazati kako ne
            sudiš krivo.14A nijedan kralj ni vladar ne smije
            ustati
        protiv tebe u korist onih koje si
            kaznio.15I jer si pravedan, upravljaš svime
            pravedno,
        i nedostojno je moći tvoje kazniti
        onoga koji kazne ne zaslužuje.16Jer moć je tvoja načelo pravice
            tvoje
        i jer svime vladaš, možeš i sve
            poštedjeti.17Jakost svoju pokazuješ samo onda
        kad ljudi ne vjeruju u puninu
            tvoje moći
        i kažnjavaš drskost onih koji je
            spoznaše.18Ti, silni gospodaru, sudiš blago
        i upravljaš nama s velikom
            pažnjom,
        jer kad god hoćeš, moć ti je
            pri ruci.
Pouka popustljivosti božanske
19A takvim si djelima narod svoj
            poučio
        da pravednik ima biti čovječan;
    podario si sinovima svojim dobru
            nadu,
        jer daješ pokajanje za grijehe.20Jer kad si s tolikim obzirom
            i blagošću
        kaznio neprijatelje djece svoje
            i smrtne krivce -
        dajući im vremena i prigode da se
            zloće svoje okane -21kako li si brižno sudio sinove svoje,
        čijim si ocima dao divna obećanja
        i prisegama i savezima!22Dok nas, dakle, koriš, dotle šibaš
            naše neprijatelje
            deset tisuća puta strože,
        da bismo se sjetili dobrote tvoje
            kada sami sudimo
        i da očekujemo milosrđe tvoje
            kada nam bude suđeno.
Poslije Božje blagosti dolazi strogost
23Zato si one koji su živjeli bezbrižnim
            i bezumnim životom
        namučio njihovim vlastitim
            gnusobama.24Jer su odviše zabasali na krivim
            putovima
        i stali kao bogove štovati najgore
            i najprezrenije od životinja,
        zabludjeli kao djeca bez razbora.25Zato si im kao djeci bez razbora
        poslao kaznu rugla.26A jer ih nije poučila kazna
            porugljiva,
        ubrzo iskusiše kaznu dostojnu
            Boga.27Jer kad vidješe da su im za kaznu
        te životinje koje štovahu kao
            bogove,
        rasrdiše se na njih zbog patnja
            koje im prouzrokovaše
    i spoznaše pravoga Boga,
        o kom prije nisu htjeli ništa čuti.
        Zato ih je i stigla najviša osuda.
Štovanje zvijezda i prirodnih sila
Mudr 13.
Po naravi su glupi svi ljudikoji ne upoznaše Boga,
        oni koji iz vidljivih ljepota ne
            mogu spoznati onoga koji jest -
        nisu kadri prepoznati umjetnika
            po djelima njegovim;2nego smatraju bogovima koji
            svijetom vladaju
    oganj ili vjetar ili hitri zrak,
        zvjezdan krug ili silnu vodu
            ili svjetlila nebeska.3Jer ako su ih, opčinjeni njihovom
            ljepotom,
        uzeli smatrati bogovima,
    morali su spoznati
        koliko ih tek nadmašuje njihov
            gospodar
        jer ih je stvorio sam Tvorac
            ljepote.4Ako ih je i zadivila njihova sila
            i snaga,
        morali su iz toga zaključiti
        koliko je tek silniji njihov
            stvoritelj.5Jer prema veličini i ljepoti stvorova
        možemo, po sličnosti, razmišljati
            o njihovu Tvorcu.6Ali ovi ipak zaslužuju malen
            prijekor,
        jer možda samo lutaju tražeći
            Boga i želeći ga naći;7živeći među djelima njegovim,
        nastoje ih shvatiti,
    a zavodi ih samo naličje stvari
        jer vide toliko ljepote.8Pa ipak, oprostiti im ne treba:9jer ako su bili kadri steći toliko
            spoznaje
        da mogu svemir istraživati,
        koliko su lakše mogli otkriti
            Gospodara svega toga!
Krivoboštvo
10Ali nesretnici su oni - i u mrtve se
            predmete ufaju -
        koji bogovima nazivaju djela ruku
            čovječjih:
    zlato i srebro, umjetno obrađeno,
        životinjske likove, bezvrijedni
            kamen
        isklesan drevnom rukom.11Posiječe drvodjelja prikladno drvo,
        brižljivo mu oguli koru i
            s divnim umijećem
        načini predmet koristan za
            svagdašnju upotrebu.12A triješće što preostane
        upotrijebi da spremi jelo kojim
            se siti.13Ostane mu komad koji nije ni za što,
        drvo krivo i kvrgavo:
        uzme ga i u dokolici marljivo
            izrezuje,
    oblikuje ga umijećem nehotičnim,
        dade mu lik čovječji;14ili izdjelja od njega kakvu
            bezvrijednu životinju,
        crljenkom je oboji, crvenilom
            naliči,
        premaže joj svaku pjegu.15Konačno joj načini prikladnu
            kućicu,
        metne na zid i prikuje željeznim
            čavlom.16Pobrine se tako za nju da ne padne,
        dobro znajući kako sebi sama
            pomoći ne može:
        jer je lik kojem treba tuđe
            pomoći.17I poslije svega toga on se ne stidi
        tu neživu stvar nagovarati
    i njoj se moliti za imetak,
            za ženidbu i djecu,
        i za zdravlje svoje zaziva nemoć,18za život preklinje smrt,
        i utječe se za pomoć samoj nemoći,
    za putovanje onomu
        koji ne može ni nogom maknuti;19i za svoje dobitke i pothvate,
        za uspjeh u svojem poslu,
    on traži snage u onoga
        komu su ruke najnemoćnije.
Mudr 14.
Drugi se opet spremi dazaplovi,
        nakan da prebrodi bijesne valove,
    i prizivlje u pomoć drvo
        koje je slabije od drvene lađe što
            ga nosi.2Jer je nju izmislila težnja za
            dobitkom
        i sagradila je mudrost graditeljska.3Ali njome upravlja tvoja providnost,
            Oče,
        koji si dao i na moru put
        i u valovima stazu pouzdanu:4pokazuješ tako da možeš iz svake
            pogibelji izbaviti,
        da bi se nevješt smio ukrcati.5Jer ti nećeš da neplodna budu djela
            tvoje mudrosti,
        zato ljudi povjeravaju svoj život
            i drvlju najneznatnijem
        te prelaze splavom burne valove
            i dolaze u luku spasa.6Pa i nekoć, kad su izgibali oholi
            divovi,
        sklonila se nada ovog svijeta
            u splav
    kojom je upravljala ruka tvoja
        i svijetu ostavila sjeme za nova
            pokoljenja.7Blagoslovljeno je drvo po kojem
            pravda dolazi,8    a prokleta krivobožačka
            rukotvorina
        i onaj koji je načini;
    on jer je napravi, a ona jer se,
        iako prolazna, bogom nazva.9Tako Bogu su mrski
        i bezbožnik i bezbožnost njegova,10    izrađevina i izrađivač bit će
            jednako kažnjeni.11Zato će osuda pasti na kumire
            neznabožačke,
        jer su postali gnusoba među
            stvorenjima Božjim
    i sablazan ljudskim dušama
        i zamka bezumničkim nogama.
Podrijetlo krivoboštva
12Pronalazak kumira bio je početak
            bluda
        i njihovo je otkriće izopačilo život.13Nije ih bilo u početku
        niti će ih biti dovijeka.14Jer su došli na svijet po ispraznosti
            čovječjoj
        i zato im je određen konac brz.15Neki otac, satrt prijevremenom
            žalošću,
        načini lik svojeg djeteta koje je
            tako brzo ugrabljeno:
    i dojučerašnjeg mrtvaca sad već
            kao boga štuje
        i odredi svojim podanicima tajne
            obrede i žrtve.16U tijeku vremena ukorijeni se taj
            bezbožni običaj
        i počeše ga kao zakon čuvati,17i po zapovijedi vladara
        uvelo se štovanje likova.
    A onih koje ljudi nisu mogli
            u osobi njihovoj štovati,
        jer su predaleko od njih prebivali,
        približavahu sebi njihovo daleko
            obličje,
    načinivši od čašćenog kralja
            vidljiv lik
        da mu nenazočnu revno laskaju
            kao da je nazočan.18A i častoljublje umjetnika
        navodilo je na sve jače štovanje
        i one koji kralja nisu poznali.19Jer umjetnik, koji se možda htio
            dodvoriti vladaru,
        trudio se svim svojim umijećem
        da obličje bude što ljepše,20te je svjetina, ponesena ljepotom
            djela,
        počela pridavati božanske počasti
        onomu koga je nedavno slavila
            kao čovjeka.21I to postade zamka životu:
        robujući nesreći ili nasilju
            vladarskom,
    ljudi su neizrecivo ime Božje
        prenijeli na kamenje i na drvlje.
Posljedice krivoboštva
22I ne bijaše im dosta
        što su zastranili u spoznaji Boga,
    nego su, živeći u velikoj borbi
            zbog neznanja,
        tako veliko zlo još mirom nazivali.23Jer, ili djecu žrtvuju ili vrše tajne
            obrede
        ili priređuju bijesne gozbe
            s čudnim običajima.24Ne čuvaju više čistoće ni tijela
            ni ženidbe,
        jedan drugoga ili iz zasjede
            ubijaju
        ili jedan drugomu preljubom
            jade zadaju.25Svuda zbrka: krv, ubojstvo, krađa,
            prijevara,
        pokvarenost, nevjernost, buna,
            kriva prisega,26uznemirivanje čestitih,
        zaboravljanje dobročinstva,
            oskrvnjenje duša,
    zločini protiv naravi,
        nered u braku, preljub,
            nećudorednost.27Jer je krivoboštvo
        početak, uzrok i kraj svakog zla.28Ili bjesne na svojim zabavama,
        ili izriču lažna proroštva,
    ili žive nepravedno,
        ili bez oklijevanja krivo prisežu.29Jer se uzdaju u mrtve idole,
        ne boje se da će okajavati lažne
            prisege.30Ali će ih za oboje stići kazna:
        što su služeći idolima iskrivili
            pojam o Bogu
    i što se krivo i podlo zaklinjahu
        prezirući sve što je sveto.31Jer se prijestupima bezbožničkim
            uvijek osvećuje -
        ne moć prizivanih idola,
        nego pravda koja stiže grešnike.
Izrael nije krivobožački
Mudr 15.
A ti si, Bože naš, blag i istinit,spor na gnjev i svime
            milostivo upravljaš.2Ako i sagriješismo, tvoji smo!
        Priznajemo tvoju vlast
        i nećemo griješiti kad znamo da
            smo tvoji.3Jer tebe znati - savršena je
            pravednost,
        i poznavati snagu tvoju korijen je
            besmrtnosti.4Nas nije zaveo nikakav izum opaka
            ljudskog umijeća
        ni jalovo djelo slikarsko,
        likovi našarani ličilima5koji u budalama potiču žudnju
        te žude za neživim obličjem mrtva
            lika.6Ljubitelji su zla i dostojni takvih
            nada
        oni koji ih čine ili žele ili štuju.
Ludost izrađivača kumira
7Muči se lončar i gnječi zemlju
            mekanu:
        pravi posuđe kojim se služimo.
    Od istoga blata pravi posude
        koje služe u plemenite svrhe
        i one koje služe suprotnom:
    kakva će kojoj namjena biti -
        određuje lončar.8I možda - o napora na zlo data! -
        od iste gline pravi ništavnog boga,
    on koji je nedavno od zemlje sazdan
        i koji će se ubrzo zemlji vratit'
            od koje je uzet,
        kad se od njega duša zatraži.9Ne mari on što će brzo umrijeti
        ni što mu je život kratkovjek,
    nego se natječe sa zlatarima
            i srebrnarima
        i nasljeduje mjedare,
        ponosan što pravi krivotvorine.10Srce mu je kao pepeo,
        i nada mu od zemlje bjednija,
        i život od gline nevredniji,11jer nije poznao Stvoritelja svoga
        koji mu je udahnuo dušu djelatnu
        i nadahnuo ga dahom životnim.12Nego misli da je žiće naše igra
        i život naš sajam pun probitka.
    "Treba, veli, izbijati korist iz svega,
        čak iz zla."13Jer bolje no itko drugi
        zna takav da griješi
    kad od iste tvari zemljane
        pravi lomne posude i kumire.
Ludost Egipćana: sveopće krivoboštvo
 14Ali su od svih najluđi
        i jadniji od duše čeda nejakog,
    oni neprijatelji tvog naroda
        koji ga nekoć tlačiše.15Jer oni obožavahu sve poganske
            kumire
        koji ne mogu ni očima gledati,
        ni nosom disati, ni ušima slušati,
        ni prstima pipati,
        ni nogama hoditi.16Jer ih čovjek načini,
        sazda ih onaj komu je dah u
            zajam dan.
    Nijedan čovjek ne može načiniti
        boga sebi slična;17i jer je smrtan,
        mrtvo djelo gradi bezbožničkim
            rukama.
    On je dragocjeniji od svojih
            svetinja,
        jer je živ, a one nisu.18A čak štuju i najgadnije životinje,
        što su, po gluposti svojoj, gore od
            ostalih.19Na njima nikakve ljepote
        da bi privlačile kao druge
            životinje:
        umakle su i Božjoj hvali i njegovu
            blagoslovu.
Egipat i Izrael: kobne životinje, prepelice
Mudr 16.
Zato bijahu primjerenokažnjeni sličnim životinjama
        i mučeni mnoštvom kukaca.2A narod si svoj, mjesto takvom
            kaznom,
        obasuo dobročinstvom;
    i da zadovoljiš njegovu žudnju
            žarku,
        pripravio si jelo izvanredno:
            slasne prepelice.3I tako Egipćanima,
        premda željnima hrane,
            kad vidješe odvratne stvorove
            poslane protiv njih,
        zataji i naravna želja za jelom;
    a narodu si svojem poslije kratke
            oskudice
        poklonio jelo čudesno.4Na tlačitelje morade doći
            neuklonjiva oskudica,
        dok je tvojima trebalo samo
            pokazati
        kako su teško mučeni neprijatelji
            njihovi.
Egipat i Izrael: pošast skakavaca, mjedena zmija
 5I kad je na njih navalio životinjski
            bijes
        te pogibahu od ujeda zmija
            vijugavih,
        srdžba tvoja još ne bješe došla
            do kraja.6Da se opamete, bijahu samo uplašeni
            na kratak čas,
        jer su dobili spasonosni znak
        da se sjete zapovijedi tvoga
            Zakona.7Jer tko god je u nj pogledao,
            ozdravio je,
        ali ne po onom u što je pogledao,
        već zbog tebe, Spasitelju sviju!8Ujedno si time dokazao našim
            dušmanima
        da si ti izbavitelj od zla svakoga.9Umirahu od ujeda skakavaca
            i muha
        i ne bijaše lijeka životu njihovu,
        jer su zaslužili da budu tako
            kažnjeni.10A sinovima tvojim nisu naudili
        ni zubi zmija otrovnica,
    jer im je milost tvoja u pomoć
            pritekla
        te ih iscijelila.11Podbadao si ih samo i odmah
            ozdravljao
        da se sjete proroštava tvojih,
    da ne zapadnu u zaboravnost
            duboku
        i ostanu bez tvojeg dobročinstva.12Jer njih nije liječila ni trava ni
            melem
        nego tvoja riječ, o Gospode, koja
            liječi sve.13Ti imaš vlast nad životom i smrću,
        ti dovodiš do vrata Podzemlja
            i opet izvodiš.14Čovjek može svojom zloćom ubiti,
        ali kad duh izađe, ne može ga
            vratiti
        niti izbaviti dušu oduzetu.
Egipat i Izrael: čudesa u prirodi
15Ruci se tvojoj ne može uteći.16Mišica je tvoja silna kaznila
            bezbožnike
        koji te ne htjedoše priznati;
    gonio ih nečuven dažd i tuča,
            i pljusak neumoljiv,
        i oganj ih proždirao.17A najčudnije: u vodi koja gasi sve
        rasla je ognju sve žešća moć,
        jer se svemir borio za pravednike.18Čas bi se plamen ublažio
        da ne spali životinje
            poslane na bezbožnike,
        nego da ovi vide i spoznaju
            kako ih goni sud Božji;19čas bi opet buknuo u samoj vodi
        od ognja snažnije
        da uništi plodove zemlje opake.20A narod si svoj hranio
        hranom anđeoskom,
    slao mu s neba gotov kruh
        koji je imao u sebi svaku slast
        i ugađao svakom ukusu.21Pokazao si svojim darom slatku
            nježnost prema djeci,
        jer je dar ugađao svakom teku
        i mijenjao se u što je tko htio.22Snijeg i led odolijevahu ognju
            ne topeći se,
        da bi se znalo kako je
            neprijateljske plodove uništio
        oganj koji je plamtio u tuči
            i bljeskao u daždu,23dok je opet oganj zaboravio
            snagu svoju
        da bi se nahranili pravednici.24Jer sve stvorenje služi tebi,
            svojem Stvoritelju,
        napinje snagu svoju za kaznu
            opakima,
        a popušta za dobro onima koji se
            u te uzdaju:25zato se i tada u sve preobražavalo
        da posluži tvojoj darežljivosti
            svehraniteljskoj,
        prema želji potrebitih,26da bi sinovi tvoji, koje ljubiš,
            Gospode,
        naučili kako čovjeka na hrane
            različiti plodovi,
    nego riječ tvoja uzdržava
        sve koji u te vjeruju;27jer ono što nije mogao
            oganj uništiti
        rastopilo se pod toplinom jedne
            zrake sunčane,28da bi se znalo kako treba sunce
            preteći
        i tebi zahvaliti,
        prije svjetla zorina preda te
            stupiti.29Jer se nada nezahvalnika rastapa
            kao zimski mraz
        i razlijeva se kao voda nekorisna.
Egipat i Izrael: tmina i svjetlost
Mudr 17.
Veliki su i nedokučivisudovi tvoji,
        zato lutaju duše nepoučljive.2Dok su mislili bezbožnici
        da imaju u vlasti sveti narod tvoj,
        postadoše sužnji tmine
    u okovima duge noći,
        zatvoreni pod svojim krovovima,
        prognanici vječne providnosti.3Mišljahu da će im se tajni grijesi
            skriti,
        pokriveni tamnim velom zaborava,
    a rasuše se u užasnu strahu,
            zaplašeni utvarama.4Ni skrovište u koje se povukoše
        nije ih sačuvalo od straha,
    nego se oko njih razlijegao
            grozan jek,
        ukazivahu im se kobne utvare,
            mračnih lica.5I nikakva im sila ognjena nije mogla
            svjetla pružiti,
        niti su sjajne plamene zvijezde
        mogle osvijetliti tu strašnu noć.6Jedino im se ukazivaše neka lomača,
        sama od sebe upaljena, puna užasa;
    i kad bi ta prikaza iščezla,
        oni je, izvan sebe od straha,
        držahu strašnijom nego što bijaše.7Nemoćna bijahu njihova umijeća
            čarobnjačka
        i njihovo hvastanje razborom
            bijaše izvrgnuto ruglu.8Jer oni koji prije obećavahu
        kako će istjerati strah i tjeskobu
            iz bolne duše,
        sami se razbolješe od straha
            smiješnoga.9Kad ih i nije ništa strahovito plašilo,
        bješe im na užas gmizanje
            životinja i šištanje zmija.
    Ginuli su od straha,
        ne usuđujući se pogledati ni u zrak
        kojem se ne može umaknuti.10Jer zloća je strašljivaca:
        vlastitim se svjedočanstvom
            osuđuje
    i uvijek zlo uvećava
        kad je stane savjest tištiti.11Jer strah i nije drugo nego izdaja
            pomagala
        što ih razum daje:12što se manje čovjek u sebi na njih
            oslanja,
        to mu teže pada što ne zna uzrok
            svojoj patnji.13I tako oni, one noći zaista nemoćne
        izišle iz dubina Podzemlja
            nemoćnog,
        usnuli istim snom,14bijahu progonjeni strašnim
            sablastima
        ili su smalaksali obamrle duše,
        jer ih napade iznenadan
            i neočekivan strah.15I tako svaki, pavši gdje se našao,
        osta zatočen u tamnici bez
            prijevornica:16i orač i pastir
        i radnik koji se samotan muči
    zaskočeni zapadoše u neminovnu
            nevolju,
        svi bijahu okovani jednim
            lancem tame.17I šumni vjetar,
        i milopojni ptičji glas među
            lisnim granama,
    i odmjeren huk vode što silovito
            protječe;
        i divlja buka pećina što se ruše,18i nevidljiva trka životinja što skaču,
        i urlik ljutih divljih zvijeri,
    i jeka što se odbija od gorskih
            dolova -
        sve ih ispunjaše užasom.19A sav svijet blistao od sjajne
            svjetlosti
        i prepuštao se nesmetano svojim
            djelima.20Jedino se nad njima raskrilila
            teška noć,
        slika mraka koji će ih primiti;
    ali teži od same tame bijahu oni -
        teret sami sebi.
Mudr 18.
A svetima tvojim svijetlila jesvjetlost najveća,
    i Egipćani, slušajući njihov glas
        a ne videći im obličja,
    nazivahu ih blaženima
        jer nisu nevolju trpjeli;2i zahvaljivahu im što se ne osvećuju
        za nanesene nepravde
        i moljahu ih da im oproste
            neprijateljstvo.3A Izraelcima si dao ognjen stup
        da im bude vođom na stazama
            neznanim,
        blago sunce na njihovu časnom
            putovanju.4Zaslužili su Egipćani
        da svjetlost izgube
        i da ih tama zasužnji,
    jer u zatvoru držahu djecu tvoju
        po kojoj se svijetu imala podariti
        nepropadljiva svjetlost Zakona.
Egipat i Izrael: Zatornik
5I jer odlučiše pogubiti
            djecu svetaca,
        a jedno se od izložene djece spasilo,
    ti im za kaznu oduze mnoštvo djece
        i sve ih pogubi u silnoj vodi.6A noć ona bijaše unaprijed
            najavljena ocima našim
        da bi jasno znali kakvim su
            prisegama povjerovali,
        i da budu dobre volje.7Tako je tvoj narod očekivao
            spas pravednika
        i propast neprijatelja.8Jer čime si kaznio naše protivnike,
        time si proslavio nas,
            pozvavši nas k sebi.9Tada su pobožna djeca pravednika
            žrtve tajno prinijela
        i složno postavila zakon
            božanstven
    da sveti tvoji jednako snose
            i dobra i pogibelji.
        I tad su zapjevali svete pjesme
            otaca.10A u odjek im dođoše neskladni
            povici neprijatelja,
        tužan jauk za djecom oplakivanom.11Jednaka kazna stiže i roba
            i gospodara,
        isto je trpio i pučanin i kralj.12A svi su zajedno imali nebrojene
            mrtvace
        pogođene istom smrću.
    I živih bijaše premalo
            da pokapaju mrtve,
        jer im za tren poginu
            najodličniji porod.13I oni koji, zbog svojih čarolija,
        ni u što nisu vjerovali,
    kad im izginuše prvenci njihovi,
        moradoše priznati da je narod
            izraelski - sin Božji.14Dok je mirna tišina svime vladala
        i noć brzim tijekom stigla do
            sredine puta svog,15jurnula je tvoja svemoguća riječ
            s nebesa,
        s kraljevskih prijestolja,
    kao žestok ratnik u sredinu zemlje,
            propasti predane.
        Kao oštar mač nosila je tvoju
            neopozivu zapovijed.16Zaustavi se i sve ispuni smrću:
        doticala se neba, stajala na zemlji.17Tada Egipćane iznenada uplašiše
            prikaze jezivih snova,
        napade ih neočekivan strah.18Padahu polumrtvi, jedan ovdje,
            drugi ondje,
        kazujući zašto umiru.19Jer su im sni, što ih smutiše,
        to unaprijed najavili,
    da ne bi poginuli ne znajući uzroka
        s kojeg ih je stiglo zlo.20Ali se napast smrtna dotakla
            i pravednika
        i mnoštvo ih je u pustinji pomrlo.
        Ali srdžba nije dugo trajala.21Jer se brzo za njih zauzeo čovjek
            besprijekoran:
        naoružan oružjem službe svoje -
        molitvom i pomirbenim kadom -
    opro se srdžbi i dokrajčio nevolju,
        pokazavši da je sluga tvoj.22On gnjevu nije odolio
        ni snagom tjelesnom
        ni silom oružja
    nego je riječju svojom pokorio
            zatornika
        spomenuv otačke prisege i zavjete.23Mrtvi već ležahu jedan preko
            drugoga,
        a on stade sred njih i jarost suzbi,
        presiječe joj put ka živima.24Na njegovoj dugoj halji bijaše
            čitav svemir
        i u četiri reda dragulja slavna
            imena otaca,
        a na vijencu oko glave tvoje
            veličanstvo.25Pred tim uzmaknu zatornik,
        predade se:
    samo je malo okušao srdžbu tvoju -
        i bijaše mu dosta.
Egipat i Izrael: Crveno more
Mudr 19.
A grešnike je sasvim pritisnuognjev nemilostiv,
        jer je Gospodin znao što će oni:2najprije će dopustiti Izraelcima
            da odu
        i brzo ih ispratiti,
    a zatim će se predomisliti
        i poći za njima u potjeru.3Još im teška žalost bijaše na srcu
        dok naricahu nad grobovima
            svojih mrtvaca,
    kad im pade na um nova luda misao
        te stadoše kao bjegunce progoniti
        one koje su prije molili da odu.4A zaslužena ih je sudbina nagnala
        da zaborave prošle jade
        i da svojim mukama dodaju još
            jednu:5dok će narod tvoj prijeći put
            čudesan,
        oni će naći smrt nečuvenu.6Da se sačuvaju djeca tvoja
            neozlijeđena,
        sve stvoreno preinači opet
            narav svoju
        služeći tvojim zapovijedima.7Oblak se pojavi i sjenom zakri tabor,
        a kopno izroni gdje prije bijaše
            voda;
    put slobodan nasta od
            Crvenoga mora
        i polje travnato od strašnih valova.8Preko njega prijeđe narod sav,
        štićen tvojom desnicom,
        zadivljen silnim čudesima.9Bijahu kao konji kada pasu,
        i kao jaganjci skakahu
    slaveći tebe, Gospode,
        izbavitelja svoga.
Priroda čudesno služi Izraelcima
10Još se sjećahu događaja u tuđini,
        kako je mjesto životinja zemlja
            komarce rađala
        i kako je mjesto riba rijeka
            izbacila mnoštvo žaba.11Poslije vidješe i nov nastanak ptica,
        kada su, potaknuti žudnjom,
            zatražili jela raskošna:12izašle iz mora prepelice
        da im želji udovolje.
Egipat grešniji od Sodome
13A grešnike stigla kazna,
        prethodili joj snažni gromovi.
    Stigla ih pravedna plaća
            za zla djela,
        jer su divljom mržnjom mrzili
            tuđince.14Jer dok oni odbijahu neznance,
        ovi goste i dobrotvore
        pretvoriše u robove.15Oni se prema strancima
        poniješe odmah neprijateljski,
        i plaća ih čeka za to.16Ovi, naprotiv, primiše svečano
            Izraelce,
        a onda ih, već ravne sebi,
        udariše teškom tlakom.17I njih udari sljepoća
        kao i one pred vratima
            pravednikovim;
    opkoli ih tama duboka,
        i svaki je tražio svoja vrata.
Priroda pri Izlasku
18Tako se počela međusobno
            izmjenjuju,
        kao što se skladno izmjenjuju
            glasovi na harfi,
        ostajući uvijek kod zvuka svojeg;
    a to se može jasno razabrati
        kad se razmotre događaji.19Jer se kopnene životinje u vodene
            mijenjahu,
        a one što plivaju,
            na kopno prelažahu.20Oganj je u vodi silu svoju pojačao,
        a voda zaboravila snagu što gasi.21Plamenovi ognjeni nisu pržili meso
        životinja propadljivih
        kada su posred njih hodile
    niti se u njima topila hrana nebeska,
        laka i topljiva poput inja.
Zaključak
22U svemu si, Gospode, uzvisio
        i proslavio narod svoj
    i nisi ga prezreo, već si mu bio
            na pomoći
        svagda i svagdje.
Knjiga Sirahova (Sir.)
Proslov prevodiočev
    1Mnoge su nam i velike darove darovali Zakon, Proroci i ostali Pisci koji su slijedili iza njih. Zato valja pohvaliti Izraela zbog naobrazbe i mudrosti. Ali nije dovoljno da se ljudi sami nauče knjizi, 5već treba da riječju i perom koriste i drugim ljudima, te se moj djed Isus, posvetivši se ustrajnom čitanju Zakona, Proroka 10i ostalih predačkih Knjiga i stekavši golemo iskustvo - najposlije i sam našao ponukanim da napiše štogod poučno i mudro, kako bi oni koji su željni pouke proučili to, pa tako još više uznapredovali u životu prema Zakonu.
    15Zato, molim, čitajte blagohotno i pozorno ovo moje djelo i oprostite 20ako nismo uspjeli naći primjeren oblik ovom ili onom izrazu, jer valja znati da hebrejski izričaji, prevedeni na drugi jezik, gube od svoje snage. Štoviše, prouči li se sam Zakon, Proroci 25i ostale Knjige, opazit će se povelika razlika između prijevoda i izvornika.
    Kad sam u trideset i osmoj godini vladavine kralja Euergeta došao u Egipat i boravio ondje neko vrijeme, našao sam djelo veoma poučno. 30Odlučih stoga uložiti sav trud i mar da prevedem ovu knjigu. Uložih mnogo bdjenja i znanja, tijekom tog vremena, da bih posao obavio i objavio knjigu, osobito na korist onima koji se u tuđini žele baviti naukom 35i pripravni su prilagoditi svoje običaje kako bi živjeli prema Zakonu.
I. ZBIRKA IZREKA
Otajstvo mudrosti
Sir 1.
Svaka je mudrost od Gospodai s njime je dovijeka.2Tko će izbrojiti pijesak morski
        i kaplje kišne i dane vječnosti?3Tko će istražiti nebesku visinu,
        zemaljsku širinu i dubinu bezdana?4Mudrost je stvorena prije svega
            ostalog,
        i misaon razbor vječan je. 5 . 6Komu se otkrio korijen mudrosti
        i tko znade njezine namisli? 7 . 8Samo je jedan mudar i uistinu
            strašan
        kad sjedi na prijestolju svojem -
            Gospod.9On ju je stvorio, gledao i izbrojio,
        izlio je na sva svoja djela,10na svako tijelo prema veličini
            njegovoj
        i obdario njome one koji ga ljube.
Strah Gospodnji
11Strah je Gospodnji slava i hvala,
        veselje i vijenac radosti.12Strah Gospodnji sladi srce,
        daje radost, veselje i dug život.13Tko se boji Gospoda, sretan je na
            svršetku
        i blagoslovljen u dan svoje smrti.14Strah Gospodnji početak je
            mudrosti,
        s vjernima je ona stvorena
            u utrobi majčinoj.15Svila je gnijezdo s temeljem vječnim
            među ljudima
        i bit će vjerna porodu njihovu.16Strah je Gospodnji punina mudrosti,
        ona ih opija svojim plodovima.17Dom im napunja milinama
        i klijeti svojim urodom.18Strah Gospodnji vijenac je mudrosti
        koji cvate mirom i zdravljem.19Gospod je nju gledao i izbrojio
        i izlio spoznaju i razbor,
        uzvisio slavu onih koji je
            posjeduju.20Strah Gospodnji korijen je mudrosti,
        a izdanci su dug život. 21 .  
Strpljivost i supregnuće
22Strast opakoga ne može opravdati,
        jer mu teret strasti donosi pad.23Strpljiv čovjek podnosi do u pravi
            čas,
        a na kraju uživa radost.24On krije svoje riječi do pravog trena,
        i usta mnogih govore o njegovu
            razboru.
Mudrost i pravednost
25U riznicama mudrosti zagonetke su
            spoznaje,
        ali je grešniku mrska pobožnost.26Želiš li mudrost, vrši zapovijedi,
        i Gospod će ti je dati.27Jer strah je Gospodnji mudrost
            i pouka,
        i Gospodu je draga vjernost
            i krotkost.28Ne opiri se strahu Gospodnjem
        i ne pristupaj Gospodu dvolična
            srca.29Ne budi licemjer pred ljudima
        i pazi na usne svoje.30Ne uznosi se, da ne padneš
        i da se ne osramotiš,
    jer Gospod će otkriti tvoje tajne
        i poniziti te pred svim zborom,
    jer nisi dosegao straha Gospodnjeg
        i jer ti je srce puno prijevare.
Strah Gospodnji u kušnji
Sir 2.
Sine moj, ako želiš služiti Gospodu,pripravi dušu svoju na kušnju.2Učvrsti svoje srce i budi jak
        i ne nagli kad napast dođe.3Prioni uz Boga i ne odmeći se,
        da bi bio slavljen na svoj
            posljednji dan.4Primi sve što te stigne
        i budi strpljiv u nestalnosti svoje
            bijede.5Jer kao što se u vatri kuša zlato,
        tako i odabranici u peći poniženja.6Vjeruj u Gospoda, i on će ti pomoći,
        kroči pravom stazom i uzdaj se
            u njega.7Vi što se bojite Gospoda, očekujte
            njegovu milost
        i ne skrećite s pravoga puta,
            da ne propadnete.8Vi što se bojite Gospoda, uzdajte
            se u nj
        i plaća vam neće propasti.9Vi što se bojite Gospoda, nadajte
            se dobru,
        vječnoj radosti i milosti.10Pogledajte prošla pokoljenja i vidite:
        je li se ikad postidio tko se uzdao
            u Gospoda?
    Je li ikad ostavljen tko ga se
            ustrajno bojao?
        Je li ikad prezren koji ga je
            u pomoć zvao?11Ta Gospod je sućutan i milostiv,
        on oprašta grijehe i izbavlja
            u danima nevolje.12Jao strašljivim srcima i lijenim
            rukama
        i grešniku koji hodi dvjema
            stazama.13Jao mlaku srcu koje ne vjeruje,
        jer takvo neće naći zaštite.14Jao vama koji ste izgubili
            izdržljivost:
        što ćete raditi kad vas Gospod
            pohodi?15Koji se boje Gospoda slušaju
            njegove riječi,
        i koji ga ljube drže se putova
            njegovih.16Koji se boje Gospoda čine što je
            njemu po volji,
        i koji ga ljube uživaju u njegovu
            Zakonu.17Koji se boje Gospoda pripravljaju
            se srcem svojim
        i pred njim se ponizuju.18Predajmo se u ruke Gospodnje,
        a ne u ruke ljudske:
    jer kakvo je u Gospoda veličanstvo,
        takva je i njegova milost.
Dužnosti prema roditeljima
Sir 3.
Djeco, slušajte mene, oca svoga,i radite tako da se spasite.2Jer Gospod slavi oca u djeci
            njegovoj
        i učvršćuje pravo majke
            nad sinovima njezinim.3Tko štuje oca okajava grijehe svoje,4    i tko časti majku svoju
            sabire blago.5Tko štuje oca radovat će se sa svoje
            djece
        i bit će uslišen u dan molitve svoje.6Tko časti oca svojeg, dugo živi;
        tko čini radost majci svojoj
            sluša Gospoda.7    On služi roditeljima svojim
            kao svojim gospodarima.8Sine moj, riječju i djelom štuj
            oca svoga
        da te od njega stigne blagoslov.9Jer blagoslov očev učvršćuje kuću
            djeci,
        a majčina kletva temelje im ruši.10Ne traži časti u sramoti oca svojeg,
        jer ti očeva sramota nije na čast.11Jer čovjeku dolazi čast od počasti
            oca njegova,
        a prezrena majka sramota je djeci.12Sine moj, pomozi oca svoga
            u starosti
        i ne žalosti ga za života njegova.13Ako mu i razum klone, budi blag
            s njime
        i ne grdi ga ti, koji si u punoj
            snazi.14Jer, ne zaboravlja se milost
            prema ocu,
        već se uračunava u oprost grijeha.15U danima tvoje nevolje
        Gospod će te se sjetiti:
    kao što se led topi na suncu,
        tako će se iskopnjeti tvoji grijesi.16Od hulitelja nije bolji
            tko prezire oca,
        i Gospod proklinje onoga tko
            vrijeđa majku.
Poniznost
17Sine moj, budi krotak u poslu
            svojem,
        i bit ćeš voljeniji nego onaj koji
            darove dijeli.18Što si veći to se većma ponizi
        da nađeš milost u Gospoda.19Jer veliko je milosrđe Božje
        i poniznima otkriva tajnu svoju.20Iako je velika moć Gospoda,
        on prima počast poniznih.21Ne idi za onim što ti je previsoko
        i ne istražuj ono što je iznad
            tvojih snaga.22Trsi se duhom svojim oko onoga
            što ti je dano
        i ne bavi se pojavama otajstvenim.23Ne trudi se oko onog
            što je iznad tvoje snage,
        jer i ono čemu su te učili
            već je pregolemo
        za um ljudski.24Mnoge već zavede njihova
            umišljenost,
        i opaka uobraženost iskrivi
            im misli. 25 . 
Oholost
26Tvrdokorno srce u zlu završava,
        i tko pogibelj ljubi, u njoj i
            propada.27Tvrdokorno srce oteščalo je od
            nevolja,
        i grešnik gomila grijeh na grijeh.28Nema lijeka bolesti oholnika,
        jer se opačina u njem ukorijenila.29Srce razborita čovjeka razmišlja
            o izrekama,
        i pažljivo uho san je mudracu.
Milosrđe prema siromasima
30Kao što voda gasi uzbuktali oganj,
        tako i milosrđe čisti od grijeha.31Tko dobročinstva uzvraća
            misli na budućnost,
        i u času svojeg pada naći će
            potporu.
Sir 4.
 Sine moj, ne uskraćuj milodarasiromahu
        i ne daj da dugo iščekuju oči
            ubogoga.2Ne žalosti dušu gladnu
        i ne draži čovjeka u oskudici
            njegovoj.3Ne razdražuj srca ogorčena
        i ne pusti uboga da čeka na
            dan tvoj.4Ne odbij molbe nevoljnika
        i ne odvraćaj lice svoje od
            siromaha.5Ne odvrati pogleda svoga
            od potrebita
        i ne daj nikomu prilike da te kune.6Jer prokune li te tko u tjeskobi duše
            svoje,
        Tvorac će njegov uslišiti mu vapaj.7Nastoj omiljeti društvu
        i prigni glavu pred vladarem.8Saslušaj siromaha
        i uljudno mu odzdravi;9izbavi potlačena od njegova
            tlačitelja
        i ne budi podao u svojoj presudi.10Budi kao otac sirotama
        i kao muž budi na pomoć
            udovicama.
    I bit ćeš kao sin Svevišnjemu,
        koji će te ljubiti više nego tvoja
            majka.
Mudrost odgojiteljica
11Mudrost odgaja sinove svoje
        i brine se za one koji je traže.12Tko ljubi nju, ljubi život,
        i koji je rano traže ispunit će se
            srećom.13Tko je posjeduje baštinit će čast,
        i kamo god krene, Gospod ga
            blagoslivlja.14Služe Svetomu koji njoj služe,
        i Gospod ljubi one koji ljube nju.15Tko nju posluša sudi pravedno,
        i tko se nje drži on je na
            pouzdanu.16Ako se u nju ufa, onda je i baštini,
        i ona ostaje u posjedu njegovih
            potomaka.17Jer iako u početku vodi putem
            krivudavim,
        nagoni ga na tjeskobu i drhtavicu,
    muči ga stegom svojom
        dok se ne mogne u nj pouzdati,
        iskušava ga zapovijedima svojim,18a na kraju će ga privesti pravom
            putu
        i otkriti mu svoje tajne.19Ako odluta, ona ga ostavlja
        i predaje njegovoj propasti.
Sram i ljudski obzir
20Sine moj, pazi na prilike
            i čuvaj se zla,
        i ne stidi se samoga sebe.21Jer ima stid što vodi grijehu,
        kao i stid koji je čast i milost.22Ne budi pristran protiv sebe
            samoga
        i ne stidi se na svoju propast.23Ne susteži svoje riječi u pravo
            vrijeme
        i ne skrivaj svoje mudrosti.24Jer se u govoru očituje mudrost
        i po riječima otkriva naobrazba.25Ne protivi se istini,
        radije se crveni zbog svojeg
            neznanja.26Ne stidi se priznati svoje grijehe
        i ne opiri se struji rijeke.27Ne ponizuj se pred budalom
        i ne budi pristran pred
            mogućnicima.28Do smrti se bori za istinu,
        i Gospod će se boriti za te.29Ne budi silovit na jeziku
        a lijen i mlitav na djelu.30Ne budi kao lav u svojoj kući,
        a strašljivac prema svojim
            slugama.31Nek' ti ne bude ruka ispružena za
            primanje,
        a stisnuta u vrijeme vraćanja.
Bogatstvo i obijest
Sir 5.
Ne oslanjaj se na svoje bogatstvoi ne reci: "Ja imam dosta."2Ne idi za svojom željom i svojom
            snagom,
        slijedeći strasti svoga srca.3Ne reci: "Tko mi što može?"
        jer će te Gospod kazniti.4Ne reci: "Griješio sam, pa što!"
        jer Gospod umije čekati.5Ne uzdaj se toliko u oproštenje
        da gomilaš grijeh na grijeh.6Ne reci: "Veliko je milosrđe
            njegovo,
        oprostit će mi moje mnoge
            grijehe!"
    jer je s njime milosrđe i gnjev
        te na grešnike pada srdžba njegova.7Ne oklijevaj vratiti se njemu,
        i ne odgađaj iz dana u dan;
    jer će iznenada njegov gnjev planuti,
        i u čas osvetni ti ćeš propasti.8Ne uzdaj se u blago krivo stečeno,
        ono ti ništa neće koristiti u dan
            nesreće.
Postojanost i pribranost
9Ne povijaj se sa svakim vjetrom
        i ne idi po svakoj stazi
        (tako čini grešnik licemjerni).10Budi postojan u nazorima svojim
        i neka je jedna tvoja riječ.11Budi brz i pripravan saslušati,
        a spor odgovarati.12Ako znaš, odgovori svojem
            bližnjemu;
        ako ne znaš, stavi ruku na usta.13I slava i sramota dolaze od riječi,
        i jezik je čovjekov propast njegova.14Ne budi klevetnik
        i jezikom svojim ne postavljaj
            zamke,
    jer kao što lupeža čeka sramota,
        tako podlaca očekuje teška osuda.15Ne budi opak ni u malu ni u veliku
        i ne budi neprijatelj umjesto
            prijatelj.
Sir 6.
Jer zao glas donosi zazor i sramotu,kako to biva grešniku licemjernom.2Ne predaj se u ruke svojoj strasti,
        da ti ona dušu ne rastrga kao
            razbješnjeli bik;3da ti ne obrsti lišće i da ti ne
            propadnu plodovi
        i ne ostaneš poput sasušena drveta.4Jer strastvena duša propast je
            onome čija je
        i čini od njega ruglo
            pred njegovim neprijateljima.
Prijateljstvo
5Umilna riječ umnožava prijatelje,
        i jezik uljudan izaziva prijazne
            odgovore.6Neka su ti mnogi poznanici,
        ali pouzdanik samo jedan
            od tisuću.7Ako želiš imati prijatelja,
            steci ga kušanjem
        i nemoj se prebrzo u nj pouzdati.8Jer netko je prijatelj samo kad to
            njemu odgovara
        i taj ne ostaje vjeran u dan
            nevolje.9A neki će se prijatelj prometnuti
            u neprijatelja
        i tvoju sramotu iznijeti na vidjelo.10Gdjekoji je opet prijatelj za stolom,
        ali ga nema u času nevolje.11Dok si sretan, on će ti biti kao ti
            sam sebi:
        s ukućanima tvojim povjerljiv će
            biti;12a stigne li te zlo, okrenut će se protiv
            tebe
        i bježat će od tvog pogleda.13Odvoji se od svojih neprijatelja
        i čuvaj se svojih prijatelja.14Vjeran prijatelj pouzdana je zaštita;
        i tko ga je stekao našao je blago.15Pravom prijatelju nema cijene
        niti se može izmjeriti njegova
            vrijednost.16Pravi je prijatelj balzam života,
        nalazi ga onaj tko se Gospoda boji.17Tko se Gospoda boji,
            nalazi prave prijatelje,
        jer kakav čovjek,
            takav mu i prijatelj.
Nauk mudrosti
18Sine, uči od mladosti svoje,
            prigrli pouku,
        pa ćeš do svojih sjedina nalaziti
            mudrost.19Prilazi joj kao orač i sijač
        i očekuj obilnu ljetinu,
    jer malo ćeš se oko nje truditi
        i brzo ćeš jesti od ploda njezina.20Veoma je opora nepokornima,
        i nerazborit ne ustraje u njoj.21Ona ga tišti kao težak kamen
        i on ne oklijeva da je odbaci.22Jer stega je vjerna svojem imenu,
        ona mnogima nije dostupna.23Poslušaj, sine, primi moj naputak
        i ne odbaci savjeta mog.24Stavi svoje noge u njezine okove
        i vrat svoj u njezin jaram.25Podmetni svoja leđa pod njezin teret,
        i neka ti ne smetaju njezine uzde.26Svom dušom svojom pristupi k njoj
        i svom snagom svojom slijedi
            putove njezine.27Ispituj i istražuj je, i ona će ti se
            objaviti;
        i kad je jednom uhvatiš,
            ne puštaj je.28Jer ćeš naposljetku u njoj naći mir,
        i ona će ti se pretvoriti u radost.29Njezini okovi bit će moćna zaštita
        i njezin jaram halja časti.30Njezin jaram bit će zlatni ures,
        njezine uzde grimizne vrpce.31Nosit ćeš je kao svečanu odoru
        i vezat ćeš je kao krasni vijenac.32Ako si voljan, sine, možeš postati
            mudar;
        i ako se potrudiš, steći ćeš
            razboritost.33Ako si pripravan slušati, naučit ćeš;
        ako poslušaš, bit ćeš mudar.34Nek' ti je mjesto u staračkom zboru;
        i vidiš li mudraca, drži se uz njega.35Rado slušaj svaku riječ koja dolazi
            od Boga
        i neka ti ne promaknu oštroumne
            izreke.36Vidiš li razborita čovjeka,
            rano ga posjeti
        i neka tvoja stopala istaru njegov
            prag.37Razmišljaj o zapovijedima
            Gospodnjim
        i neprestano se drži njegovih
            naredaba,
    i Gospod će osnažiti tvoje srce
        i steći ćeš mudrost koju želiš.
Različiti savjeti
Sir 7.
Ne čini zla, pa te zlo neće stići.2Kloni se nepravde, i ona će biti
            daleko od tebe.3Ne sij, sine moj, u brazde nepravde,
        da ih ne požanješ sedmerostruko.4Ne traži od Gospoda najviše mjesto,
        niti od kralja počasno sjedalo.5Ne razmeći se vrlinom
            pred Gospodom
        niti mudrošću pred kraljem.6Ne traži da budeš sudac
        ako nemaš snage iskorijeniti
            nepravdu,
    da ne bi popustio pred mogućnikom
        i postavio stupicu pravednosti
            svojoj.7Ne griješi prema javnom zboru,
        da ne izgubiš ugled u zajednici.8Nemoj dvaput griješiti,
        jer već zbog prvog grijeha nećeš
            umaći kazni.9Ne reci: "Pogledat će Bog na mnoge
            moje darove
        i primit će Svevišnji Bog kad mu
            ih prinesem."10Ne budi malodušan u molitvi svojoj
        i ne zanemari dati milodar.11Ne preziri čovjeka turobna srca,
        jer onaj tko ponizuje može i
            uzvisiti.12Ne pleti prijevare bratu svojem,
        niti prijatelju takvo što čini.13Kloni se svake laži,
        jer od nje dobra nikakva.14Ne govori predugo na zboru staraca
        i ne ponavljaj riječi u molitvi
            svojoj.15Ne prezri tegobna rada
        ni ratarskog posla što ga je
            Svevišnji dao.16Ne ubrajaj se među grešnike,
        sjeti se da srdžba ne kasni!17Ponizi duboko dušu svoju,
        jer su vatra i crvi kazna
            bezbožniku.18Ne mijenjaj prijatelja za novac
        ni brata za ofirsko zlato.19Ne odbacuj razumne i dobre žene,
        jer njezina je ljupkost dragocjenija
            od zlata.20Ne zlostavljaj roba koji pošteno radi
        ni sluge koji ti vjerno služi.21Ljubi razumna roba kao sebe samog
        i ne uskrati mu slobode.
Djeca
22Imaš li živinče, pazi ga;
        ako ti je od koristi, sačuvaj ga.23Imaš li djece, pouči ih
        i povij im vrat za mladosti.24Imaš li kćeri, čuvaj im tijelo
        i ne pokazuj im odveć prijazno lice.25Udaj kćer, i obavio si krupan posao,
        ali je daj čovjeku razumnu.26Imaš li ženu po srcu svojem,
            ne otpuštaj je;
        ako li je ne voliš, ne uzdaj se
            u nju.
Roditelji
27Svim srcem poštuj oca svoga
        i ne zaboravi majčinih bolova.28Sjeti se da im svoj život duguješ:
        kako da im uzvratiš sve što učiniše
            za te?
Svećenici
29Svom dušom svojom boj se
            Gospoda
        i štuj njegove svećenike.30Svom snagom svojom ljubi
            Stvoritelja svoga
        i ne ostavljaj slugu njegovih.31Boj se Boga i štuj svećenika,
        daj mu dio kako ti je naloženo:
    prvine, naknadnice i prinos plećaka,
        posvetnice i prvence svetinja.
Siroti i potišteni
32I siromahu pruži ruku,
        da bude savršen tvoj blagoslov.33Budi darežljiv svakomu živom
            stvoru,
        pa ni mrtvomu ne uskrati milosti.34Ne uklanjaj se od onih koji plaču,
        već s tužnim tuguj.35Ne zaboravi posjetiti bolesnika,
        jer će te za to ljubiti.36U svim svojim djelima
        misli na svoj konac,
        pa nećeš nikada griješiti.
Razboritost i promišljenost
Sir 8.
Ne bori se s velikašem,da mu ne padneš u šake.2Ne pravdaj se s bogatašem,
        da se ne pokaže težim od tebe.
    Jer zlato je već mnoge uništilo
        i zavelo srce kraljevima.3Ne prepiri se s čovjekom hitra jezika
        i ne meći mu drva na vatru.4Ne šali se s neodgojenim čovjekom,
        da ti ne bi uvrijedio predaka.5Ne sramoti čovjeka koji se obratio
            od grijeha;
        sjeti se da smo svi krivci.6Ne prezri starca čovjeka,
        jer će i od nas neki ostarjeti.7Ne likuj nad preminulim;
        sjeti se da svi umiremo.
Predaja
8Ne odbacuj razgovora mudrih,
        nego razmišljaj o njihovim
            izrekama,
    jer ćeš tako steći nauk
        i umijeće za službu velikašima.9Ne podcjenjuj govora staraca,
        jer oni su učili od svojih roditelja,
    a od njih ćeš se ti naučiti razboru
        i u pravo vrijeme odgovarati.
Razboritost
10Ne raspiruj ugljevlja grešnikova,
        da se ne ožežeš njegovim
            plamenom.11Ne dopusti da te rugač razgnjevi
        i postavi ti zamku tvojim
            vlastitim riječima.12Ne uzajmljuj čovjeku moćnijem od
            sebe;
        ako si uzajmio, kao da si izgubio.13Ne jamči preko svojih mogućnosti;
        ako si jamčio, misli kako ćeš
            platiti.14Ne parbi se sa sucem,
        jer će mu dosuditi po volji.15Ne idi na put s pustolovom,
        da ti se on ne natovari:
    jer on će činiti po svojoj volji,
        i njegova će ludost obojicu
            upropastiti.16S čovjekom gnjevnim ne zameći
            svađe
        i ne putuj s njim po pustinji,
    jer njemu nije ništa proliti krv,
        i na mjestu gdje nema pomoći
            ubit će te.17Luđaka ne pitaj za savjet,
        jer ne može sačuvati tajne.18Ne pokazuj tajne pred tuđinom,
        jer ne znaš što će se izleći.19Ne otkrivaj svoga srca svakom
            čovjeku
        i ne očekuj dobra od svakoga.
Žene
Sir 9.
Ne budi ljubomoran na svojuljubljenu ženu
        i ne uči je pakosti na svoju štetu.2Ne prepuštaj se posve ženi,
        da ona potpuno ne zavlada tobom.3Ne približuj se bludnici,
        da ne padneš u zamke njezine.4Ne druži se s pjevačicom,
        da te ne smete umijećem svojim.5Ne upiri pogled u djevicu,
        da ne bi bio kažnjen zajedno
            s njom.6Ne daj bludnici svoje duše,
        da ne izgubiš imetak svoj.7Ne obziri se po gradskim ulicama
        i ne skitaj se pustim zakucima.8Odvrati pogled svoj od ljupke žene
        i ne gledaj tuđu ljepotu.
    Mnoge već zavede ženina ljepota,
        koja želju raspaljuje kao vatru.9Ne sjedaj nikad s udatom ženom
        i zajedno s njom ne pij vina,
    da ti srce ne podlegne njezinim
            dražima
        i da u strasti svojoj ne srneš
            u propast.
Odnosi s ljudima
10Ne odbacuj starog prijatelja,
        jer mu novi neće biti jednak.
    Nov prijatelj, vino novo;
        kad ostari, piješ ga s užitkom.11Ne zavidi grešniku na uspjehu,
        jer ne znaš kakav će mu kraj biti.12Ne naslađuj se onim čime i
            bezbožnici;
        sjeti se da im sreća neće trajati
            do Podzemlja.13Drži se daleko od čovjeka koji je
            kadar ubiti,
        i neće te progoniti strah od smrti.
    Ako mu se približiš, dobro se pazi
        da te ne liši života.
    Znaj da među zamkama hodiš
        i kročiš po kruništu zidina
            gradskih.14Koliko možeš, druži se sa svojim
            bližnjim
        i savjetuj se s mudracima.15Za razgovor traži razborite ljude,
        i tvoje riječi nek' su po Zakonu
            Svevišnjeg.16Jedi kruh svoj s pravednicima
        i u strahu Gospodnjem neka je
            tvoj ponos.17Djelo vještih ruku zaslužuje hvalu,
        a knez naroda mora biti vičan
            govoru.18Užas je gradu čovjek jezičav,
        a brbljavac je omražen.
Vladavina
Sir 10.
Mudar vladar odgaja svoj narodu stezi,
        i uredna je vlada razborita čovjeka.2Kakav je vladar,
        takvi su i činovnici;
    i kakav je gradski upravitelj,
        takvi mu i građani.3Neobuzdan kralj upropašćuje svoj
            narod,
        a svoj napredak duguje grad
            razboritosti vladara.4Vlast nad zemljom u rukama je
            Gospodnjim:
        Gospod joj u pravo vrijeme
            postavlja pravog čovjeka.5Uspjeh je čovjekov u Božjoj ruci,
        i zakonodavcu Bog daruje čast.
Protiv oholosti
6Ne budi kivan na svoga bližnjeg
        ni zbog kakve nepravde
        i ne čini ništa nepravedno.7Mrska je oholost i Gospodu i
            čovjeku,
        a nepravda je odvratna obojici.8Vlast prelazi od jednog naroda
            drugomu
        zbog nepravde, nasilja i novca.9Što se toliko oholi prah i pepeo -
        kad već za života ima crvljiva
            crijeva?10Duga bolest srdi liječnika;
        tko je danas kralj, sutra umire.11Kad čovjek umre, baštini gnjilež,
        grabežljive zvijeri i crve.12Oholost počinje kad čovjek otpadne
            od Gospoda
        i srcem se odmetne od svoga
            Stvoritelja.13I jer je početak oholosti grijeh,
        tko se njoj oda, širi gnusobu.
    Gospod ih zbog toga kažnjava
            čudesnim kaznama
        i potpuno uništava.14Gospod je srušio prijestolja silnika
        i potlačene posadio na mjesto
            njihovo.15Gospod je iskorijenio oholice
        i posadio ponizne na mjesto
            njihovo.16Gospod je porazio zemlje poganske
        i razorio ih do samog temelja.17Neke je od njih odveo i uništio
        i zbrisao njihov spomen s lica
            zemlje.18Oholost nije stvorena za čovjeka,
        ni srdžba bijesna za rod ženin.
Osobe dostojne časti
19Koji je rod dostojan časti?
            Ljudski rod.
        Koji je rod dostojan časti?
            Onaj koji se boji Gospoda.
    Koji rod prezir zaslužuje?
            Ljudski rod.
        Koji rod prezir zaslužuje?
            Onaj koji krši Zakon.20Među braćom je glavar dostojan
            časti;
        koji se Gospoda boje, u časti su
            pred njim.21 . 22Nek' se bogat, plemenit i siromah
        ponose strahom Gospodnjim.23Ne valja prezirati razborita siromaha
        niti častiti grešnika.24Poglavar, vladar i moćnik dostojni
            su časti,
        ali nema većeg od onog koji se
            boji Gospoda.25Mudru robu služe slobodnjaci,
        i razborit se čovjek ne tuži.
Poniznost i istina
26Odviše ne mudruj radeći svoj posao
        i ne hvastaj se kad si u stisci.27Bolji je koji radi i živi u izobilju
        nego tko se hvasta a nema od čega
            živjeti.28Sine, poniznošću časti samog sebe
        i cijeni sebe svojom pravom
            cijenom.29Tko će opravdati onoga tko sam sebi
            nepravdu nanosi
        i častiti onoga koji samog sebe
            prezire?30Siromaha časte zbog njegova razuma
        i bogataša zbog njegova bogatstva.31Koga časte u siromaštvu njegovu,
            koliko više u bogatstvu!
        Koga preziru u bogatstvu,
            koliko još više u siromaštvu!
Ne pouzdaj se u izgled
Sir 11.
Mudrost uzvisuje glavusiromahu
        i posađuje ga među knezove.2Ne hvali čovjeka po obličju njegovu
        i ne preziri nikoga zbog njegova
            izgleda.3Malena je pčela među stvorovima
            krilatim,
        ali ona daje slast najslađu.4Ne uznosi se zbog odjeće koju nosiš
        niti se uznosi zbog svojih počasti;
    jer čudesna su djela Gospodnja,
        iako su skrivena ljudima.5Često su kraljevi sjedili na tlima,
        a neznanac je stekao krunu.6I često su moćnici bili jako poniženi
        i odličnici potpali pod tuđu vlast.
Promišljenost i razboritost
7Ne optužuj prije nego što istražiš,
        prvo promisli, pa onda ukori.8Ne odgovaraj prije nego si čuo
        i ne miješaj se usred govora.9Ne prepiri se o onome što te se ne
            tiče
        i ne miješaj se u svađu grešnika.10Sine moj, ne preuzimaj previše
            poslova;
        ako ih umnožiš, nećeš proći bez
            kazne;
    ma koliko se žurio, nećeš stići,
        niti ćeš trkom uteći.11Čovjek se trudi, muči i hiti,
        da bi još više zaostao.
Uzdaj se jedino u Boga
12Postoji slab čovjek koji moli pomoć,
        bez snage i pun nevolje,
    ali ga Gospod milostivo gleda
        i podiže iz njegove bijede.13Uzdiže glavu njegovu
        i mnogi mu se dive.14Dobro i zlo, život i smrt,
            siromaštvo i bogatstvo -
        sve dolazi od Gospoda. 15  (16)
17Dar Gospodnji ostaje u pobožnika,
        i naklonost će ih Gospodnja
            dovijeka pratiti.18Ima ih koji se obogate pomnjom
            i škrtošću,
        i evo što im je plaća:19dođe dan kad kažu: "Nađoh mir,
        i sad ću uživati svoja dobra",
    ali ne znaju koliko će trajati:
        morat će dobra svoja ostaviti
            drugom i umrijeti.20Ustraj u dužnosti svojoj,
            i neka ti je mila,
        i u svojem radu ostari.21Ne čudi se djelima grešnikovim;
        uzdaj se u Gospoda
        i ustraj u svom poslu,
    jer tako je lako Gospodu
        iznenada i začas obogatiti
            siromaha.22Blagoslov je Gospodnji plaća
            pobožniku:
        brzo se rastvara cvijet blagoslova.23Ne reci: "Što mi još treba?
        I kakav me probitak čeka?"24Ne reci: "Imam svega dosta,
        kakvo me odsad zlo može zadesiti?"25U vrijeme dobra zlo se zaboravlja,
        i u vrijeme nesreće ne pamti se
            sreća.26Jer Gospodu je lako
        u dan smrtni platiti čovjeku
            prema činima njegovim.27U vrijeme nevolje naslade se
            zaboravljaju,
        u posljednjem času otkrivaju se
            djela čovjekova.28Prije smrti ne zovi nikoga sretnim,
        jer se tek na svom koncu spoznaje
            čovjek.
Ne vjeruj opaku čovjeku
29Ne uvodi svakoga čovjeka u kuću
            svoju,
        jer mnogovrsne su u spletkara
            zamke.30Srce je oholičino
            jarebica-mamljivica u krletki,
        i kao uhoda vreba on tvoju
            propast.31Klevetnik izvrće dobro u zlo
        i baca ljagu na samu krepost.32Od jedne iskre nastaje ognjište
            puno žara,
        a grešnik vreba da prolije krv.33Čuvaj se opakoga, jer on zlo snuje,
        da ti ne nanese vječnu sramotu.34Uvedi tuđinca u kuću,
        i on će donijeti nevolju
        i otuđiti te od tvojih.
Pravila dobrotvornosti
Sir 12.
Kad činiš dobro, pazi komučiniš,
        i tvoja dobročinstva neće biti
            uzalud.2Čini dobro pobožnu, i on će ti
            uzvratiti,
        a ako ne on, onda Svevišnji.3Nikakvo dobro ne dolazi čovjeku
            u zlu ustrajnu,
        i koji odbija da dijeli milodare.4Podaj pobožniku
        i ne pomaži grešniku.5Učini dobro poniznu
        i ne daj ništa bezbožnu.
    Uskrati mu kruh, ne daj mu ga,
        da ga to ne učini jačim od tebe;
    jer će ti platiti dvostrukom opačinom
        za sve dobro što si mu učinio.6Jer Svevišnji prezire grešnike
        i osvetit će se bezbožnicima.7Daruj dobromu,
        a uskrati pomoć grešniku.
Istinski i lažni prijatelji
8Prijatelj se ne poznaje u sreći,
        a neprijatelj se ne može sakriti
            u nesreći.9Kad je čovjek sretan, i neprijatelj
            mu je prijatelj,
        a kad je nesretan, i prijatelj ga
            se kloni.10Nikad ne vjeruj neprijatelju,
        jer zloća je njegova kao kovina
            što rđa.11Pa i ako ide ponizno i pogureno,
        jako se pazi i ne vjeruj mu.
    Budi prema njemu kao onaj koji
            uglačava zrcalo,
        i vidjet ćeš da rđa njegova nije
            posve iščezla.12Ne meći ga kraj sebe,
        da te ne istisne i zauzme tvoje
            mjesto.
    Ne posađuj ga zdesna sebi:
        on će nastojati da ti preotme
            sjedište,
    i na kraju ćeš shvatiti moje riječi
        i pokajat' se zbog moje opomene.13Tko će žaliti zmijara koga je zmija
            ujela
        i one koji se približuju divljim
            zvijerima?14Tako i onoga tko se druži
            s grešnikom
        i sudionik je u njegovim grijesima.15Dok ti čvrsto stojiš, on se ne otkriva,
        ali kad jednom posrneš, on će
            navaliti.16Usnama je svojim sladak neprijatelj,
        ali u srcu smišlja da te u jamu
            baci.
    U očima neprijatelju mogu biti suze,
        a kad mu se pruži prilika,
            ni krv ga neće zadovoljiti.17Ako li te gdje stigne zlo, on je tu
            već prije tebe,
        i kao da pomaže, podmeće ti nogu.18On će mahati glavom i pljeskati
            rukama,
        mnogo će mrmljati i razvlačiti lice.
Druži se sa sebi jednakima
Sir 13.
Tko smolu dira, ulijepi se,i tko se druži s oholicom,
            postaje kao i on.2Ne diži ono što ti je preteško
        i ne druži se s jačim i bogatijim
            od sebe.
    Zašto staviti zajedno zemljani lonac
            s bakrenim?
        Kad ga ovaj udari, onaj se razbije.3Bogataš počini zlo i još se razmeće;
        siromahu se čini zlo, a on još za
            milost moli.4Ako si mu na korist, on će te
            iskoristiti;
        a kad iznemogneš, ostavlja te.5Dok imaš štogod, živjet će s tobom
        i oplijeniti te bez ikakve grižnje
            savjesti.6Ako mu trebaš, on ti laska;
        smiješi ti se i daje ti nadu.
    Govori ti lijepo i pita: "Što ti treba?"
        I postidjet će te svojim svečanim
            objedima,7dok te ne oplijeni dva i tri puta
        i na kraju te ismije.
    Kad te poslije vidi, prezire te
        i maše glavom nad tobom.8Čuvaj se da te ne zavedu,
        da te ne ponizi ludost tvoja.9Pozove li te velikaš, suzdrži se,
        i on će te još upornije pozivati.10Ne nameći se, da ne budeš odbačen,
        a ne udaljuj se, da ne budeš
            zaboravljen.11Ne postupaj s njim kao s jednakim
        i ne vjeruj njegovoj rječitosti,
    jer te kuša riječima svojim
        i, kao u šali, on te procjenjuje.12Nemilosrdan je čovjek preslobodan
            u riječima,
        taj te neće poštedjeti ni udaraca
            ni okova.13Čuvaj se i budi pozoran,
        jer hodiš sa svojom propašću. 14 . 15Svako živo biće ljubi svoju vrstu
        i svaki čovjek svojega bližnjeg.16Svaki stvor drži se svoga roda,
        i čovjek se drži sebi sličnih.17Zar se družiti mogu vuk i janje?
        Tako i grešnik s pobožnikom.18Može li biti mira između hijene
            i psa?
        I mira između bogataša
            i siromaha?19Divlji su magarci plijen lavovima
            pustinjskim,
        a siromasi bogatašima.20Odvratna je poniznost oholici
        i ogavan je bogatašu siromah.21Kad bogataš posrne, podupru ga
            prijatelji,
        a kad siromah posrne, prijatelji
            ga odbacuju.22Kad se bogataš spotakne, mnoge ga
            ruke dočekuju;
        ako i gluposti govori, čestitaju mu.
    Spotakne li se siromah,
            odmah ga ukore,
        pa ako govori i razborito,
            ipak mu nema mjesta.23Kad govori bogataš, svi šute,
        i uzdižu zatim njegov govor
            do oblaka;
    govori li siromah, tad se pitaju:
            "Tko je ovaj?"
        i ako posrne, još ga gurnu.24Dobro je bogatstvo, ako je bez
            grijeha,
        a zlo je siromaštvo, kažu
            bezbožnici.25Srce mijenja lik čovjeku,
        bilo na dobro bilo na zlo.26Vedro je lice znak vesela srca;
        a mučan je posao smišljati izreke.
Istinska sreća
Sir 14.
Blago čovjeku koji nijezgriješio riječima
        i koga ne muči grižnja zbog
            grijeha.2Blago čovjeku koga ne optužuje
            vlastita savjest
        i koji se nije odrekao nade.
Zavist i škrtost
3Tvrdici ne priliči bogatstvo,
        i čemu veliko blago pohlepniku?4Tko uskraćuje sebi sabire drugomu,
        i tuđinci će se naslađivati dobrima
            njegovim.5Tko je tvrd prema sebi, komu će
            biti dobar?
        Takav ne uživa ni u vlastitom
            dobru.6Nema okrutnijeg od onoga tko muči
            samog sebe:
        to mu je plaća za vlastitu zloću.7Pa ako i čini dobro, čini nenamjerno
        i na koncu otkriva svoju zloću.8Zavidljivac je opak:
        on odvraća pogled
        i prezire tuđi život.9Premalen je oku lakomu vlastiti dio,
        pohlepa isušuje dušu.10Tvrdičino oko hlepi za kruhom
        i glad je za njegovim stolom.11Sine moj, imaš li štogod, priušti sebi
        i prinesi Gospodu dostojne žrtve.12Ne zaboravi da smrt neće oklijevati
        i da ti nije objavljen ugovor
            Podzemlja.13Prije nego umreš, čini dobro
            prijatelju,
        i pruži, daj mu koliko možeš.14Ne uskraćuj sebi sadašnje sreće
        i ne daj da ti izmakne dio
            dopuštena užitka.15Nećeš li ostaviti blago svoje
            drugomu
        i neće li zaslužba tvoja biti
            ždrijebom razdijeljena?16Podari i primi i okusi užitka,
        jer se u Podzemlju radost ne traži.17Sve se živo troši kao i odjeća,
        i vječna je uredba: valja umrijeti.18Kao lišće što raste na bujnu drvetu
        te jedno opada a drugo niče,
    tako i naraštaji od krvi i mesa:
        jedni umiru, a drugi se rađaju.19I svako prolazno djelo propada,
        a zajedno s njim i njegov tvorac.
Mudračeva sreća
20Blago čovjeku koji razmišlja
            o mudrosti
        i umuje razborito,21koji u srcu svojem proučava
            njezine putove
        i posvećuje se u njezine tajne.22On je progoni kao lovac
        i vreba je kraj staze njezine;23on viri kroz prozor njezin
        i prisluškuje na vratima njezinim;24postavlja se blizu kuće njezine
        i udara klin svoj u njezin zid;25podiže svoj šator kraj nje
        i nastanjuje se u sretnu
            počivalištu;26on stavlja djecu svoju pod njezinu
            zaštitu
        i boravi pod granjem njezinim;27on nalazi okrilje od žege
            pod sjenom njezinom
        i prebiva u divoti njezinoj.
Sir 15.
Tako čini tko se boji Gospoda;i tko se drži zakona
            steći će mudrost.2Ona mu dolazi u susret kao majka
        i dočekuje ga kao nevjesta djevica.3Ona ga hrani kruhom razboritosti
        i poji ga vodom mudrosti.4On se oslanja na nju i ne posrće;
        uzda se u nju i ne sramoti se.5Ona ga uzvisuje nad bližnjega
            njegova
        i sred zbora usta mu otvara.6On nalazi veselje i vijenac radosti
        i baštini ime vječno.7Nerazumnici je nikad ne dobivaju
        niti je grešnici očima gledaju.8Ona je daleko od oholice
        i lažljivcima ne dolazi na um.9Ne priliči hvalospjev ustima
            grešnikovim
        jer mu ga Gospod nije dao.10Iz usta mudračevih nek' odjekuje
            hvalospjev,
        i tada sam Gospod njime upravlja.
Čovjekova sloboda
11Ne reci: "Od Boga je grijeh moj",
        jer što on mrzi, nikad ne čini.12I ne reci: "On me zavede",
        jer njemu grešnici ne trebaju.13Gospod mrzi svaku gnusobu,
        a mrzi je i svaki onaj tko se
            njega boji.14On je sam u početku stvorio čovjeka
        i prepustio ga slobodnoj volji
            njegovoj.15Ako hoćeš, možeš držati zapovijedi,
        u tvojoj je moći da budeš vjeran.16On je preda te stavio vatru i vodu:
        za čim hoćeš pruži ruku svoju.17Pred čovjekom je i život i smrt:
        što on više voli to će mu se dati.18Jer velika je mudrost u Gospoda,
        on je svemoćan i vidi sve.19Oči Gospodnje počivaju na onima
            koji ga se boje,
        Gospod zna svako djelo čovječje.20Nije nikad zapovjedio nikomu da
            bude bezbožnik
        niti dao dopuštenje za grijeh.
Zator bezbožnika
Sir 16.
Ne želi mnoštva nevrijednedjece
        i ne raduj se bezbožnim sinovima.2Ma koliko ih bilo, ne veseli se njima
        ako nema u njih straha
            Gospodnjeg.3Ne računaj na njihov dug život
        i ne pouzdaj se u njihovu sudbinu,
    jer više vrijedi jedan nego tisuću
        i umrijeti bez djece bolje je
            nego imati potomke bezbožnike.4Jer jedan razborit čovjek napuči
            grad,
        a rod zlikovaca razori ga.5Mnogo je sličnoga vidjelo oko moje,
        a još više slušalo uho moje.6U zboru grešničkom zapalio se oganj
        i u puku buntovnom raspalio se
            gnjev.7Bog nije oprostio divovima u staro
            doba
        kad se pobuniše pouzdavši se
            u svoju moć.8Nije poštedio sugrađana Lotovih:
        njih se gnušao zbog oholosti
            njihove.9Nije poštedio ni puka prokletoga:
        oni bijahu iskorijenjeni zbog
            grijeha svojih.10Ni šest stotina tisuća pješaka,
        koji propadoše zbog tvrdoće
            srca svojeg.11Pa kad bi postojao i samo jedan
            tvrdoglavac,
        bilo bi čudo ako bi ostao bez
            kazne,
    jer i milosrđe i gnjev pripadaju
            Gospodu,
        koji može u svojoj moći oprostiti
            i srdžbu iskaliti.12Kao što mu je milosrđe veliko,
        tako mu je velika i strogost;
        on ljudima sudi po djelima
            njihovim.13Bez kazne mu ne može uteći grešnik
            s plijenom,
        niti je uzalud strpljivost pobožnika.14Širok je put njegove milosti,
        ali svatko dobiva prema djelima
            svojim. 15 .   16 .  
Neminovnost odmazde
17Ne reci: "Sakrit ću se od Boga;
        tko će misliti na mene gore
            u visini?
    Među tolikim mnoštvom neće me
            prepoznati;
        što sam ja u neizmjernom
            stvaranju?"18Gle: nebo i nebesa nad nebesima,
        bezdan i zemlja, zadrhte kad ih
            Gospod pohodi.19Gorski vrhunci i temelji zemaljski
        istodobno se tresu kad na njih
            pogleda.20Ali na sve to tko će misliti?
        I tko da shvati putove njegove?21Ima i oluja koje nitko ne vidi,
        skrivena je većina njegovih djela.22"Pravedna djela tko će objaviti?
        I tko ih očekuje? Jer ugovor je
            daleko."23Tako misli čovjek kratke pameti,
        bez razbora, omamljen svojim
            tlapnjama.
Čovjek u stvaranju
24Slušaj, sine moj, i steći ćeš
            spoznaju;
        upravi svoje srce riječima mojim.25Odmjereno ću ti objasniti stegu
        i pomno izložiti znanje.26Bog u početku stvori djela svoja
        i dodijeli nakon stvaranja
            svakomu mjesto.27Uredio je djela svoja za sva
            vremena,
        od njihovih početaka do njihove
            daleke budućnosti:
    niti gladuju, niti se trude,
        niti ikad napuštaju svoje dužnosti.28Nijedno od njih svoga bližnjega
            ne tlači
        i nikad ne krši njegove zapovijedi.29A poslije Gospod pogleda na zemlju
        i napuni je svojim dobrima.30Pokri joj površje svakojakim
            životinjama
        i sve se opet vraća njoj.
Sir 17.
Gospod stvori čovjeka od zemljei opet ga u nju vraća.2Dao je ljudima točan broj dana
            i određeno vrijeme,
        dade im i vlast nad svime
            što je na zemlji.3Odjenu ih snagom kakva je njegova
        i stvori ih na sliku svoju.4Svakom je stvoru udahnuo strah
            od čovjeka,
        da bi on gospodario zvijerima
            i pticama. 5 . 6Oblikovao im jezik, oči, uši,
        i srce im dade da razmišljaju.7Napuni ih znanjem i razumijevanjem
        i otkri im dobro i zlo.8Oči je svoje stavio u srca njihova
        da im pokaže veličanstvo djela
            svojih. 9 . 10Oni će slaviti njegovo sveto ime,
        pričajući o veličanstvu djela
            njegovih.11Još im umnoži znanje
        i obdari ih zakonom života.12Učini s njima Savez vječni
        i pouči ih sudovima svojim.13Oči su njihove gledale slavu
            veličanstvenu
        i uho slušalo slavni njegov glas.14"Čuvajte se svakoga zla", reče im
        i odredi im dužnosti prema
            bližnjemu.
Božanski sudac
15Njihovi su putovi uvijek pred njim,
        ne mogu se sakriti pred očima
            njegovim. 16 . 17Svakomu narodu postavi vladara,
        ali je Izrael baština Gospodnja. 18 . 19Sva su djela njihova pred njim kao
            sunce,
        i oči njegove svagda paze na
            putove njihove.20Ne mogu se pred njim sakriti
            nepravde njihove,
        pred Gospodom su svi grijesi
            njihovi. 21 . 22Milostinja čovjekova njemu je kao
            pečat,
        i na dobročinstvo pazi kao na
            zjenicu oka.23Jednoga će se dana dići i platiti im,
        svakomu će plaća pasti
            na vlastitu glavu.24Samo pokajnicima dopušta povratak
        i tješi one koji su izgubili nadu.
Poziv na pokoru
25Obrati se Gospodu i okani se grijeha,
        moli se pred licem njegovim i
            prestani ga vrijeđati.26Vrati se Višnjem i okani se
            nepravde
        i jako zamrzi na gnusan čin.27Jer tko će hvaliti Svevišnjeg
            u Podzemlju
        mjesto živih koji ga mogu slaviti?28Hvala mrtvih mrtva je - kao da ih
            nema,
        samo živ i zdrav hvali Gospodina.29O kako je veliko milosrđe u Gospoda,
        praštanje onima koji mu se
            obraćaju!30Ljudi ne mogu sve,
        jer sin čovjekov nije besmrtan.31Što je svjetlije od sunca?
            Pa i ono pomrkne.
        Tijelo i krv mogu hraniti samo
            zloću.32Gospod nadzire sile na visokim
            nebesima,
        a svi su ljudi samo prah i pepeo.
Veličina Božja
Sir 18.
Onaj koji živi uvijek stvorio jesvemir.2Jedini je Gospod pravedan! 3 . 4Komu on dade moć da iskaže djela
            njegova
        i tko će iscrpsti čudesa njegova?5Tko može izmjeriti moć veličanstva
            njegova
        i tko ispričati dokaze milosti
            njegovih?6Niti im se može štogod oduzeti
            niti dodati,
        niti se mogu iscrpsti čudesa
            Gospodnja.7Kad čovjek završi, tek je započeo,
        i kad prestane, zbunjen je kao
            i uvijek.
Ništavnost čovjekova
8Što je čovjek? Ili čemu služi?
        Što je njegovo dobro,
        a što njegovo zlo?9Trajnost života njegova?
        Sto godina vrlo je dugo.10A prema vječnosti te su godine
        kao kap morske vode
        ili zrno pijeska.11Zbog toga je Gospod strpljiv
            s ljudima
        i obasipa ih svojim milosrđem.12On vidi i zna kako je bijedan njihov
            kraj
        i zato je umnožio praštanje svoje.13Sućut je čovjekova za bližnjega
            njegova,
        a sućut je Gospodnja za sve živo:
    Gospod ih kori, odgaja i poučava
        te vraća kao pastir stado svoje.14On je milostiv onima koji se
            stege drže
        i koji su revni u naredbama
            njegovim.
Umijeće darivanja
15Sine, dobročinstva ne popraćuj
            ukorom
        niti darove ujedljivim riječima.16Ne ublažava li rosa žegu?
        Tako je i riječ dragocjenija od
            milodara.17I mislim, nije li riječ bolja od dara?
        A oboje se nalazi u čovjeka puna
            milosti.18Luđak ne daje ništa i grdi,
        a zavidnikov dar peče oči.
Promišljanje i predviđanje
19Promisli prije nego prozboriš,
        traži lijeka prije bolesti.20Prosudi samog sebe prije nego sudiš,
        pa ćeš naći oprosta u čas Božjeg
            pohoda.21Ponizi se prije nego se razboliš,
        i kad si pogriješio, pokaj se.22Ne oklijevaj ispuniti zavjet
            na vrijeme
        i ne čekaj smrt da bi postupio
            pravedno.23Pripravi se prije svoga zavjeta
        i ne budi kao čovjek koji iskušava
            Gospodina.24Misli na srdžbu posljednjih dana
        i na čas osvetni kad Bog odvrati
            lice svoje.25Misli na glad u vrijeme obilja
        i na siromaštvo i oskudnost u dane
            bogatstva.26Vrijeme se mijenja od jutra
            do večeri
        i sve brzo prolazi pred
            Gospodinom.27Mudrac je oprezan u svemu
        i u grešnim se danima čuva
            prijestupa.28Svaki koji je razuman prepoznaje
            mudrost
        i poštovat će onoga tko je steče.29Koji shvaćaju mudre besjede
            sami postaju mudri
        i obasipaju kišom prikladnih
            izreka.
Vlast nad sobom
30Ne idi za svojim strastima,
        kroti svoje požude.31Ako zadovoljiš svoju dušu požudom,
        načinit ćeš od sebe ruglo
            neprijateljima.32Ne upuštaj se u raskošan život,
        ne miješaj se u takvo društvo.33Nemoj da osiromašiš gosteći se
            pozajmljenim novcem
        kad ništa nemaš u tobolcu svojem.
Sir 19.
Radnik pijanica nikad se nećeobogatiti,
        i tko prezire male stvari, brzo
            osiromaši.2Vino i žene izopače razborite ljude,
        i tko se druži s bludnicama
            izgubi svaki stid.3Bit će plijenom ličinkama i crvima
        i drznik će izgubiti život svoj.
Protiv brbljavosti
4Tko se brzo povjerava lakomislen je,
        a tko griješi sam sebi naudi.5Tko uživa u zlu bit će kažnjen.6    A tko mrzi brbljanje
            uklanja od sebe zloću.7Ne raznosi ono što ti je povjereno
        i nitko ti neće nauditi.8Ne povjeravaj ni neprijatelju
            ni prijatelju;
        ako ti nije grijeh, ne otkrivaj!9Jer čuje li tko, čuvat će se tebe
        i u svoje vrijeme osjetit ćeš njegov
            prezir.10Ako si čuo štogod, budi kao grob.
        Ne boj se! Neće te raskinuti.11Kad nešto čuje,
            luđaka spopadaju trudovi
        kao porodilju u porodu.12Kao strijela zabodena u bedro,
        takva je riječ u nutrini luđakovoj.
Ne vjeruj svemu što čuješ
13Ispitaj svoga prijatelja:
            možda nije ništa učinio,
        pa ako je štogod učinio,
            da ne učini više.14Ispitaj svojega susjeda:
            možda nije ništa rekao,
        ili ako je rekao,
            neće ponovo reći.15Ispitaj svojega prijatelja,
        jer česta je kleveta
            i ne vjeruj svemu što čuješ.16Čovjeku se štogod omakne,
            ali bez zle namjere,
        i tko nije sagriješio jezikom
            svojim?17Ispitaj susjeda svojeg prije nego što
            zaprijetiš
        i poslušaj zakon Svevišnjeg. 18 .   19 . 
Istinska i lažna mudrost
20Sva je mudrost u strahu
            Gospodnjem,
        i u svoj je mudrosti poštivanje
            Zakona. 21 . 22Ali mudrost nije u spoznaji zloće,
        i razbora nema u savjetu grešnika.23Postoji umješnost koja je gnusna,
        i luđak je komu mudrosti
            nedostaje.24Bolje je biti razborom siromašan
            ali bogobojazan
        nego biti bogat razborom
            a kršiti Zakon.25Postoji lukava umješnost u službi
            nepravde:
        poslužit će se i prijevarom u svoju
            korist.26Postoji čovjek koji hodi pognut
            i tužan,
        ali je iznutra pun podmuklosti.27Takav obara lice i pričinja se gluh,
        ali će te podmuklo napasti.28Ako i propusti grijeh zbog nemoći,
        čim se pruži prilika, učinit će zlo.29Čovjek se poznaje po liku svojem,
        umnik se prepoznaje po licu.30Odijelo čovjekovo govori što on čini,
        a korak njegov otkriva kakav je.
Šutnja i govor
Sir 20.
Ima prijekor koji nije zgodan,i ima tko prešuti, i taj je
            razuman.2Ali bolje je koriti nego se gnjeviti,3    i tko priznaje
            uklanja se poniženju.4Kao uškopljenik koji hoće
            razdjevičiti djevicu,
        takav je onaj tko hoće pravdu
            provesti nasiljem.5Ima tko šuti, pa se smatra mudrim,
        a drugoga mrze zbog brbljanja.6Ima tko šuti jer ne zna odgovoriti;
        drugi šuti jer čeka pravi čas.7Mudar čovjek šuti do zgodnog časa,
        a luđak i brbljavac propuštaju
            zgodu.8Tko odviše govori postaje odvratan,
        a tko je odviše slobodan
            postaje mrzak.
Paradoksi
9Netko u nesreći nalazi sreću,
        a gdjekoji dobitak postaje gubitak.10Ima dar koji ti ništa ne koristi
        i dar koji se dvostruko isplaćuje.11Ima slave koja vodi poniženju,
        a ima ljudi koji iz poniženja
            podignu glavu.12Netko kupi mnogo za malo novaca,
        a ipak plati sedmerostruko.13Mudrac stekne naklonost svojim
            riječima,
        dok luđaci prosipaju laske uzalud.14Bezumnikov dar ništa ti ne koristi,
        jer njegove oči traže sedmerostruk
            uzvrat;15on malo daje, a mnogo predbacuje,
        i kazuje na sva usta kao
            razglasitelj;
    danas daje u zajam, a sutra traži
            natrag:
        mrzak je takav čovjek.16Luđak veli: "Nemam prijatelja
        i ne primam zahvalnosti za svoja
            dobročinstva.17    Zlobna su jezika svi koji jedu
            moj kruh."
    Koliko puta i koliki izruguju takvoga!
Neprikladne riječi
18Bolje je pokliznuti se na cesti
            nego na jeziku:
        tako opakima propast iznenada
            dolazi.19Čovjek neugodan - neumjesna je
            priča
        razvučena na ustima neodgojenih.20Mudra izreka ne vrijedi u ustima
            luda čovjeka,
        jer je ne kazuje u pravo vrijeme.21Gdjekoga siromaštvo čuva od
            grijeha:
        njegova spokoja ne remeti grižnja
            savjesti.22Mnogi sebi uništi život zbog lažna
            stida
        i upropasti se zbog luđakova
            mnijenja.23Netko zbog stida obeća štogod
            prijatelju
        i učini ga bez potrebe
            neprijateljem.
Laž
24Gnusna je ljaga na čovjeku laž
        i uvijek je u ustima ljudi neukih.25Bolji je i tat nego onaj tko uvijek
            laže,
        a oba će baštiniti propast.26Laganje je sramotan običaj,
        i sramota lažljivčeva ostaje
            vječno s njim.
Mudračeva veličina i pogibelj
27Mudar čovjek stječe ugled,
        i umnik je mio velikašima.28Tko obrađuje zemlju žanje obilnu
            žetvu,
        i tko znade ugoditi velikašima
            prašta mu se nepravda.29Darovi i pokloni zasljepljuju oči
            mudracima
        i kao brnjica na ustima
            zaustavljaju ukore.30Skrivena mudrost i neotkriveno
            blago,
        kakva korist od toga oboga?31Bolji je čovjek koji krije ludost
            svoju
        nego čovjek koji krije svoju
            mudrost.
Različiti grijesi
Sir 21.
Sine moj, ako si griješio,nemoj više;
        a za prijašnje grijehe moli
            oproštenje.2Bježi od grijeha kao od zmije,
        jer ako se primakneš, ujest će te.
    Kao u lava zubi su njegovi:
        ljudima život oduzimaju.3Svako je bezakonje kao dvosjekli
            mač
        koji nanosi rane neizlječive.4Okrutnost i nasilje pustoše dvorce,
        a tako se ruše i kuće oholica.5Molitva iz usta siromaha ide pravo
            u uši Božje
        i presuda će brzo stići.6Tko mrzi ukor ide stopama
            grešničkim,
        a tko se boji Gospoda
            obratit će se u srcu svojem.7Jezičavac se poznaje nadaleko,
        ali uman čovjek predviđa
            njegov pad.8Tko sebi gradi kuću tuđim blagom,
        kao da skuplja kamenje za vlastiti
            grob.9Zbor je bezakonički kao hrpa kučina:
        završit će u ognju plamenom.10Put je grešnički dobro popločen,
        ali se zavšava u ponoru
            Podzemlja.
Mudrac i bezumnik
11Tko čuva Zakon, gospodar je svojim
            strastima,
        i savršenstvo straha Gospodnjeg
            mudrost je.12Ne stječe pouku tko nije nadaren,
        ali gdjekad nadarenost umnaža
            gorčinu čovjekovu.13Spoznaja mudračeva prelijeva se kao
            poplava,
        a savjet mu je kao vrelo živo.14Srce je bezumnikovo kao vrč
            razbijen
        koji ne drži nikakve spoznaje.15Kad uman čovjek čuje mudru riječ,
        pohvali je i drugu doda;
    a čuje li je bezumnik, ruga joj se
        i baca je iza svojih leđa.16Pripovijedanje je bezumnikovo kao
            teret na putu,
        a milina je slušati razborita
            čovjeka.17Riječ se razumna čovjeka traži
            u zboru
        i o riječima se njegovim razmišlja
            u srcu.18Kao kuća u ruševinama,
            takva je mudrost luđaka,
        i znanje je nerazumnog
            kao besmislica.19Stega je bezumniku kao negve na
            nogama
        i kao okovi na njegovoj desnici.20Luđak se smije punim grlom,
        a uman se čovjek tiho osmjehne.21Stega je razumnu čovjeku
            kao ures zlatni
        i kao narukvica njegovoj desnici.22Bezumnikova noga žuri se u kuću,
        a iskusan čovjek stidljivo prilazi.23Bezumnik kroz vrata viri u kuću,
        a odgojen čovjek čeka vani.24Znak je lošeg odgoja
            prisluškivati na vratima,
        i razborit se čovjek toga srami.25Usne brbljavaca ponavljaju tuđe
            riječi,
        a riječi mudrih pomno su
            odmjerene.26Luđacima je srce u ustima,
        a mudracima su usta u srcu.27Kad bezbožnik proklinje
            neprijatelja,
        onda proklinje samog sebe.28Klevetnik kalja samog sebe
        i mrzak je u susjedstvu.
Lijenčina
Sir 22.
Lijenčina je sličan uprljanukamenu:
        svatko zviždi zbog gnusobe
            njegove.2Lijenčina je sličan hrpi balege:
        tko ga dirne otresa ruku.
Izrođena djeca
3Sramota je ocu loše odgojen sin,
        a ako je kći, na štetu mu je.4Razumna kći blago je mužu svojem,
        a besramnica je na tugu svojem
            roditelju.5Bestidna kći sramoti i oca i muža,
        pa je obojica preziru.6Neprikladan je prigovor kao gozba
            na dan žalosti,
        ali šiba i ukor uvijek su mudrost. 7 .   8 . 
Mudrost i ludost
9Tko poučava luđaka
            pokušava zalijepiti krhotine
        i budi spavača iz sna dubokog.10Objašnjavati luđaku isto je
            kao i bunovnu čovjeku,
        jer će na koncu zapitati: "Što je?"11Za mrtvim plači,
            jer mu se ugasila svjetlost;
        i za luđakom plači,
            jer mu se ugasio razum.
    Manje za mrtvim plači,
            jer je počinuo,
        a luđakov je život gori od smrti.12Žalost za mrtvim traje sedam dana,
        a za luđakom i bezbožnikom sve
            dane života njihova.13Ne govori mnogo s bezumnikom
        i ne druži se s nerazumnikom:
    čuvaj ga se, da ti ne dosadi
        i da se ne ukaljaš dodirom
            njegovim.
    Kloni ga se, da nađeš mir
        i da ti ne dojadi ludost njegova.14Što je teže od olova?
        I kako se zove ako ne: luđak?15Lakše je nositi i pijesak i sol
            i komad željeza
        nego snositi čovjeka nerazumna.16Kao što se greda uglavljena
            u zdanje
        ne remeti potresom,
    tako se ni srce utvrđeno zrelim
            promišljanjem
        ne plaši u času pogibelji.17Srce učvršćeno umnim
            razmišljanjem
        jest kao ures od žbuke na uglačanu
            zidu.18Kao što kamenčići na visoku zidu
            ne mogu odoljeti vjetru,
        tako ni srce zaplašeno luđačkim
            tlapnjama
        ne odolijeva nikakvu strahu.
Prijateljstvo
19Tko oko udari suze izazove,
        a tko srce dirne izaziva osjećaje.20Tko se baca kamenom na ptice
            rastjera ih,
        a tko prijatelja grdi raskida
            prijateljstvo.21Ako trgneš i mač na prijatelja,
        ne gubi nade jer on se može
            vratiti.22I ako otvoriš usta protiv
            prijatelja,
        ne boj se jer moguća je pomirba.
    Samo u slučaju pogrde, oholosti,
            otkrivanja tajne
            i udaraca iz potaje
        odbjegne svaki prijatelj.23Budi vjeran bližnjemu svojem kad
            je siromašan,
        tako da mu budeš i u kasnijoj
            sreći dionik;
    ostaj mu vjeran u vrijeme nevolje,
        da s njime zajedno dijeliš baštinu.24Prije vatre diže se iz peći vatra i dim,
        tako i prije krvoprolića izbija
            svađa.25Ne stidim se uzeti u zaštitu
            prijatelja
        i pred njim se ne krijem.26Ako li me od njega zadesi zlo,
        svatko koji čuje čuvat će se od
            njega.
Opreznost
27Oj, tko će postaviti stražu ustima
            mojim
        i na usne moje pečat razboritosti,
    da nikad zbog njih u zlo ne
            zapadnem,
        da me jezik moj ne uništi?
Sir 23.
Gospodine, Oče i vladaru životamoga,
        ne prepusti me ćudi njihovoj,
        ne dopusti da propadnem zbog
            njih.2Tko će biti bič mislima mojim
        i stega mudrosti srcu mojem,
    nemilosrdan prestupcima mojim
        i nepopustljiv grijesima mojim,3da ne uzobiluju pogreške moje
        i ne namnože se moji grijesi;
    da ne padnem naočigled
            protivnika svojih
        i da neprijatelj moj ne likuje
            nada mnom?4Gospode, Oče i Bože života moga,
        ne daj mi oči ohole,5odvrati požudu od mene,6    ne daj da podlegnem nasladi
            i pohoti,
        ne prepusti me besramnim
            željama.
Prisege
7Čujte, djeco, pouku za usta:
        tko se nje drži neće zalutati.8Grešnik pada u zamku zbog vlastitih
            usana,
        o njih se spotiče i svadljivac
            i oholica.9Ne privikavaj usta svoja na prisege
        i ne navikavaj se izgovarati ime
            Svetoga.10Jer kao što rob pod neprestanim
            nadzorom
        ne ostaje bez modrica,
    tako i tko uvijek priseže i zaziva
            ime Božje
        neće izmaći grijehu.11Čovjek koji mnogo priseže pun je
            zloće
        i bič ne odstupa od kuće njegove.
    Ako pogriješi, grijeh mu njegov
            ostaje;
        a ako se na to ne obazire, griješi
            dvostruko.
    Ako se prisegne krivo, neće mu se
            oprostiti
        i kuća će mu biti puna nevolje.
Ružne riječi
12Postoji govor koji zaslužuje smrt,
        i ne bilo ga u baštini Jakovljevoj!
    Sve to nek' je daleko od ljudi
            pobožnih,
        da se ne valjaju u grijesima.13Ne privikavaj usta gnusnoj
            neuljudnosti
        jer se u njoj nalazi riječ grijeha.14Kad si među velikašima,
        sjeti se oca i majke svoje,
    da se ne zaboraviš pred njima,
        i da se ne ponašaš kao luđak
    i ne zažališ što si se rodio
        i ne prokuneš i dan svojeg
            rođenja.15Tko se naviknuo na sramotne riječi
        neće se popraviti svega vijeka
            svoga.
Rodoskvrnuće i preljub
16Dvije vrste ljudi umnažaju grijehe,
        a treća navlači na se srdžbu:17žarka strast što kao oganj žeže
        ne stišava se dok se ne ugasi;
    čovjek pohotan na vlastito tijelo:
        on ne prestaje dok ga vatra
            ne sažeže.
    Bludniku je svaka hrana slatka
        i on se ne smiruje sve do smrti.18Čovjek koji čini preljub na postelji
            svojoj
        i govori u sebi: "Tko me vidi?
    Tama je oko mene i zidovi me
            kriju,
        nitko me ne vidi, čemu se bojati?
    Grijeha se mojih neće sjetiti
            Svevišnji!" -19takav se boji samo ljudskih očiju,
        a ne shvaća kako su oči Gospodnje
        deset tisuća puta od sunca svjetlije
    i paze na sve putove ljudske
        i motre i najskrivenije zakutke.20Njemu je sve to poznato bilo prije
            nego je stvoreno,
        a tako i sada kada je sve dovršeno.21Takva će čovjeka na ulicama grada
            stići kazna,
        uhvatit će ga gdje i ne sluti.
Preljubnica
22Tako je i ženi koja je nevjerna
            mužu svojemu
        i rađa mu baštinika s tuđincem.23Jer je, prvo, prezrela Zakon
            Svevišnjega,
        i drugo: ogriješila se o muža svog,
    i treće: preljubom se ukaljala
        i začela djecu s tuđim mužem.24Takva će biti izvedena pred zbor
            narodni
        i djecu će joj pregledati.25Djeca joj ne će pustiti korijenja
        niti će joj grane ploda donijeti.26Ostavit će proklet spomen o sebi,
        i njezina se sramota neće nikad
            izbrisati.27I priznat će svi oni koji ostanu iza
            nje
        da nema ništa bolje od straha
            Gospodnjeg,
        nema ništa slađe no vršiti
            zapovijedi Gospodnje.
Hvala mudrosti
Sir 24.
Mudrost se sama slavii sred puka svog se hvali.2Usta svoja otvara u zboru
            Svevišnjeg
        i pred njegovom se moći proslavlja:3"Izađoh iz usta Svevišnjeg
        i pokrih zemlju kao magla.4Na visinama nebeskim razapeh šator
            svoj
        i prijestol moj bi stup od oblaka.5Obiđoh sama krug nebeski
        i prošetah se dubinama bezdana.6U vlasti su mojoj valovi morski,
            i sva zemlja,
        i svi narodi i puci.7Među svima njima tražila sam
            počinka
        i na čijoj baštini da se nastanim.8Tada mi zapovjedi Stvoritelj sviju
            stvari
        i koji me stvori, odredi mjesto za
            šator moj
    i reče: 'Nastani se u Jakovu
        i uđi u baštinu Izraelu.'9Prije vjekova, odiskona, on me
            stvorio
        i neću prestati dovijeka.10Pred njim sam služila u Svetom
            šatoru
        i potom se nastanila na Sionu.11Dao mi je tako spokoj u milome
            gradu
        i vlast mi je u Jeruzalemu.12Tako se ukorijenih u slavnom
            narodu,
        na dijelu Gospodnjem, u baštini
            njegovoj.13Uzrastoh kao cedar na Libanu
        i kao čempres na gori Hermonu.14Uzrastoh kao palma u Engadu
        i kao ružičnjaci u Jerihonu.
    Kao divna maslina u dolini,
        uzrastoh kao makljen
            nad vodama.15Rasuh miomiris svoj kao cimet
            i drvo bagremovo
        i zamirisah mirisom kao smirna
            izabrana,
    kao galban, oniks i stakte
        i kao vonj tamjanov u Šatoru.16Raširih grane svoje kao terebinta,
        i grane su moje divne i ljupke.17Propupah kao trs mladicama
            ljupkim,
        i cvjetovi su moji porod slave
            i bogatstva.18 . 19Dođite k meni svi koji me žudite
        i nasitite se plodovima mojim.20Jer je spomen na mene slađi
            od meda
        i baština moja od mednoga saća.21Koji me jedu još više su me gladni,
        i koji me piju još više za mnom
            žeđaju.22Tko mene sluša taj se ne stidi,
        i tko sa mnom radi taj ne griješi."
Mudrost i Zakon
23Sve je ovo Knjiga saveza Boga
            Svevišnjeg,
        Zakon koji nam je Mojsije odredio
        kao baštinu zajednicama
            Jakovljevim.24 . 25On je mudrosti pun kao vode
            Fišona
        i kao Tigris u dane proljetne;26on buja razborom kao Eufrat
        i kao Jordan u vrijeme žetveno:27obiluje stegom kao Nil vodom
        i kao Gihon u vrijeme berbe.28Prvi ga čovjek nije do dna spoznao
        niti će ga posljednji istražiti.29Jer su misli njegove šire od mora
        i namisli dublje od bezdana.30A ja sam kao jarak prekopan od
            rijeke
        i kao vodotok doveden u perivoj.31I rekoh: "Natopit ću vrt svoj
        i navodnit ću cvijetnjake svoje".
    I gle, od jarka mojeg rijeka
            postade,
        a od rijeke more mi nasta.32Učinit ću da kao zora zasja nauk
            moj,
        i svjetlost ću njegovu razaslati
            nadaleko.33Izlit ću nauku poput proroštva,
        ostaviti je pokoljenjima budućim.34Vidite: ne trudih se samo za sebe
        nego za sve koji je traže.
Izreke
Sir 25.
Troje mi je drago,a milo je i Gospodu i ljudima:
    sloga među braćom,
        prijateljstvo među susjedima,
        muž i žena koji se vole.2A tri vrste ljudi mrzi duša moja
        i veoma mi je oduran život njihov:
    ohol siromah i lažljiv bogataš
        i razbludan starac koji nema
            razbora.
Starci
3Ako za mladosti nisi ništa sabirao,
        kako ćeš išta naći u starosti?4Kako lijepo pristaje sijedoj kosi
            zdrava rasudba
        i starcima savjet znalački!5O, kako je lijepa mudrost u staraca
        i promišljen savjet odličnika!6Veliko je iskustvo kruna starcima,
        i strah je Gospodnji istinska slava
            njihova.
Brojčane izreke
7Devetero smatra srce moje blaženim,
        a deseto mi je sad na jeziku:
    čovjek koji se djeci svojoj raduje
        i koji doživi pad neprijatelja
            svojih.8Blago mužu koji živi sa ženom
            razumnom
        i koji ne ore s volom i magarcem,
    i koji nije pogriješio jezikom svojim,
        i koji ne služi od sebe
            nevrednijemu.9Blago onomu koji je stekao
            razboritost
        i koji pripovijeda ušima pozornim.10A kako je velik onaj koji je našao
            mudrost,
        ali nitko ne nadmašuje onoga koji
            se boji Gospoda.11Strah je Gospodnji iznad svega;
        i tko ga ima, s kime se može
            usporediti?12 . 
Žene
13Svaka rana, samo ne rana srca!
        I svaka opačina, samo ne opačina
            ženina!14Svaka nesreća, samo ne nesreća
            od mrzitelja!
    I svaka osveta, samo ne osveta
            neprijateljska!15Nema otrova nad otrovom zmijskim
        niti mržnje od mržnje
            neprijateljske.16Volim više živjeti s lavom i sa
            zmajem
        nego živjeti sa ženom opakom.17Pakost ženi nagrđuje lik
        i mrači joj lice kao u medvjeda.18Kad među susjedima sjedi joj muž,
        on i nehotice gorko uzdiše.19Malena je svaka zloća prema zloći
            ženskoj:
        neka je snađe kob grešnička!20Kakav je pješčani brijeg nogama
            staračkim,
        takva je jezičava žena mirnu mužu.21Ne daj se zavesti ljepotom ženskom
        i ne žudi za ženom.22Velik je jad, sramota i ruglo
        kad žena uzdržava muža svog.23Srce poniženo, lice pomračeno
        i rana u srcu - to je žena opaka.
    Ruke lomne i klecava koljena,
        takva je žena koja ne usrećuje
            muža svoga.24Od žene je grijeh počeo
        i zbog nje svi umiremo.25Ne daj vodi pukotine
        niti zloj ženi slobode jezika.26Ako ne čini kao što joj pokažeš,
        otpusti je od sebe.
Sir 26.
Blago mužu žene čestite jer je dvostruk broj dana
            njegovih.2Čestita žena radost je mužu svojem,
        on će godine svojeg života
            proživjeti u miru.3Izvrsna žena odabran je dio,
        dar onomu koji se boji Gospodina.4Bio bogat ili siromah, srce mu je
            veselo
        i lice vedro u svako doba.5Troga se plaši srce moje
        a od četvrtog užasava:
    od klevete u gradu, od zbora
            svjetine
        i od lažne optužbe,
        jer je sve to gore od smrti;6ali je tuga i jad žena ljubomorna
            na ženu
        i bič jezika koji sve jednako
            udara.7Nepodesan je jaram žena opaka,
        i svladati nju isto je kao uhvatiti
            štipavca.8Žena pijana zaziva srdžbu golemu,
        jer sramota je njezina neizbrisiva.9Ženina je bludnost u njezinu drsku
            pogledu
        i poznaje se po njezinim
            trepavicama.10Pod oštrim nadzorom drži kćer
            drzovitu,
        da ne zlorabi prvu priliku.11Budno pazi na oko bestidno,
        da se ne začudiš kad se o tebe
            ogriješi.12Kao žedan putnik, ona otvara usta
        i pije svaku vodu na koju naiđe
    i spušta se pred svakim kolcem
        i svakoj strijeli otvara tulac.13Mila je žena radost mužu svom,
        i znanje mu njezino kosti ojačava.14Dar je Gospodnji žena šutljiva,
        i nema cijene duši dobro
            odgojenoj.15A milina je na milinu žena stidljiva,
        i nema cijene dostojne duše
            uzdržljive.16Kao što sunce blista na planinama
            Gospodnjim,
        tako i ljepota vrsne žene u
            urednosti kuće njezine.17Kao svijeća što svijetli na svetom
            svijećnjaku,
        tako je krasno lice na skladnu
            tijelu.18Kao stupovi zlatni na podnožju
            srebrnu,
        tako su lijepe noge na čvrstim
            petama.19 . 20 . 21 . 22 . 23 . 24 . 25 . 26 . 27 . 
Žalosne stvari
28Dvoje rastužuje srce moje,
        a zbog trećeg gnjev me hvata:
    kad ratnik stari u bijedi,
        kad se preziru ljudi umni,
    kad se netko od pravednosti vraća
            grijehu -
        za takvog je Gospod mač spremio.
Trgovina
29Trgovac teško odolijeva napasti,
        i prodavač nije bez grijeha.
Sir 27.
Radi probitka mnogi griješe,i tko traži bogatstvo biva
            nemilosrdan.2Kolac se zabija između dva kamena,
        a grijeh se utiskuje između kupnje
            i prodaje.3Tko se čvrsto ne drži straha
            Gospodnjeg
        kuća će mu brzo propasti.
Govor
4Kad se sito trese, mekinje ostaju:
        tako i nedostaci čovjekovi izbijaju
            u govoru njegovu.5Lončareve posude peć iskušava,
        a čovjeka njegov govor.6Obradu voćke očituje njezin plod:
        tako i riječi čovjekove otkrivaju
            njegove osjećaje.7Nikoga ne hvali prije no što
            progovori,
        jer govor je kušnja ljudi.
Pravda
8Ako težiš pravdi, naći ćeš je
        i obući ćeš je kao svečanu odoru.9Ptice se jate sa sebi sličnima,
        i pravica se svraća onima koji je
            vrše.10Lav vreba svoju lovinu,
        tako i grijeh one koji čine
            nepravdu.11Govor je pobožna čovjeka uvijek
            pun mudrosti,
        a luđak se mijenja poput mjeseca.12Kad si među bezumnicima, pazi na
            vrijeme,
        a s ljudima mudrim boravi bez
            straha.13Sablažnjiv je govor luđački
        i smijeh je njihov grešna
            razuzdanost.14Govor s mnogim zakletvama podiže
            čovjeku vlasi,
        i kad se takvi svađaju, začepiti je
            uši.15Svađa oholih ljudi završava se
            krvlju,
        i mučno se slušaju grdnje njihove.
Tajne
16Tko otkriva tajne gubi povjerenje
        i neće više naći prijatelja po srcu
            svojem.17Ljubi prijatelja i budi mu vjeran,
        ali ako si izdao njegove tajne,
            ne idi više za njim.18Jer kao što čovjek uništava svojeg
            neprijatelja,
        tako si ti uništio prijateljstvo
            svojega bližnjeg.19Ili kao što si ispustio pticu iz šake,
        tako si ispustio prijatelja svoga
        i nećeš ga uhvatiti više.20Ne trči za njim jer je daleko
            odmakao
        i utekao poput gazele iz zamke.21Jer se rana može povezati i pogrda
            oprostiti,
        ali za onoga tko je izdao tajnu
            nema nade.
Licemjerstvo
22Tko žmirka očima kuje zlo,
        i nitko ga od toga ne može
            odvratiti.23Pred tobom je medenih usta
        i divi se tvojim riječima,
    ali iza tvojih leđa mijenja svoj jezik
        i u sablazan izvrće tvoje riječi.24Mnogo što mrzim, ali ništa kao
            takva čovjeka,
        a i Gospod ga mrzi.25Tko baca kamen uvis, na glavu mu
            pada;
        podmukao udarac protuudarcem
            rađa.26Tko jamu kopa, u nju pada,
        i tko zamku namješta, u nju se
            hvata.27Tko čini zlo, zlo mu se vraća,
        iako on ne zna odakle dolazi.28Ruglo i sramota oholici,
        i osveta na nj vreba kao lav.29U zamku se hvataju koji se raduju
            padu pobožnika,
        i bol će ih izjesti prije smrti
            njihove.
Osvetljivost
30Mržnja i srdžba jednako su gnusne,
        i grešan ih čovjek obje u sebi
            nosi.
Sir 28.
Tko se osvećuje, njemu seGospod osvećuje
        i dobro pazi na grijehe njegove.2Oprosti nepravdu svojemu
            bližnjemu,
        pa kad budeš molio, grijesi će se
            tvoji oprostiti.3Ako čovjek goji mržnju na drugoga,
        kako može od Gospoda tražiti
            ozdravljenje?4Kad s čovjekom sličnim sebi nema
            milosrđa,
        kako može moliti se za svoje
            grijehe?5On, koji je samo od mesa, goji
            osvetljivost,
        pa tko će mu oprostiti grijehe?6Misli na konac svoj i prestani
            s mržnjom;
        sjeti se raspadanja i smrti, i vrši
            zapovijedi.7Misli na zapovijedi i ne mrzi na
            bližnjega
        i na Zavjet Svevišnjega, pa oprosti
            krivicu.
Svađe
8Kloni se svađe, pa ćeš manje
            griješiti;
        strastven čovjek raspaljuje svađu.9Grešnik sije razdor među
            prijateljima
        i među mirne ljude baca klevetu.10Oganj se raspaljuje prema gorivu
            kojim se hrani,
        a svađa se širi prema silini svojoj;
    gnjev čovjekov ovisi o snazi
            njegovoj
        i jarost mu raste prema bogatstvu
            njegovu.11Nagla svađa raspaljuje vatru,
        nagla prepirka vodi u krvoproliće.12Pušeš li u iskru, ona se rasplamsa,
        pljuneš li na nju, ona se ugasi:
        oboje izlazi iz usta tvojih.
Jezik
13Proklet bio došaptavač i klevetnik,
        jer uništiše mnoge koji su živjeli
            u miru.14Treći je jezik potresao mnoge
        i prognao ih od naroda do naroda;
    razorio je tvrde gradove
        i porušio kuće kneževske.15Treći je jezik izagnao žene čestite
        i lišio ih plodova trudbe njihove.16Tko ga sluša taj nema počinka
        niti će imati boravišta mirna.17Udarac bičem ostavlja masnicu,
        udarac jezikom lomi kosti.18Mnogi su pali od mača,
        ali ne toliki kao od jezika.19Blago čovjeku koji se od njega
            zaštitio
        i nije iskusio srdžbu njegovu,
    koji nije nosio jarma njegova
        niti je bio svezan lancima
            njegovim.20Jer jaram je njegov jaram gvozdeni
        i lanci su njegovi lanci mjedeni.21Strašna je smrt koju donosi,
        i bolje je Podzemlje od nje.22Ali nema vlasti nad pobožnicima,
        njih ne prži plamen njegov.23Njegove su žrtve oni koji ostavljaju
            Gospoda,
        u njima on plamti i ne gasi se,
    on će nasrnuti na njih kao lav
        i raznijeti ih kao pantera.24Gle, trnjem ogradi svoj posjed,
        zaključaj dobro svoje srebro
            i zlato:25tako i riječima svojim načini
            mjerila i utege
        i ustima svojim vrata
            s prijevornicom.26Pazi da ne posrneš zbog jezika
            svojeg
        i ne postaneš plijenom onomu
            koji te vreba.
Posudba
Sir 29.
Milosrđe čini tko uzajmljuje svojem bližnjemu;
        i tko mu pomaže vrši zapovijedi.2Uzajmljuj bližnjemu kad je u
            potrebi
        i opet vraćaj bližnjemu u pravo
            vrijeme.3Čvrsto drži svoju riječ i budi mu
            vjeran,
        pa ćeš u svako vrijeme dobiti
            što ti treba.4Mnogi smatraju zajam dobitkom
        i zadaju jad onima koji su im
            pomogli.5Dok ne dobije, ruku mu ljubi
        i ponizno zbori o bogatstvu
            bližnjega,
    ali na dan naplate on odgađa rok,
        udara u jadikovke
        i krivnju baca na zla vremena.6Mogne li, vrati jedva polovicu,
        a i to valja smatrati dobitkom.
    Ne plati li, valja oteti od njegova -
        i eto neprijatelja bez potrebe:
    vraća on kletvama i svađama,
        umjesto čašću uzvraća prezirom.7Mnogi se stoga, ne zbog zloće,
            ustežu davati zajam:
        boje se da ne budu nezasluženo
            opljačkani.
Milostinja
8Ali sa siromahom budi velikodušan
        i ne pusti ga da čeka na tvoj
            milodar.9Zbog Božje zapovijedi pomozi
            siromahu;
        ako je potrebit, ne pusti ga
            praznih ruku.10Radije izgubi novce na brata ili
            prijatelja
        nego da ti propadaju hrđajući pod
            kamenom.11Uloži blago svoje po zapovijedima
            Svevišnjega,
        i bit će ti probitačnije nego samo
            zlato.12Uloži milostinju u svoje riznice,
        i ona će te izbaviti od svake
            nevolje:13bolje će se boriti za te pred
            neprijateljem
        negoli čvrsti štit i teško koplje.
Jamstvo
14Dobar čovjek jamči za bližnjega
            svoga,
        a tko je izgubio osjećaj stida,
            ostavlja ga na cjedilu.15Ne zaboravljaj jamcu uslugu
            njegovu,
        jer je dušu svoju dao za tebe.16Grešnik se ne brine za dobra
            jamčeva,
        i nezahvalnik zaboravlja svojeg
            izbavitelja.17Jamčenje je upropastilo mnoge
            sretne ljude
        i razbacalo ih kao morske valove.18Istjeralo je iz doma ljude bogate,
        koji onda lutaju među tuđim
            pucima.19Grešnik koji se upušta u jamčenje
        radi laka dobitka - potpada pod sud.20Pomozi bližnjemu koliko god
            možeš,
        ali pazi da se i sam ne upropastiš.
Gostoljubivost
21Prve su životne potrebe voda, kruh,
        odijelo i kuća, da se sram pokrije.22Bolje je živjeti siromaški pod
            krovom od dasaka
        nego se gostiti gospodski u tuđoj
            kući.23Budi zadovoljan imao malo ili
            mnogo,
        pa nećeš slušati ukore ukućana.24Težak je život ići od kuće do kuće,
        i gdje god se zaustaviš, ne smiješ
            usta otvoriti;25tuđinac si i poznaj okus poniženja,
        a osobito zvuk gorkih riječi:26"Hajde, tuđinče, postavi stol,
        i ako imaš što, daj mi jesti."27"Odlazi, tuđinče, ustupi mjesto
            časnijemu,
        dolazi mi brat i treba mi kuća."28Teško je umnu čovjeku
        kad mu predbace gostoprimstvo
        i pogrde ga kao vjerovnika.
Odgoj djece
Sir 30.
Tko ljubi sina svog, često gabije šibom,
        da se na koncu u njemu obraduje.2Tko valjano odgaja svog sina, imat
            će od njega koristi
        i ponosit će se njime među
            znancima svojim.3Tko pouči sina svoga, čini zavidnim
            neprijatelja svoga
        i raduje se pred prijateljima
            svojim.4Pa i umre li otac, kao da i nije
            umro,
        jer ostavlja sina sebi slična.5Za svojeg se života radovao
            gledajući ga
        i na samrti se svojoj ne žalosti.6Jer za neprijatelje ostavlja
            osvetnika,
        a prijateljima sina koji će im
            znati milost uzvraćati.7Tko miluje sina svoga,
            zavijat će mu rane
        i na svaki će mu se njegov jauk
            potresati srce.8Neukroćen konj postaje ćudljiv,
        a zapušten sin postaje tvrdoglav.9Razmazi dijete svoje, pa će te
            zaprepastiti;
        igraj se s njim, pa će te u tugu
            zaviti.10Ne smij se njim ako ne želiš plakati
            s njim
        i na koncu škrgutati zubima.11Ne daj mu slobode u mladosti
        i ne praštaj mu pogrešaka
            njegovih.12Savij mu šiju dok je mlad
        i nagnječi mu rebra dok je malen,
    da ti ne bude buntovan i neposlušan
        i ne ožalosti te duboko.13Odgoji sina svojega i dotjeruj ga,
        da ti ne bi trpio zbog njegove
            drskosti.
Zdravlje
14Bolji je siromah tijelom zdrav i čio
        nego bogataš bolesna tijela.15Više valja zdravlje i snaga nego sve
            zlato svijeta
        i krepko tijelo više od golema
            posjeda.16Nema blaga nad zdravljem tjelesnim
        niti sreće nad sretnim srcem.17Bolja je smrt nego gorak život
        i počinak vječni nego trajna bolest.18Dobre su jestvine pred ustima
            zatvorenim
        kao jelo žrtveno na grob položeno.19Čemu žrtve idolu,
        kad ne može ni jesti niti
            pomirisati?
    Tako i onaj koga Gospod progoni:20    samo gleda i uzdiše,
        kao uškopljenik koji grli djevicu
            i uzdiše.
Radost
21Ne prepuštaj se žalosti
        i ne kinji se mračnim mislima.22Veselje srca život je čovjeku,
        i radost mu produljuje dane
            životne.23Prevari svoje brige i utješi srce
            svoje,
        otjeraj od sebe žalost:
    jer je žalost pogubila mnoge,
        od nje nema koristi nikomu.24Zavist i srdžba skraćuju dane,
        i briga donosi starost prije
            vremena.25Izdašnu srcu jelo je u slast:
        i koristi mu ono što pojede.
Bogatstvo
Sir 31.
Briga za bogatstvo izjeda tijelo,i skrb za njim odgoni san.2Dnevne se brige u san uvlače,
        i teška bolest ne da spavati.3Bogataš se muči da skupi imetak,
        a kad se odmara, uživa u raskoši;4siromah se muči, jer nema od čega
            živjeti,
        a kad se odmara, zapada u bijedu.5Tko ljubi zlato - ne ostaje
            bez grijeha,
        i tko za novcem trči - zbog njega
            će zalutati.6Mnogi postadoše žrtve zlata,
        propast im bijaše neminovna.7Jer ono je zamka onima koji mu
            žrtvuju,
        i svaki se nerazumni lako u nju
            hvata.8Blago bogatašu koji se našao bez
            krivnje
        i koji nije trčao za zlatom!9Tko je taj, da mu čestitamo,
        jer je izvršio čudesna djela
            u svom narodu?10Tko je tu kušnju prošao i savršen
            ostao,
        neka mu je na čast!
    Tko je mogao zgriješiti,
            a nije zgriješio,
        i zlo učiniti, a nije učinio?11Njegova će dobra biti trajna,
        i zajednica će slaviti dobrotu
            njegovu.
Gozbe
12Ako si sjeo za obilan stol,
        ne otvaraj nad njim ždrijela svoga
        i ne reci: "Ima dosta na njemu!"13Sjeti se: oko pohlepno veliko je zlo.
        Je li stvoreno išta gore od takva
            oka?
        Zato ono suze roni za sve što vidi.14Kamo drugi gleda, ti ne pružaj
            ruke,
        da se s njim ne sukobiš u zdjeli.15Prosudi potrebe susjedove po
            svojima
        i budi obazriv u svemu.16Pristojno jedi što ti je ponuđeno
        i ne budi pohlepan
            da te ne omrznu.17Zbog pristojnosti prestani prvi
        i ne budi nezasitan,
            da ne sablazniš.18Ako i u veliku društvu sjediš,
        ne pružaj ruke prije ostalih.19Malo je dosta čovjeku dobro
            odgojenu
        i on se ne muči na postelji svojoj.20Umjeren obrok - dobar san,
        i čovjek rano ustaje, pun svježine.
    A besanicu, bljuvanje i srdobolju
        mora pretrpjeti proždrljivac.21Ako si morao previše pojesti,
        ustani i izbljuj, i bit će ti lakše.22Slušaj, sine moj, i ne preziri me,
        na kraju ćeš shvatiti moje riječi.
    U svim djelima svojim budi
            umjeren
        i neće te snaći nikakva bolest.23Dobra ugosnika hvale usne
        i trajno je svjedočanstvo
            darežljivosti njegove.24Na loša se ugosnika javno mrmlja
        i uporan je glas o škrtosti
            njegovoj.
Vino
25U vinu se nemoj junačiti,
        jer je mnoge oborilo vino.26Kao što se u peći kuša ocjel,
        tako i u vinu srca svadljivih
            hvalisavaca.27Vino je život čovjeku
        ako ga pije umjereno.
    Kakav je život bez vina,
        kad je stvoreno za veselje ljudima!28Radost srcu i veselje duši,
        takvo je vino koje se pije u pravo
            vrijeme
        i u pravoj količini.29Gorčina duše spopada čovjeka
        koji je vina previše popio, u strasti
            i u gnjevu.30Pijanstvo u bezumnika izaziva
            srdžbu na vlastitu propast,
        umanjuje mu snagu i umnožava
            rane.31Na gozbi ne izazivaj susjeda
        i ne rugaj mu se ako je veseo:
    ne reci mu ružne riječi i ne kinji ga
        tražeći da vrati dug.
Gozbe
Sir 32.
Ako su te postavili ravnateljemstola,
        nemoj se uznositi.
    Budi među njima kao jedan od njih,
        pobrini se za njih i tada sjedni.2Kad obaviš sve svoje dužnosti, sjedni
        da se proveseliš zajedno s njima
        i primiš vijenac za svoju
            uglađenost.3Govori, starče, jer ti dolikuje,
        ali odmjereno, i ne prekidaj
            glazbu.4Gdje se sluša pjesma,
            ne drži besjede
        i ne budi mudar u nevrijeme.5Kao pečatnik od dragog kamena na
            zlatnu uresu,
        takva je skladna glazba na gozbi.6Kao zlatom okovan pečatnik sa
            smaragdom,
        takav je zvuk pjesme uz odabrano
            vino.7Govori, mladiću, ako ti je potrebno,
        ali tek pošto te dvaput zamole.8Govori sažeto i mnogo reci u malo
            riječi:
        ostavi dojam čovjeka koji zna,
            ali ne želi govoriti.9Kad si s odličnicima, ne izjednačuj
            se s njima
        i ne ćeretaj mnogo dok drugi
            zbori.10Munja prethodi gromu,
        a ljupkost ide ispred skromna
            čovjeka.11Na vrijeme ustani,
        ne budi posljednji;
        požuri se kući, ne oklijevaj.12Ondje se zabavljaj
        i čini što ti na um padne,
        ali ne griješi govorom bestidnim.13A za sve Stvoritelja svoga slavi,
        koji te obasu svojim dobrima.
Strah Gospodnji
14Tko se Boga boji prima pouku;
        oni koji ga traže - naklonost
            njegovu stječu.15Tko traži Zakon - njime se ispunja,
        a licemjer se o nj spotiče.16Koji se boje Gospoda
            dolaze do pravice,
        i njihova dobra djela sjaju
            kao svjetlost.17Grešnik odbija opomenu
        i po volji svojoj nalazi ispriku.18Razborit čovjek ne prezire savjet,
        a oholi bezbožnik ne poznaje
            straha.19Bez promišljanja ne čini ništa,
        pa se poslije nećeš kajati.20Ne idi po opasnim putovima,
        da se ne spotakneš o kamenje.21Ne vjeruj suviše ravnu putu
        i čuvaj se svoje vlastite djece.22U svim djelima svojim čuvaj sebe,
        jer tko to čini drži se zapovijedi.23Tko se pouzdava u Zakon
            pokorava se zapovijedima;
        i tko se uzda u Gospoda
            neće pretrpjeti štete.
Sir 33.
Tko se boji Gospodazlo ga ne snalazi
        i uvijek se iz kušnje izbavlja.2Nije mudar tko mrzi Zakon,
        a tko je u njemu licemjer,
            ljulja se kao lađa u oluji.3Razborit se čovjek pouzdava
            u Zakon,
        on u Zakon vjeruje
            kao u proroštvo.4Pripravi svoj govor,
            i tad će te slušati;
        priberi znanje svoje i tad odgovori.5Osjećaji su luđakovi kao kolski
            točak,
        a misao mu je kao osovina
            što se okreće.6Ujedljiv je prijatelj kao uspaljen
            konj:
        tko god ga zajaše on zarže.
Nejednakost
7Zašto je dan od dana uzvišeniji,
        kad im svima kroz godinu svjetlost
            od sunca dolazi?8Zato što su u misli Gospodnjoj
            razdijeljeni,
        Gospod je razlučio doba i blagdane.9Neke je uzvisio i posvetio,
        a druge uvrstio u dane obične.10I svi su ljudi od blata,
        i Adam je od zemlje stvoren.11Ali ih Gospod u svojoj velikoj
            mudrosti razdijeli
        i dade im različite sudbine.12Neke je blagoslovio i uzvisio,
        druge posvetio i sebi približio;
    neke je opet prokleo i ponizio
        i oborio ih s mjesta njihova.13Kao što je glina u rukama lončara
    koji je oblikuje po svojoj volji,
    tako su i ljudi u rukama Tvorca
            svoga
        koji im daje prema svom sudu.14Nasuprot zlu stoji dobro,
        nasuprot smrti stoji život:
        tako nasuprot pobožniku stoji
            grešnik.15I gledaj tako sva djela Svevišnjega,
        sva su po dvoje,
        jedno prema drugome.16Ja se posljednji prenuh
        kao onaj koji pabirči iza berača;17ali stigoh s Božjim blagoslovom
        i napunih tijesak svoj kao pravi
            berač.18Gledajte kako se nisam trudio
            samo za se
        nego za sve one koji traže pouku.19Oj, čujte me, glavari naroda,
        upravitelji općine, poslušajte!
Nezavisnost
20Ni sinu ni ženi, ni bratu ni prijatelju
        ne daj vlasti nad sobom za života
            svoga.
    Ne daj svoga blaga drugomu,
        da se ne pokaješ i ne zatražiš
            natrag.21Dok si živ i dok je daha u tebi,
        ne daj nikomu vlasti nad sobom:22jer je bolje da se djeca tebi mole
        nego da ti moliš u sinova svojih.23U svim djelima svojim budi gospodar
        i ne daj da ti se okalja čast.24Kad ti se završe dani života,
        u času smrti, razdijeli svoju
            baštinu.
Robovi
25Magarcu krma, batina i teret,
        a robu kruh, stega i rad.26Daj sluzi raditi, pa ćeš naći počinka;
        pustiš li mu slobodne ruke,
            tražit će slobodu.27Jaram i uzde savijaju šiju,
        a zla slugu klade i mučila.28Šalji ga na rad, da se ne ulijeni,
        jer lijenost poučava zloćama
            mnogim.29Zaposli ga kako mu pripada,
        i ako ne sluša, stavi ga u okove.30Ali ne prelazi mjere ni prema kome
        i ne čini ništa nepravedno.31Imaš li roba,
            neka ti bude kao ti sam,
        jer si ga krvlju stekao!32Imaš li roba,
            postupaj s njim kao s bratom,
        jer ti je potreban kao ti sam sebi.33Ako ga zlostavljaš pa ti odbjegne,
        na kojem ćeš ga putu tražiti?
Snovi
Sir 34.
Za bezumnika su prazne nade i tlapnje,
        i od snova luđaci okrilate.2Kao hvatač sjene ili gonič vjetra,
        takav je onaj koji vjeruje snovima.3Slični su san i zrcalo:
        u jednome i drugome samo je
            prividnost.4Što se može nečistoćom očistiti?
        Kako će biti istina od laži?5Gatanje, proricanje i sni -
            sve ispraznosti,
        sve kao tlapnje porodilje.6Ako ih Svevišnji ne šalje
            kao glasnike svoje,
        ne posvećuj im ni jedne misli.7Jer mnoge su sni zaludili
        i propali su uzdajući se u njih.8Zakon treba ispunjavati
            bez prijevara,
        i mudrost je savršena
            tek u iskrenosti.
Putovanje
9Tko je mnogo putovao - mnogo zna,
        i tko je mnogo iskusio - umno zbori.10Tko nije ništa iskusio - malo znade;
        a tko je putovao,
            u svemu se snalazi.11Mnogo vidjeh na putovanjima
            svojim
        i više shvatih nego što mogu
            iskazati.12Često bijah i u smrtnoj pogibelji,
        ali sam se spasio,13jer živjet će duh bogobojaznih:
        oni se uzdaju u onoga koji ih može
            izbaviti.14Tko se boji Gospoda,
            ne boji se ničega
        i ne straši se,
            jer je Gospod nada njegova.15Blago duši onoga koji se boji
            Gospoda!
        U koga li se uzdao?
            I tko mu je potpora?16Gospod ne odvraća očiju s onih
            koji ga ljube,
        on im je moćna zaštita i snažna
            potpora,
    štitnik od vjetra pustinjskog
            i sjena u jari podnevnoj,
        obrana od posrtaja
            i oslon protiv pada.
17On je radost srcu i svjetlost očima,
        on je zdravlje, život i blagoslov.
Žrtve
18Žrtva od blaga krivo stečena
            porugljiv je dar
        i ne primaju se pokloni opakih.19Svevišnjemu se ne mile darovi
            bezbožnički:
        gomilom žrtava oni neće iskupiti
            svoje grijehe.20Pred očima očevim kolje sina
        tko prinosi žrtvu od imetka
            siromaha.21Oskudna hrana život je siromaha,
        i tko je otima - pravi je krvnik;22ubija bližnjega tko mu otima hranu
        i prolijeva krv tko radniku
            uskraćuje plaću.23Ako jedan gradi, a drugi razgrađuje,
        što im ostaje, osim trudbe?24Ako jedan moli, a drugi kune,
        čiji će glas uslišati Gospodar?25Tko se taknuo mrtvaca,
            pa se oprao i opet ga dirnuo,
        što mu koristi pranje njegovo?26Tako je i s čovjekom koji posti
            za grijehe svoje
        pa ih opet čini:
    tko će mu uslišati molitvu
        i zar mu koristi što se ponizio?
Zakon i žrtve
Sir 35.
Tko se drži Zakonaumnožava svoje žrtve.
        Tko vrši zapovijedi
            prinosi žrtve pričesnice.2Tko pokazuje razboritost
            prinosi brašneni cvijet.
        Tko daje milostinju
            prinosi žrtvu zahvalnicu.3Milo je Gospodu kad tko odstupa
            oda zla
        i okajnicu prinosi tko odstupa
            od nepravde.4Ne pokazuj se pred Gospodom
            praznih ruku,
        jer to sve biva prema zapovijedi.5Žrtva pravednikova ukrašava
            žrtvenik
        i miomiris njezin dolazi
            pred Svevišnjeg.6Ugodna je žrtva pobožna čovjeka
            i njezin se spomen ne zaboravlja.7Darežljivim srcem časti Gospoda
        i ne škrtari prvinama
            što ih prinosiš.8Za svakoga prinosa neka ti lice sja
            od veselja
        i s radošću posvećuj desetinu.9Daj Svevišnjemu kao što i on tebi
            dade,
        darežljivo i koliko možeš.10Jer sve Gospod plaća
        i vratit će sedmerostruko.
Pravda Božja
11Ne podmićuj ga,
            jer on ne prima mita.
        I ne uzdaj se u žrtvu nepravednu,12jer je Gospod sudac
        i ne gleda tko je tko.13Nije pristran na štetu siromahovu
        i sluša molitvu potlačenoga.14Ne prezire jauk siročeta
        ni udovice kad izlijeva svoj bol.15Ne teku li udovici suze niz lice
        i ne optužuje li jaukom onoga
            koji ih uzrokuje?16Tko Boga služi svim srcem svojim
            bit će uslišan,
        jer njegove se molbe dižu
            do oblaka.17Molitva poniznog prodire kroz
            oblake
        i on nema mira dok ona ne dođe
            do Boga18i ne popušta dok ga Svevišnji
            ne pogleda,
        pravedno ne presudi i pravdu
            ne uspostavi.19I Gospod neće oklijevati
            niti će odgađati20dok ne satre bedra nasilnicima
        i ne osveti se narodima,21ne iskorijeni mnoštvo oholica
        i ne slomi žezlo opakima;22dok ne plati svakome po djelu
            njegovu
        i ne prosudi čine ljudske
            prema namisli njihovoj;23dok ne svrši parbu puka svojega
        i ne obraduje ga milošću svojom.24Dobra je milost u doba nevolje
        kao oblak kišonosan u vrijeme
            sušno!
Molitva za spas i obnovu Izraela
Sir 36.
Smiluj nam se, Gospodaru,Bože svega svijeta,
        i pogledaj na nas
        i prožmi strahom svojim
            sve narode!2Podigni ruku protiv naroda
            tuđinskih
        da spoznaju tvoju moć.3Kako si se u očima njihovim
            pokazao nama svetim,
        tako se sada u očima našim
            pokaži velik prema njima.4Da poznaju kao što znamo i mi
        da nema Boga osim tebe, Gospode.5Obnovi znake i ponovi čudesa,
        proslavi ruku i desnicu svoju.6Probudi gnjev i srdžbu izlij,
        obori protivnika,
            uništi neprijatelja.7Požuri vrijeme, sjeti se prisege,
        i neka se slave tvoja silna djela.8Neka žestok oganj proždre
            preživjele
        i neka propadnu tlačitelji puka
            tvojeg.9Satri glavu poglavarima tuđinskim
        koji se hvale: "Nikoga nema osim
            nas."10Okupi sva plemena Jakovljeva,
        vrati im baštinu kao na početku.11Smiluj se, Gospode, narodu
            koji se zove imenom tvojim,
        Izraelu, kojega si učinio
            prvencem svojim.12Smiluj se svetom gradu svojem,
        Jeruzalemu, prebivalištu svome.13Ispuni Sion pjesmom u svoju hvalu
        i Svetište svoje slavom svojom.14Podari svjedočanstvo svojim prvim
            stvorovima,
        ispuni proročanstva objavljena
            u tvoje ime.15Nagradi one koji se u te uzdaju,
        da se proroci tvoji pokažu istiniti.16Uslišaj, Gospode, molitvu slugu
            svojih
        prema blagoslovu Aronovu
            nad pukom tvojim.17I da spoznaju svi na zemlji
        da si ti Gospod, vječni Bog.
Razlikovanje
18Svako jelo želudac prima,
        ali je jedno slađe od drugoga.19Nepce raspoznaje okus divljači,
        tako i razborito srce lažljive riječi.20Prijevarno srce boli zadaje,
        ali iskusan čovjek zna kako se
            uzvraća.
Izbor žene
21Žena prima svakog muža,
        premda je jedna djevojka
            od druge bolja.22Ženska ljepota raduje oči,
        i to je najjača od svih ljudskih
            želja.23Ako su dobrota i nježnost
            na njezinim usnama,
        muž joj nije kao ostali ljudi.24Tko ima ženu posjeduje blago:
        ona mu je pomoć i stup potporni.25Gdje nema ograde, pokradu imanje.
        Tko nema žene tužan je lutalac.26Tko će vjerovati razbojniku
        koji leti od grada do grada?27Tako i čovjeku koji nema gnijezda,
        već počiva gdje ga zatekne noć.
Lažni prijatelji
Sir 37.
Svaki prijatelj veli:"I ja sam ti prijatelj."
        Ali su mnogi samo po imenu
            prijatelji.2Nije li sama smrtna žalost
        kad se drug ili prijatelj pretvori
            u neprijatelja?3O, sklonosti opaka, zašto si stvorena?
        Da prekriješ zemlju prijevarom?4U sreći se lažni drug raduje
            s prijateljem,
        a u času nesreće okreće se
            protiv njega.5A pravi drug dijeli nevolju
            s prijateljem
        i kad do boja dođe, štita se laća.6Ne zaboravljaj prijatelja vjerna
            u boju
        i ne zaboravi ga kad se obogatiš.
Savjetnici
7Svaki savjetnik dijeli savjete,
        ali mnogi svjetuju sebi u prilog.8Čuvaj se od onoga koji nudi savjet:
        ispitaj prije što on sam želi
        - jer on daje savjet na svoju
            korist -
    da on ne baci oko na tebe9    pa ti veli: "Dobar je tvoj put",
        a potom iz prikrajka promatra
            nesreću tvoju.10Ne svjetuj se s čovjekom koji te
            krivo gleda
        i ne otkrivaj zavidniku namjere
            svoje.11Ne svjetuj se sa ženom o njezinoj
            suparnici,
        niti s kukavicom o ratu,
    niti s trgovcem o trgovini,
        niti s kupcem o prodaji,
    niti sa zavidnikom o zahvalnosti,
        niti sa samoživcem o milosrđu,
    niti s lijenčinom o bilo kakvu poslu,
        niti s prolaznim najamnikom
            o svršetku posla,
    niti s lijenim slugom o veliku radu:
        ne oslanjaj se na njih ni za kakav
            savjet.12Nego se uvijek obrati na pobožnika
        o kome znadeš da vrši zapovijedi,
    koji je s tobom jedne duše
        i koji će nad tobom plakati
            kada posrneš.13I na savjet srca svoga pazi,
        jer nemaš nikog vjernijeg od njega.14Jer srce često pretkazuje čovjeku
            pouzdanije
        nego sedam stražara s vidikovca
            visokog.15Ali se kraj svega toga moli
            Svevišnjem
        da te vodi stazom istine.
Istinska i lažna mudrost
16Razbor je početak svakog posla,
        promišljanje prethodi
            poduzimanju.17Korijen misli u srcu je,
        iz njega izrastaju četiri grane:18dobro i zlo, život i smrt,
        a jezik im je uvijek gospodar.19Postoji čovjek kadar poučiti druge,
        a sebi je samom beskoristan.20Drugi je opet spretan govornik,
            ali omražen,
        i takav će umrijeti od gladi:21jer nije stekao naklonosti Gospodnje
        i lišen je svake mudrosti.22Postoji i mudrac sam sebi mudar,
        i plodovi su mu razbora na ustima
            pouzdani.23Mudrac poučava svoj vlastiti puk,
        i plodovi su njegova razbora
            pouzdani.24Mudar je čovjek pun blagoslova,
        i svi koji ga vide zovu ga sretnim.25Malen je broj dana života čovječjeg,
        i nebrojeni su dani naroda
            izraelskog.26Mudrac stječe povjerenje naroda
            svog
        i ime mu živi životom vječnim.
Umjerenost
27Sine moj, dok si živ, kušaj narav
            svoju,
        vidi što joj šteti i to joj uskrati.28Jer nije svima sve probitačno
        niti je svakomu sve po volji.29Ne budi nezasitan u slasticama
        i ne budi lakom za jestvinom.30Jer prekomjerno jelo donosi bolest
        i proždrljivost izaziva proljev.31Mnogi pomriješe od neumjerenosti,
        a tko se čuva produžuje svoj život.
Lijek i bolest
Sir 38.
Časti liječnika čašću koja mupripada zbog njegove službe,
        jer je i njega Gospod stvorio.2Liječenje od Svevišnjeg dolazi,
        kao što se dar od kralja dobiva.3Znanje uzdiže glavu liječniku
        i moćnici ga poštuju.4Gospod od zemlje pravi lijekove
        i razborit ih čovjek ne odbacuje.5Nije li po drvetu voda postala slatka,
        pokazujuć' tako svoju moć?6Ljudima je dao znanost
        da uzmognu slaviti snagu djela
            njegovih.7Njima se liječi i bol ublažuje,
        od njih ljekarnik lijekove
            priprema.8Tako nema kraja djelima njegovim
        i po njemu se blagostanje širi
            svijetom.9Sine moj, u bolesti ne budi potišten,
        već se Bogu moli jer on zdravlje
            daje.10Bježi od nepravde i ne budi pristran,
        i od svih grijeha očisti srce.11Prinesi žrtvu blagomirisnu
            i spomen-žrtvu
        i pretio dar prema imanju svojem.12Ali i liječniku mjesta daj,
            i njega je Gospod stvorio:
        nek' nije daleko od tebe,
            jer i on je potreban.13Katkad je spas u ruci njihovoj,14    jer se i oni Bogu utječu
    da im poda milost izlječenja
        i lijek za spas života.15Tko griješi pred Stvoriteljem
            svojim
        nek padne u ruke liječničke.
Žalost
16Sine moj, roni suze nad mrtvim,
        tužaljkom prokukaj kao patnik
            skrhan:
    ukopaj mu tijelo prema običaju
        i ne uskrati počasti grobu njegovu.17Gorko plači i žarko ridaj
        i pokaži žalost koju zaslužuje:
    jedan ili dva dana, da izbjegneš
            govorkanje,
        a potom se utješi od žalosti svoje.18Jer od tuge dolazi prijeka smrt,
        i žalost slabi snagu životnu.19Neka žalost prođe s pogrebom,
        jer je život u žalosti nepodnošljiv.20Ne prepuštaj srce svoje žalosti:
        odagnaj je i misli na svoj
            svršetak.21I ne zaboravi: povratka nema;
        njemu ne koristiš, a sebi udiš.22Misli na njegovu kob koja je i tvoja:
        jučer meni, danas tebi.23Kad mrtvac počine, nek' počine
            i spomen njegov
        i utješi se kad izađe njegov duh.
Umijeće i rad
24U dokolici je mudrost
            zakonoznanca,
        i tko je od poslova slobodan
            postaje mudar.25Kako će omudriti onaj tko upravlja
            plugom
        i komu je sva slava u šiljku ostana,
    tko tjera volove i bavi se radom
            oko njih
        i koji govori samo o teladi:26um je njegov obuzet brazdama
            koje slijedi,
        a bdijenja mu prolaze u tovu
            junadi.27Tako i svi radnici i rukotvorci
        koji rade i dan i noć:
    oni koji rezbare pečatnjake
        i trude se neprestano oko novih
            šara
    svesrdno teže za što većom sličnošću
            uzoru
        i bde noću da usavrše svoje djelo.28Tako i kovač koji sjedi pokraj
            nakovnja
        i promatra sirovo željezo:
    dah ognja peče mu kožu,
        a on se oko vrela ognjišta napreže;
    zvuk čekića zaglušuje uho njegovo,
        oči upire u uzorak pred sobom;
    srcem misli na svršetak posla svog
        i noću bdi da ga usavrši.29Tako i lončar koji sjedi kod posla
            svog
        i okreće točak nogama:
    uvijek je u brizi za djelo svoje
        i sve su mu kretnje odbrojane.30Rukom daje oblik glini,
        a nogama je gnječi;
    srcem misli na laštenja
        i bdi noću da peć očisti.31Svi se oni u ruke uzdaju,
        i svaki je vičan svome poslu.32Bez njih se nijedan grad ne može
            sagraditi,
        a nema ni naselja ni putovanja.33Ali njih ne pitaju u vijeću narodnom
        i ne ističu se u općini.
    Ne sjede na stolici sudačkoj
        i ne shvaćaju Zakona zavjetnoga.34Ne ističu se naobrazbom ni zdravom
            rasudbom
        i nema ih među tvorcima mudrih
            izreka.
    Ali oni održavaju stvoreni svijet
        i molitva im je na djelo usmjerena.
Zakonoznanac
Sir 39.
Ali je drukčije s onim kojiposvećuje dušu svoju
        i razmišljanje svoje Zakonu
            Svevišnjega,
    istražuje mudrost drevnu
        i bavi se proroštvima.2On pamti govore glasovitih muževa
        i prodire u tančine mudrih izreka;3istražuje skriveni smisao poslovica
        i bavi se tajnama prispodoba.4On služi među velikašima
        i viđa se u prisutnosti vladara,
    putuje po zemljama drugih naroda,
        iskušava dobro i zlo među ljudima.5U zoru srce svoje uzdiže Gospodu,
            Stvoritelju svome,
        moli se pred Svevišnjim:
    na molitvu otvara usta
        i moli milost za grijehe svoje.6Ako to veliki Gospod hoće,
        napunja ga duhom razbora
    i on daždi riječima mudrosti
        i molitvom slavi Gospoda.7Gospod upravlja savjetom
            i spoznajom njegovom,
        a on razmišlja o otajstvima
            Gospodnjim.8On izlaže pouku koju je primio
        i hvali se Zakonom Saveza
            Gospodnjeg.9Mnogi hvale umnost njegovu,
        nikad neće u zaborav pasti
    niti će mu spomen ikad propasti,
        nego će mu ime živjeti
            od pokoljenja do pokoljenja.10Narodi će proglasiti mudrost
            njegovu
        i hvalom će ga slaviti zajednica.11Ako dugo živi, ime mu nadvisuje
            tisuće ostalih,
        a ako umre, i to će dostajati.
Poziv na slavu Božju
12Još jednom želim iznijeti misli
            svoje
        jer sam njima ispunjen
            kao mjesec pun.13Slušajte me, djeco pobožna,
            i cvjetajte
        kao ruža što niče na obali toka
            vodenog.14Mirišite kao miris tamjanov,
        cvatite kao ljiljanov cvijet,
    širite miris i pjesmu pjevajte,
        slavite Gospoda za sva djela
            njegova.15Dajte slavu imenu njegovu,
        hvalite ga i slavite
    pjesmama i harfom
        i ovako mu u pohvalu recite:16Kako su veličanstvena sva djela
            Gospodnja!
        I sve se naredbe njegove
            pravovremeno izvršuju.
    Ne smije se pitati: "Što je ovo?
            Zašto to?"
        jer sve će dobro doći u svoje
            vrijeme.17Na riječ njegovu voda se kao nasip
            zaustavlja,
        i na besjedu usta njegovih nastaje
            spremište voda.18Kad on zapovjedi štogod,
            volja mu se ispunja
        i nitko ne može umanjiti njegovo
            spasenje.19Pred njim su djela svakog stvora
        i ništa nije skriveno očima
            njegovim.20Njegov se pogled pruža od vječnosti
            do vječnosti
        i ništa nema čudesno pred očima
            njegovim.21Ne smije se reći: "Što je ovo?
            I zašto to?"
        jer sve što je stvoreno svrhu ima.22Kao što se blagoslov njegov prelijeva
            poput rijeke
        i natapa zemlju kao poplava,23tako je srdžba njegova baština
            narodima,
        kao kad je vode pretvorio u sol.24Kao što su njegovi putovi ravni
            pobožnicima,
        tako su neprohodni opakima.25Kao što je od početka stvoreno
            dobro za dobre,
        tako i zlo za opake.26Najvažnije su potrebe ljudima
            za život
        voda i vatra, željezo i sol,
    brašno pšenično, mlijeko i med,
        sok grožđa, ulje i odijelo:27sve je to dobro dobrima,
        a pretvara se u zlo zlima.28Ima vjetrova za kaznu stvorenih,
        sazda ih kao bičeve bijesa svoga;
    oni će u vrijeme svršetka snagu
            razviti
        i umiriti gnjev svoga Stvoritelja.29Vatra i tuča, glad i kuga -
        sve je to za kaznu stvoreno.30Očnjaci u zvijeri, štipavci i guje,
        i osvetni mač na propast
            bezbožnicima31vesele se zapovijedi njegovoj
        i pripravno čekaju na zemlji:
        i kad vrijeme dođe, ne opiru se
            riječi njegovoj.32Stoga bijah od početka osvjedočen
        pa razmislih i zapisan u knjigu:33"Sva su djela Gospodnja dobra,
        svakoj potrebi Gospod u pravo
            vrijeme udovoljava."34Ne smije se reći: "Ovo je gore
            nego ono",
        jer sve je dobro u pravi čas.35A sad iz puna srca i usta zapjevajte
        i blagoslovite ime Gospodnje!
Ljudska nevolja
Sir 40.
Nevoljna je sudbina dodijeljenasvima ljudima,
        težak jaram sinovima ljudskim
    od dana kad izađu iz utrobe majčine
        do dana kad se vrate majci
            svega živog.2Predmet misli njihove, strah srca
            njihova -
        tjeskobno je iščekivanje dana
            smrtnoga.3Od onoga koji sjedi na prijestolju
            slavnom
        do onoga koji sjedi u prahu
            i pepelu;4od onoga koji nosi krunu i grimiz
        do onoga koji nosi prtenu
            odjeću -5sve je gnjev, zavist, nevolja i nemir,
        strah od smrti, svađe i borba.
    I kad počiva na svojoj postelji,
        san mu noćni samo izmjenjuje
            brige:6tek što je legao,
        a ono u snu kao na svjetlosti
            danjoj
    opsjedaju ga strahotni prizori,
        kao bjegunca što je iz boja utekao.7I kad se probudi u času izbavljenja,
        čudi se svojem ispraznomu strahu.8Jer stvorovima svima,
            od ljudi do životinja,
        a sedmerostruko grešnicima -
            prijeti9smrt i krv, i boj i mač,
        nesreće, glad, patnja, kuga.10Sve je to stvoreno za grešnike,
        i zbog njih je do potopa došlo.11Sve što je iz zemlje u zemlju
            se vraća
        i što je iz vode došlo u more
            odlazi.
Različite izreke
12Svako mito i nepravda propadaju,
        a poštenje traje dovijeka.13Blago nepravedničko nestaje
            kao bujica
        i kao trijesak groma za nevremena.14Kad otvori svoje ruke, on se raduje,
        tako i grešnici srljaju u svoju
            propast.15Izdanak bezbožnički ne tjera mladice,
        jer nečisto korijenje nalazi samo
            tvrdo stijenje.16Trska što raste na svakoj vodi
            i obali
        kosi se prije svake druge trave.17A milost je kao perivoj blagoslova
        i milosrđe traje dovijeka.
Usporedbe
18Nezavisan čovjek i radnik imaju
            ugodan život,
        ali od obojice bolji ima onaj
            tko pronađe blago.19Djeca i sazidan grad proslavljuju
            ime,
        ali je nad obojim otkriće
            mudrosti.
    Stoka i vinogradi donose glasovitost,
        ali više od oboga uzorna žena.20Vino i glazba vesele srce,
        ali još više ljubav prema mudrosti.21Frula i harfa zaslađuju pjesmu,
        ali je nad obojim skladan glas.22Ljepota i ljupkost vesele oči,
        ali još više zelenilo polja.23Prijatelj ili drug -
            sretnu se u pravi čas,
        ali su nad obojicom
            žena i muž.24Braća i pomoćnici u nevolji
            dobro dođu,
        ali od obojih bolje izbavlja
            milostinja.25Zlato i srebro učvršćuju korak,
        ali je od obadvoga bolji dobar
            savjet.26Bogatstvo i moć osnažuju srce,
        ali od obadvoga bolje strah
            Gospodnji.
    Sa strahom Gospodnjim čovjek sve
            ima
        i s njime mu ne treba nikakva
            pomoćnika.27Strah je Gospodnji kao perivoj
            blagoslova:
        on čovjeka štiti više od svake slave.
Prosjačenje
28Sine moj, ne živi od prosjačenja;
        bolje je umrijeti nego prosjačiti.29Čovjek koji neprestano gleda
            na tuđi stol
        ne živi životom života dostojnim.
    On kalja svoje grlo jelima tuđinskim,
        a obrazovan i odgojen čovjek
            toga se kloni.30Slatko je prosjačenje usnama
            bestidnika,
        ali ga u utrobi pali kao vatra.
Smrt
Sir 41.
O smrti, kako je gorka pomisaona te
        čovjeku koji živi sretno
            i usred dobara svojih,
    čovjeku koji živi spokojno
            i u svemu napreduje
        i još ima snage uživati raskoš!2O smrti, odluka je tvoja dobrodošla
        čovjeku ubogu i bez snage,
    istrošenu starcu, izmorenu brigama,
        nevjeričnu i na kraju strpljivosti.3Ne boj se zakona smrti,
        sjeti se onih prije tebe
        i onih što će poslije doći.4To je presuda Gospodnja svemu
            živom -
        i čemu se opirati volji
            Svevišnjega?
    Živio ti deset, stotinu ili tisuću
            godina,
        u Podzemlju ti neće predbacivati
            dužinu života.
Kob opakih
5Opake su hulje sinovi grešnika
        i oni koji zalaze u nastambe
            bezbožničke.6Baština djece grešničke na propast
            je osuđena,
        potomstvo njihovo predmet je
            vječna ukora.7Bezbožna oca proklinju vlastita
            djeca,
        jer su zbog njega u sramoti.8Teško vama, bezbožnici,
        koji zapostavljate Zakon Boga
            Svevišnjega.9Ako ste se rodili, za prokletstvo
            se rodiste,
        a kad umrete, prokletstvo ćete
            baštiniti.10Sve što je od zemlje u zemlju
            se vraća,
        tako i bezbožnici iz prokletstva
            u propast.11Ljudi žale za svojim mrtvima,
        ali će opako ime grešnika nestati.12Brini se za ime, jer ti ono ostaje
            dulje
        nego tisuće velikih zlatnih zaloga.13Sretan život traje stanovit broj dana,
        ali časno ime ostaje zauvijek.
Osjećaj stida
14Držite, djeco, pouke moje u miru.
    Skrivena mudrost i blago
            nevidljivo,
        kakva je korist od oboga?15Bolji je čovjek koji krije ludost
            svoju
        negoli koji krije mudrost svoju.16Stidite se prema onome što vam
            govorim,
        jer nije dobro svakom stidu
            podlijegati
        niti svi jednako cijene sve.17Pred ocem i majkom stidi se
            bludnosti
        i laži pred poglavarom i moćnikom,18zločina pred sucem i knezom,
        bezakonja pred općinom i
            narodom,19nepravde pred drugom i prijateljem,
        krađe pred susjedstvom u kojem
            živiš.20Pred istinom Božjom i zavjetom
        stidi se naslanjati lakte na stol,21prezirno primati i darivati
        i ne odgovarati onima koji te
            pozdravljaju;22stidi se piljiti u tuđu ženu
        i okrenuti leđa rođaku,23prisvojiti tuđi dio ili dar,
        udvarati se udatoj ženi,24biti prisan sa sluškinjom njezinom:
        ne prilazi njezinoj postelji!25Stidi se riječi pogrde pred
            prijateljima svojim
        i nemoj kuditi nakon darivanja,26ponavljati i širiti glasine
        i izdavati tajne.27Tad ćeš biti istinski stidljiv
        i naći ćeš milost u očima sviju
            ljudi.
Sir 42.
Ali se ovoga nemoj stidjeti,ovoga ne krši zbog ljudskog
            obzira:2Zakona i Saveza Svevišnjega,
        presude koja daje pravdu
            i bezbožniku,3čista računa s drugom
            i suputnikom,
        diobe svoje baštine prijateljima,4točnosti u mjerilima i utezima,
        malena ili velika probitka,5dobitka u trgovačkim poslovima,
        stroge stege prema svojoj djeci
        i da do krvi išibaš opakoga slugu.6Kad je žena radoznala,
            dobar je pečat;
        a gdje je mnogo ruku, zaključavaj.7Kad što daješ, pazi na broj i težinu,
        i svaki izdatak i primitak zabilježi.8Ne stidi se ukoriti glupana ili luđaka
        ili ishlapjela starca koji raspravlja
            s mladićima.
    Tako ćeš pokazati kako si uistinu
            obrazovan,
        i svi će ti odobravati.
Očeva briga zbog kćeri
9Kći je ocu potajna mora,
        briga za nju spavati mu ne da:
    u mladosti, strah da se neće udati,
        a kad se uda, da je muž ne zamrzi;10dok je djevica, da je tko ne zavede
        i da ne zatrudni u kući očevoj,
    a u kući muževljoj da se ne razbludi,
        i kad je već žena,
            da ne bude nerotkinja.11Ako ti je kći neposlušna,
            dobro je pazi
        da ne načini od tebe ruglo
            neprijateljima tvojim,
    priču gradsku i predmet svačijeg
            klevetanja
        i da te ne obeščasti u očima sviju.
Žene
12Ne zaustavljaj pogleda ni pred čijom
            ljepotom
        i ne sjedaj sa ženama.13Jer iz odijela izlazi moljac,
        a od žena ženska zloća.14Bolja je zloća muška
            nego dobrota ženska;
        od žene potječe sramota i ruglo.
II. SLAVA BOŽJA
1. U PRIRODI
15Sad ću podsjetiti na djela Božja,
        i što sam vidio, to ću ispričati.
    Riječima Gospod stvori djela svoja,
        i sve se stvoreno pokorava volji
            njegovoj.16Sunce sjajno sve obasjava,
        i slave je Gospodnje puno djelo
            njegovo.17Gospod nije dao anđelima moć
        da govore o svim čudesima
    koja je Gospod, gospodar svega,
            čvrsto sazdao
        kako bi svemir opstao u slavi
            njegovoj.18Izmjerio je dubinu bezdana i srca
            ljudskog
        i prozreo sve tajne njihove.
    Jer Svevišnji ima svoju spoznaju
            koja postoji
        i promotrio je znake vremena.19On objavljuje prošlost i budućnost
        i otkriva stvari skrivene.20Ni jedna mu misao promaći ne može,
        ni jedna se riječ ne može njemu
            skriti.21On je uredio čudesna djela svoje
            mudrosti,
        jer je jedini od vječnosti
            do vječnosti.
    Niti mu se što može dodati niti
            oduzeti
        i njemu savjet ničiji ne treba.22Kako li su divna sva djela njegova,
        kao sjajna iskra njihov je prizor.23Sve to živi i traje dovijeka,
        i u svakoj prilici sve je poslušno.24Sve je dvostruko, jedno prema
            drugome,
        i ništa nije stvorio nepotpuno.25Jedno drugo izvrsnošću nadmašuje,
        i tko se može nasititi njegove
            krasote?
Sunce
Sir 43.
Ponos visina, blistavi svod,takva su nebesa u slavnom
            prizoru.2Kad se sunce pomalja, izlazeći
            objavljuje:
        "Divno je i čudesno djelo
            Svevišnjeg!"3Kad je o podne, žari krug zemaljski,
        i tko bi izdržao žegu njegovu?4U peć treba puhati da se dobije
            toplina,
        a sunce sažiže planine tri puta
            snažnije;
    riga pare plamene
        i zrakama svojim zasljepljuje oči.5Velik je Gospod koji ga načini
        i čije riječi požuruju njegov hod.
Mjesec
6I mjesec tako, uvijek točan,
        označuje vrijeme i vječni je znak.7Mjesec označuje blagdane,
        to svjetlilo koje se smanjuje
            kad postane puno.8Od njega mjesec dobiva svoje ime.
        On čudesno raste u mijenama
            svojim,
    stijeg vojske nebeske
        što blista na svodu nebesa.
Zvijezde
9Sjaj je zvijezda ljepota neba,
        blistav ures visinama Gospodnjim.10Po zapovijedi Svetoga,
            kako on odredi, one miruju
        i ne zamaraju se nikad od straže
            svoje.
Duga
11Pogledaj dugu i slavi Stvoritelja
            njezina,
        jer je tako veličanstvena u sjaju
            svojem.12Preko nebesa prebacuje dični luk
        što ga razape ruka Svevišnjeg.
Čudesa prirode
13Po zapovijedi njegovoj pada snijeg
        i munje požuruje svojom
            naredbom.14Tako se otvaraju i riznice njegove
        iz kojih izlijeću oblaci kao ptice.15Silom svojom drži oblake
        i mrvi ih u tuču.16aKad se on pojavi, gore se tresu,17a    i kad grom njegov zagrmi,
            zemlja se uvija od bola.<16b>Po zapovijedi njegovoj puše južnjak,<17b>    vijavica sjeverna i vihor olujni.18Kao ptice prši njegov snijeg
        i pada kao jato skakavaca.
    Oko se divi ljepoti njegove bjeline
        i duh se zanosi praminjanjem
            njegovim.19Inje pada kao sol na zemlju,
        i kad se dobro smrzne,
            kostriješi se kao bodlje.20Kad zapuše hladni sjever,
        tad se led uhvati na vodi,
    spusti se na svaku mirnu vodu,
        koja se onda njime kao oklopom
            odjene.21On guta gore i sažiže pustinju
        i kao oganj proždire bilje.22Ali oblaci ubrzo sve liječe
        i poslije žege osvježava rosa.23Namišlju je svojom ukrotio bezdan
        i po njemu razastro otoke.24Pomorci pričaju o pogibeljima
            morskim
        i divimo se onomu što od njih
            čujemo:25jer i tu su neobična i prečudesna
            djela njegova,
        zvijeri svakojake i nemani morske.26Njegovom pomoću sve se svršava
            dobro
        i sve se uređuje prema riječi
            njegovoj.27Ma koliko da dodamo, ne bismo
            završili;
        jednom riječju: "On je sve!"28Odakle smoći dovoljno snage da ga
            slavimo,
        jer on je velik, iznad svih je djela
            svojih.29Strašan je Gospod i veoma velik,
        i čudesna je moć njegova.30Veličajte Gospoda u hvalama svojim
        koliko god možete, a on će vas
            uvijek nadmašivati;
    napregnite svu svoju snagu
            kad ga veličate,
        ne popuštajte, pa ipak nikad
            do kraja nećete doći.31Jer tko ga je ikad vidio
            pa da opriča?
        I tko ga može proslaviti onako
            kako on zaslužuje?32Mnogo je otajstava većih nego
            su ova,
        jer smo vidjeli samo neka
            od djela njegovih!33Sve je stvorio Gospod,
        koji je mudrost dao pobožnima.
2. U POVIJESTI
Pohvala predaka
Sir 44.
Opjevajmo slavne muževe,pretke naše po njihovim
            pokoljenjima.2Mnogo je slave podijelio Višnji
        i pokazao svoje veličanstvo
            od iskonskih dana.3Jedni vladahu kraljevstvima svojim
        i bijahu poznati po svojoj snazi;
    drugi bijahu mudri savjetnici
        i izricahu riječi proročanske.4Savjetom svojim upravljahu ljudima,
        razumijevanjem narodne mudrosti,
        i mudrim napucima svojeg nauka.5Neki skladahu napjeve
        i pisahu pjesme;6drugi bijahu bogati i moćni
        živeći mirno u domovima svojim.7Svi se oni proslaviše u svom
            vremenu
        i bijahu slava svojeg doba.8Neki od njih ostaviše ime za sobom
        te se o njima još hvale pjevaju.9A drugima opet nema spomena,
        iščezoše kao da nikad nisu
            niti postojali;
    sada su kao da ih nikad nije bilo,
        tako i djeca njihova za njima.10Ali ovi bijahu ljudi pobožni
        čija se dobra djela
            ne zaboravljaju;11u potomcima njihovim ostade bogata
            baština
        što je oni namriješe.12Djeca im se vjerno drže zavjeta,
        i potomstvo njihovo, zbog njih;13dovijeka njihova loza ostaje
        i ne briše se dika njihova;14u miru počivaju tijela njihova
        i ime živi za sva pokoljenja;15mudrost njihovu objavljuju puci
        i slavu njihovu naviješta općina.
Henok
16Henok se svidio Gospodu
            i bi prenesen,
        uzor obraćenja za sva pokoljenja.
Noa
17Noa bijaše savršen pravednik
        i u vrijeme gnjeva postade
            obnovitelj;
    po njemu je spašen ostatak na zemlji
        u doba Potopa.18Vječni je Savez utemeljen s njim
        da više neće od potopa izginuti
            sve živo.
Abraham
19Abraham, otac slavni mnoštva
            naroda,
        nitko mu u slavi nikad nije bio
            ravan;20on je čuvao zapovijed Svevišnjega
        i sklopio Savez s njim;
    on je taj Savez učvrstio svojim
            tijelom
        i u dan kušnje vjeran ostao.21Zato mu je Gospod zakletvom obećao
        da će blagosloviti narode
            u potomstvu njegovu,
    da će ga umnožiti kao prah
            zemaljski
        i potomstvo mu uzvisiti
            kao zvijezde.
    I dati im zemlju u baštinu,
            od mora do mora,
        od Rijeke do krajeva zemaljskih.
Izak i Jakov
22I Izaku je tako, zbog oca njegova
            Abrahama,
        zajamčio 23blagoslov svih ljudi
        i utemeljio je Savez na glavi
            Jakovljevoj.
    I utvrdio ga u svojim blagoslovima
        i dao mu zemlju u baštinu:
    podijelio je na dijelove
        i razdijelio među dvanaest
            plemena.
Mojsije
Sir 45.
Od njega je potekao čovjekčestit
        koji je našao milost pred svima,
    drag Bogu i ljudima,
        Mojsije, blagoslovljena spomena!2Podijelio mu slavu kao i svetima
        i učinio ga moćnim,
            na užas neprijateljima.3Na njegovu je riječ znamenja
            zaustavio
        i ukrijepio ga pred licem kraljeva;
    dao mu zapovijedi za narod njegov
        i otkrio mu nešto od svoje slave.4Zbog njegove vjernosti i poniznosti
            posveti ga,
        izabra ga jedinog između sviju
            ljudi;5dopusti mu da čuje glas njegov
        i uvede ga u tamu;
    dade mu zapovijedi licem u lice,
        Zakon života i spoznaje,
    da Jakova uči Savezu
        i Izraela naredbama njegovim.
Aron
6Potom uzvisi Arona,
            sveca poput Mojsija,
        brata njegova, iz plemena Levijeva.7Vječni Savez sklopi s njim
        i dade mu svećeništvo naroda.
    Usreći ga odjećom ukrasnom,
        obuče ga u odoru slave.8Odjenu ga dičnim savršenstvom
        i opremi bogatom odjećom:
        gaćama, haljom i oplećkom.9Obloži ga mogranjem
        i brojnim zvončićima zlatnim
            uokolo,
    da zveckaju pri koračanju njegovu,
        da im se u Svetištu čuje zvon
        na opomenu sinovima naroda
            njegova.10I svetu odjeću od zlata,
        grimiznu, svu izvezenu;
    oplećak sudački, Urim i Tumim,
        od upletena purpura, djelo vješta
            rukotvorca;11drago kamenje, urezano kao
            pečatnjaci
        u zlatnu okovu, djelo draguljara,
    kao opomenu s natpisom urezanim,
        prema broju plemena Izraelovih.12I krunu zlatnu na kapi,
        ukrašenu pečatom posvete,
    ures vrhunski, djelo veličanstveno,
        ukrase, očima u nasladu.13Nitko nikad sličnih nije vidio,
        i nikada ih nije tuđinac oblačio,
    nego samo sinovi njegovi
        i odvjeci njegovi zauvijek.14Njegove žrtve potpuno se spaljuju,
        trajno, dvaput svakog dana.15Njemu Mojsije dade svećeničku
            vlast
        i svetim ga uljem pomaza,
    i to mu bijaše vječni Savez
        i potomstvu njegovu sve dok
            nebesa traju,
    da mu služi i bude svećenikom
        i da blagoslivlja narod u ime
            Gospodnje.16Izabra ga između svih živih
        da mu prinosi žrtvu i tamjan,
    da mu pali miris ugodni za spomen
        i da očišća sinove Izraelove.17Još mu svoje zapovijedi dade
        i povjeri mu odredbe Zakona
    da pouči Jakova naredbama
            njegovim,
        da prosvijetli Izraela njegovim
            Zakonom.18Ali se na njega razgnjeviše
            neprijatelji
        i pozavidješe mu u pustinji,
    ljudi Datanovi i Abiramovi,
        Korah i njegovi u mržnji i gnjevu.19I vidje Gospod i rasrdi se
        i uništi ih žarom svoje srdžbe.
    Posla na njih čudesa
        i sažeže ih plamenim ognjem.20I umnoži tako slavu Aronu
        i dade mu baštinu njegovu,
    odredi mu pretilinu prvina,
        prije svega kruha u izobilju.21Tako se oni hrane žrtvama
            Gospodnjim,
    koje Gospod pokloni njemu
            i potomstvu njegovu.22Samo u zemlji on baštine nema,
        nema svog dijela među narodom,
        jer Gospod je njegov dio i baština.
Pinhas
23I Pinhas, sin Eleazarov, treći je po
            slavi
        zbog revnosti svoje u strahu
            Gospodnjem.
    Jer kad se narod pobunio,
            postojan je bio
        i plemenito smiona srca,
        i tako je stekao oproštenje Izraelu.24Zato bi Savez mira zapečaćen
            s njim,
        da bude poglavar Svetišta i naroda
            svoga
    te njemu i potomstvu njegovu
            pripadne
        dostojanstvo velikog svećeništva
            za sva vremena.25Učinio je Savez i s Davidom,
        sinom Jišaja, iz plemena Judina,
    ali baština kraljevska od oca
            samo jednom sinu ostaje,
        dok baština Aronova ostaje
            svemu potomstvu njegovu.26Zato neka vam sada Gospod mudrost
            u srce posadi
        da narodu njegovu pravedno
            sudite,
    da vrline predačke nikad ne nestanu
        i da slava njihova prijeđe na
            potomke njihove.
Jošua
Sir 46.
Junak u boju bijaše Jošua,sin Nunov,
        nasljednik Mojsijev u službi
            proročkoj,
    koji valjano zasluži svoje ime
        i bi veliki izbavitelj izabranog
            naroda,
    osvetivši se drskim neprijateljima
        i uspostavivši Izraela na baštini
            njegovoj.2Kako li krasan bijaše kad bi digao
            ruku
        i mačem zamahnuo protiv gradova!3Tko je ikad imao njegovu odlučnost?
        On je vodio bojeve Gospodnje.4Nije li po njemu sunce zastalo
        i od jednog dana postala dva?5Jer je prizvao Boga Svevišnjega
        u nevolji kada ga odasvud
            pritijesniše neprijatelji,
    i usliša ga veliki Gospod
        i pusti krupnu i snažnu tuču.6Bacio se na narod dušmanski
        i protivnike pobio na Strmini:
    da bi poznali puci snagu njegova
            oružja
        i spoznali da je Gospod protivnik
            njihov.
Kaleb
7I jer je vjerno išao za Svemogućim
        i u dane Mojsijeve ljubav
            dokazao -
    on i Kaleb, sin Jefuneov,
        koji se opriješe kad se zbor
            pobunio,
    odvrativši narod od grijeha
        i utišavši glasove pobune.8Zato je i sačuvao samo ovu
            dvojicu,
        od šest stotina tisuća pješaka,
    da ih uvede u baštinu njihovu,
        u zemlju kojom teče med i mlijeko.9Još je Kalebu dao snagu,
        koja s njime do starosti ostade,
    te se mogao verati po visinama
            zemaljskim,
        koje su baština potomcima
            njegovim,10neka bi spoznao sav Izrael
        da je dobro ići vjerno
            za Gospodom.
Suci
11I suci, svaki po svom imenu,
        koji uvijek bijahu srca vjerna
    i koji se ne odmetnuše od Boga -
        da je blagoslovljen spomen njihov.12Neka im kosti procvatu u grobu
        i neka se imena tih slavnih ljudi
        pomlade u sinovima njihovim.
Samuel
13Samuel bijaše miljenik svojemu
            Gospodu,
        prorok Gospodnji,
    on utemelji kraljevstvo
        i pomaza vladare nad svojim
            narodom.14Po Zakonu Gospodnjem upravljaše
            općinom,
        i Gospod je pohodio Jakova.15Zbog vjernosti njegove priznavahu
            ga prorokom,
        u govorima se pokazivaše
            pouzdan vidjelac.16I on prizva Boga u nevolji
        kada ga odasvud pritisnuše
            dušmani
        prinoseći mliječno janješce.17Tada zagrmje Gospod s neba
        i u strašnoj lomljavi začu glas
            njegov;18porazio je vođe dušmanske
        i satro knezove filistejske.19I kad je polazio na počinak vječni,
        posvjedočio je pred Gospodom
            i pomazanikom njegovim:
    "Ni od koga nikad ne uzeh ništa,
        čak ni potplate obične."
        I nitko ga nije optužio.20A kad je usnuo, proreče još jednom
        i objavi kralju njegov kraj.
    I ispod zemlje podignu svoj glas
            proročki
        da izbriše opačinu s naroda.
Natan
Sir 47.
Poslije njega ustade Natanda prorokuje u vrijeme
            Davidovo.
David
2Kao što se pretilina odlučuje
            od pričesnice,
        tako bi David odabran
            od sinova Izraelovih.3Igraše se s lavom kao s jarićima
        i s medvjedima kao s janjcima;4zar nije još kao dječak ubio diva
        i skinuo sramotu s naroda
    kad je iz praćke bacio kamen
        i slomio oholost Golijata?5Jer i on prizva Boga Svevišnjega,
        koji mu je dao snagu desnici,
    da obori junaka vješta bojevima
        i podigne jakost narodu svome.6Zato mu je dana slava od deset
            tisuća,
        i slavljahu ga dok blagoslivljaše
            Gospoda,
        i ponudiše mu krunu slavnu,7jer on svuda porazi neprijatelje
        i uništi protivnike Filistejce
        i slomi silu njihovu do današnjega
            dana.8U svakome svom djelu slavio je
        Svetog Svevišnjeg riječima hvale;
    pjevao je svim srcem svojim
        i ljubio Tvorca svoga.9Pred žrtvenik je postavio glazbala
        da zvucima njihovim zasladi
            pjesmu.10Blagdanima je sjajnost dodao
        i savršeno uresio svetkovine,
    proslavljao sveto ime Gospodnje,
        i Svetište je odzvanjalo već od
            zore.11Zato mu Gospod grijehe oprosti
        i podiže dovijeka silu njegovu
    i dade mu Savez kraljevski,
        slavni prijestol u Izraelu.
Salomon
12Mudar ga je sin naslijedio,
        koji se, zbog njega,
            nadaleko proširio.13Salomon kraljevaše u vrijeme
            mirno,
        i Bog mu dade mir odasvuda,
    da je uzmogao sazdati Dom imenu
            njegovu
        i podići vječno Svetište.14Kako li si mudar bio za svoje
            mladosti
        i prepun spoznaje poput rijeke!15Prekrio si zemlju umom svojim
        i ispunio je tajanstvenim izrekama.16Ime ti se pročulo do dalekih otoka
        i stekao si ljubav svojim mirom.17Začudio si svijet pjesmama svojim,
        pričama, poslovicama
            i odgovorima.18U ime Gospodina Boga,
        koji se Bogom Izraela zove,
    nakupio si zlata kao kositra
        i namnožio srebra kao olova.19A slabine si svoje potom priklonio
            ženama
        i postao rob svoga tijela.20Ljagom si okaljao slavu svoju
        i oskvrnuo svoj rod,
    navukao si gnjev na porod svoj,
        i nevolju svojim potomcima.21Kraljevstvo se nadvoje rascijepilo:
        i od Efrajima izađe pobunjena
            vlast.22Ipak Bog nije odbacio milosti svoje,
        niti je pogazio riječi svoje:
    izabranika svoga nije lišio
            potomstva
        te nije istrijebio roda onom koji
            ga je ljubio,
    već je dao Ostatak Jakovu
        i domu Davidovu korijen od njega.
Roboam
23I počinuo je Salomon kraj otaca
            svojih,
        ostavivši jednog od svojih
            kao nasljednika,
    najglupljeg od čitava naroda,
            čovjeka bez razbora:
        Roboama, koji je savjetom svojim
            narod pobunio.
Jeroboam
24A zatim dođe Jeroboam, sin Nabatov,
        koji navede na grijeh Izraela
        i uputi Efrajima na put zloće.
    Od tada se njihovi grijesi toliko
            namnožiše
        te ih otjeraše iz zemlje njihove.25Jer okušavahu svaku vrstu opačine,
        sve dok ih osveta ne snađe.
Ilija
Sir 48.
I usta prorok Ilije kao oganj,riječ mu plamtjela
            kao buktinja.2On je na njih donio glad
        i revnošću je svojom umanjio
            njihov broj.3Po riječi je Božjoj nebo zatvorio
        i tri puta oganj s neba sveo.4Kako li si strašan bio, Ilija,
            u čudesima svojim!
        I može li se itko dičiti koliko ti?5Podigao si mrtva od smrti
        iz Podzemlja po riječi Svevišnjeg.6Bacio si u propast kraljeve
        i vukao odličnike s odra njihova.7Na Sinaju si čuo ukore
        i sud osvetni na Horebu.8Pomazao si kraljeve osvetničke
        i proroka sebi za nasljednika.9Podignut si bio u vihoru ognja,
        u kolima s plamenim konjima.10Određen si u prijetnjama budućim
        da umiriš srdžbu Božju prije
            no što ona provali,
    da obratiš srca otačka sinovima
        i da obnoviš plemena Jakovljeva.11Blago onomu koji će te vidjeti
        i onima koji su usnuli u ljubavi,
        jer i mi ćemo posjedovati život.
Elizej
12Kad je vihor zastro Iliju,
        napuni se duhom njegovim Elizej:
    za života ga nijedan vladar ne
            mogaše pobijediti
        i nitko ga ne mogaše podjarmiti.13Ništa mu ne bijaše teško,
        i iz groba mu je tijelo prorokovalo.14Za života je čudesa činio,
        a u smrti svojoj djela divotna.
Nevjernost i kazna
15Ali se kraj svega toga narod nije
            pokajao
        niti se ostavio grijeha svojih,
    dok ne bi izagnan iz domaje
        i rasijan po svim zemljama svijeta;16samo je nešto ljudi ostalo,
        s vladarom iz kuće Davidove.
    Neki su od njih pravo činili pred
            Gospodom,
        a drugi opet gomilahu grijeh
            na grijeh.
Ezekija
17Ezekija utvrdi grad svoj
        i dovede vodu sred njega,
    željezom prokopa pećine
        i sagradi spremišta vodena.18Za vijeka se njegova diže Sanherib
        i posla Rabsaka,
    koji diže ruku na Sion
        i u oholosti svojoj huljaše.19Tada su im drhtala srca i ruke
        i podnosili su muke kao žene
            u trudovima;20ali prizvaše milostivog Boga
        i podigoše ruke svoje prema njemu.
    I Sveti je s neba brzo uslišio njihov
            glas
        i spasio ih rukom Izaijinom,21razbio je logor asirski,
        i njegov ih anđeo sve pobi.
Izaija
22Jer je Ezekija činio što je Gospodu
            milo
        i držao se putova Davida,
            oca svojeg,
    kako mu je zapovjedio prorok Izaija,
        velik i pouzdan u viđenju svojem.23U dane se njegove sunce povratilo,
        on je kralju produžio život.24U silini duha vidio je stvari
            posljednje
        i tješio je žalobne na Sionu.25Objavio je budućnost sve do kraja
            vremena
        i najavio tajne stvari prije nego
            se dogodiše.
Jošija
Sir 49.
Spomen na Jošiju je kaosmjesa mirisa,
        pripravljena umijećem
            mirisarskim;
    svačijim je ustima kao med sladak
        i kao glazba na vinskoj gozbi.2Pravim je putem kročio
            da obrati narod
        i zatro je gnusnu bezbožnost.3Srce je svoje upravio prema
            Gospodu
        i u bezbožno je vrijeme osnažio
            pobožnost.
Posljednji kraljevi i proroci
4Osim Davida, Ezekije i Jošije,
        svi ostali gomilahu opačinu
            na opačinu.
    Jer napustiše Zakon Svevišnjega,
        nestalo je kraljeva judejskih.5Snagu svoju dadoše drugima
        i slavu svoju tuđinskom narodu.6Spališe sveti izabrani Grad
        i opustošiše ceste njegove,7po riječi Jeremijinoj,
            jer ga zlostavljahu,
        iako bijaše prorok posvećen
            u utrobi materinoj,
    da istrijebi i obara, zatire,
        ali i da sagradi i utvrđuje.8Ezekiel je vidio prizor slave
        koji mu je Bog pokazao na kolima
            kerubinskim.9Jer se sjetio neprijatelja pred likom
            nevremena,
        na korist onih koji se drže putova
            pravednih.10A što se tiče dvanaest proroka,
        procvale im kosti iz rake njihove,
    jer su utješili Jakova
        i izbavili ga vjerom i nadom.
Zerubabel i Jošua
11Kako proslaviti Zerubabela?
        On bijaše kao pečatnjak na desnici.12A takav bi i Jošua, sin Josedekov:
        oni u svoje vrijeme sagradiše Dom
    i podigoše Gospodu sveti Hram,
        određen za vječnu slavu.
Nehemija
13Velik je i spomen na Nehemiju,
        koji je podigao naše zidove
            razvaljene,
    postavio vrata i prijevornice
        i obnovio naše domove.
Kratak pregled
14Malo ih je bilo stvorenih na zemlji
            kao Henok,
        on je bio uznesen sa zemlje.15A je li se ipak rodio čovjek
            kao Josip?
        Vođa braći svojoj,
            potpora narodu svojem.
        Kosti su mu posjećene.16Još i Šem i Šet bijahu slavljeni
            među ljudima,
        ali je Adam iznad svih živih
            stvorova.
Veliki svećenik Šimun
Sir 50.
Šimun, Sin Onijin, velikisvećenik,
        za svoga je života popravio Dom,
        u svoje je vrijeme učvrstio Hram.2Položio temelje dvostruke visine
        i visoka kruništa oko Svetišta.3U njegovo je vrijeme vodeno
            spremište iskopano,
        jezero poput mora golemo.4U brizi da narod izbavi od propasti,
        utvrdio je grad protiv opsade.5Kako li krasan bješe,
            okružen gomilom ljudi,
        kad bi izašao iza zastora Doma?6Kao zvijezda Danica među oblacima
        i kao mjesec pun;7kao sunce koje obasjava Hram
            Svevišnjega
        i kao sjajna duga na blistavim
            oblacima;8kao ruža u proljetne dane
        i kao ljiljan kraj izvora;
    kao grana tamjanova za žara
            ljetnoga9    i kao plamen i kad u kadionici;
    kao vrč od kovana zlata,
        optočen mnogovrsnim dragim
            kamenjem;10kao maslina puna plodova
        i kao čempres što se diže u oblake.11Kad bi na se metnuo krasnu odjeću
        i obukao se u divne haljine,
    i kad bi se uspinjao na sveti
            žrtvenik
        i ispunio trijem Svetišta svojim
            veličanstvom;12kad je primao žrtvene dijelove
            iz ruku svećenika,
        a sam stajao kod ognjišta
            oltarskog
    okružen vijencem braće svoje
        kao mladi cedar libanonski:
    okruživahu ga kao grane palmove13    svi sinovi Aronovi u slavi svojoj,
    sa prinosima Gospodnjim na rukama,
        pred svim zborom Izraelovim.14Dok je on vršio službu kod oltara,
        prinosili su po redu prinose
            Svevišnjem, Svevladaru;15pružio bi ruku svoju za posudom
        i prolio soka od grožđa,
    izlivši ga na podnožje oltarsko
        za ugodni miris Svevišnjem Kralju
            svega.16Klicali bi tad sinovi Aronovi
        i trubili u trublje od tučene kovine
    i ječali jekom silnom
        u spomen pred Svevišnjim.17I tada bi sav narod odjednom
        pao na zemlju ničice
    da se pokloni Gospodu,
        Svevladaru, Bogu Svevišnjem.18A pjevači bi zapjevali pjesme
            hvalbenice:
        sladak bijaše zvuk mnoštva tih
            glasova,19dok se narod utjecao Bogu
            Svevišnjem
        moleći se pred Milosrdnim
    dok se ne bi svršila služba
            Gospodnja
        i obred priveo kraju.20Potom bi sišao i podigao ruke svoje
        nad svim zborom sinova
            Izraelovih
    da blagoslov Gospodnji svojim
            usnama izusti
        i prodiči se njegovim imenom.21I još jednom svi bi pali ničice
        da prime blagoslov Svevišnjeg.
Nagovor
22A sada blagoslovite Boga svemira,
        koji čini čudesa svagdje,
    koji uzdiže naše dane od utrobe
            majčine
        i čini s nama po milosti svojoj.23On neka nam dadne radosno srce
        i podari mir našem vremenu,
            u Izraelu,
        na vijeke vijekova.24Neka milost njegova bude trajno
            s nama
        i neka nas u naše vrijeme izbavi.
Brojčane izreke
25Na dva se naroda gnuša moja duša,
            a treći i nije narod:26na žitelje Seirske gore
            i na Filistejce
        i na ludi puk koji živi u Šekemu.
Zaključak
27Pouku u mudrosti i znanosti
        zapisao je u knjigu ovu
    Isus, sin Sirahov, Eleazar,
            iz Jeruzalema,
        koji je kao kišu izlio mudrost
            svojeg srca.28Blago čovjeku koji o ovome
            razmišlja
        i primajući to k srcu
            postaje mudar.29Bude li postupao prema tome,
        u svemu će biti moćan,
        jer je svjetlost Gospodnja
            njegov put.
DODACI
Himna zahvalnica
Sir 51.
Slavit ću te, Gospodaru, Kralju,i hvalit ću te, Bože,
            Spasitelju moj.
        Zahvaljujem imenu tvojem,2jer ti si bio zaštitnik
            i pomoćnik moj
        i spasio si tijelo moje od propasti,
    od zamke prijevarna jezika,
        od usana što laži kuju
    i pred onima što su okolo mene
        bio si zaštitnik i pomoćnik moj.3Po velikom milosrđu i imenu svom
        izbavio si me od ujeda onih
            koji bi me proždrli,
    iz ruku onih koji mi o glavi rade,
        od mnogih kušnja koje pretrpjeh,4od gušenja u vatri koja me okružila,
        iz središta ognja koji nisam
            potpalio,5iz duboke utrobe Podzemlja,
        od nečista jezika i lažljive riječi,6    od potvore nepravedna jezika
            pred kraljem.
    Duša moja bijaše blizu smrti
        i život moj na pragu Podzemlja.7Okruživahu me sa svih strana
        i nije bilo nikoga da mi pomogne;
    pogledom sam pomoć ljudi tražio,
        ali uzalud.8Tad se sjetih milosrđa tvojeg,
            o Gospode,
        i djela tvojih još odiskona,
    kako izbavljaš one koji te
            strpljivo čekaju
        i spasavaš ih iz ruku
            neprijateljskih.9Tad podigoh sa zemlje glas svoj
        i zamolih spas od smrti,10zazvah Gospodina,
        oca mojega Gospodina:
    "Ne ostavi me u dan nevoljni,
        u vrijeme moje nemoći
            protiv oholih. -
    Slavit ću ime tvoje bez prestanka
        i zahvalnu ti hvalu pjevati."11I bi molba moja uslišana,
        izbavio si me od propasti,
        spasio me od vremena zloće.12I stoga ću te hvaliti i slaviti
        i blagoslivljati ime Gospodnje.
Pjesma o traženju mudrosti
13Kad još bijah mladić,
            prije svojih putovanja
        molio sam otvoreno za mudrost
            u molitvama.14Pred vratima Svetišta za nju
            sam molio
        i do posljednjeg ću dana tragati
            za njom.15Od njena cvata pa do sazrela grozda
        radovalo joj se srce moje.
    Noga je moja kročila pravim putem
        i tražio sam mudrost
            od svoje mladosti.16Prignuvši malo uho, naučih je
        i stekoh mnogu pouku.17Po njoj uznapredovah
        i slavu ću dati onomu
            koji me podari mudrošću.18Jer odlučih u djelo je provesti,
        žarko za dobrom tragah
            i neću se stidjeti.19Duša se moja za nju borila,
        pomno sam se držao Zakona.
    Pružao sam ruke prema nebu
        i oplakivao što je ne poznam.20Usmjerih svoju dušu prema njoj
        i nađoh je u čistoći.
    Od početka joj posvetih svoje srce,
        i neću nikad biti napušten.21I utroba mi uzdrhta od čežnje
            za njom,
        i stoga stekoh valjano blago.22Za plaću mi je Gospod jezik podario:
        njime ću ga slaviti.23Priđite k meni, vi nepoučeni,
        u mojoj školi sjedite.24Zašto da u tom oskudijevate,
        i da vam duše toliko žeđaju?25Otvorih svoja usta i rekoh:
        "Kupujte je bez novaca,26podmetnite vrat svoj
            pod njen jaram
        i neka vam duše prihvate pouku.
    Tko je traži - blizu mu je,
        i čovjek odan nalazi je.27Pogledajte očima svojim:
        kako sam se malo trudio,
        a mnogo spokoja stekao.28Kupujte pouku velikom svotom
            novca,
        njome ćete steći mnogo zlata.29Nek' se duša vaša raduje
            u milosrđu Gospodnjem,
        i nikad se ne stidite hvaliti ga.30Učinite djelo svoje prije određena
            vremena:
        u svoje vrijeme dat će vam on
            vašu plaću."
        Mudrost Isusa, sina Sirahova.
Izaija (Iz.)
I. PRVI DIO KNJIGE PROROKA IZAIJE
1. PROROŠTVA PRIJE SIRSKO-EFRAJIMSKOG RATA
Naslov
Iz 1.
Viđenje Izaije, sina Amosova, koje je imao o Judeji i Jeruzalemu u dane Uzije, Jotama, Ahaza i Ezekije, kraljeva judejskih.
Protiv glupog naroda
2Čujte, nebesa, poslušaj, zemljo,
        jer Jahve govori:
    "Sinove sam ti odgojio, podigao,
        al' se oni od mene odvrgoše.3Vo poznaje svog vlasnika,
        a magarac jasle gospodareve -
    Izrael ne poznaje,
        narod moj ne razumije."
Kazna Judeje
4Jao, grešna li naroda,
            puka u zlu ogrezla,
        roda zlikovačkog,
            pokvarenih sinova!
    Jahvu ostaviše,
            prezreše Sveca Izraelova,
        njemu su okrenuli leđa.5Ta gdje da vas još udarim,
            odmetnici tvrdokorni?
        Sva je glava bolna, srce iznemoglo;6od pete do glave nidje
            zdrava mjesta,
        već ozljede, modrice, otvorene rane,
    ni očišćene, ni povijene,
        ni uljem ublažene.7Zemlja vam opustje,
            gradove oganj popali,
    njive vam na oči haraju tuđinci -
        pustoš k'o kad propade Sodoma. 8Kći sionska ostade
        kao koliba u vinogradu,
    kao pojata u polju krastavaca,
        kao grad opsjednut. 9Da nam Jahve nad Vojskama
        ne ostavi Ostatak,
    bili bismo k'o Sodoma,
        Gomori slični.
Protiv vjerskog licemjerja
10Čujte riječ Jahvinu,
        glavari sodomski,
    poslušaj zakon Boga našega,
        narode gomorski! 11"Što će mi mnoštvo žrtava vaših?"
        - govori Jahve. -
    "Sit sam ovnujskih paljenica
        i pretiline gojne teladi.
    I krv mi se ogadi
        bikova, janjaca i jaradi. 12Kad mi lice vidjet' dolazite,
        tko od vas ište da gazite
            mojim predvorjima? 13Prestanite mi nositi ništavne prinose,
        kad mi omrznu.
    Mlađaka, subote i sazive -
        ne podnosim zborovanja
            i opačine. 14Mlađake i svetkovine vaše
        iz sve duše mrzim -
    teški su mi,
        podnijet' ih ne mogu! 15Kad na molitvu ruke širite,
        je od vas oči odvraćam.
    Molitve samo množite,
        ja vas ne slušam.
    Ruke su vam u krvi ogrezle, 16operite se, očistite.
    Uklonite mi s očiju djela opaka,
        prestanite zlo činiti!17Učite se dobrim djelima:
        pravdi težite,
    ugnjetenom pritecite u pomoć,
        siroti pomozite do pravde,
        za udovu se zauzmite." 18"Hajde, dakle, da se pravdamo,"
        govori Jahve.
    "Budu l' vam grijesi kao grimiz,
        pobijeljet će poput snijega;
    kao purpur budu li crveni,
        postat će kao vuna. 19Htjednete l' me poslušati,
        uživat ćete plodove zemaljske. 20U buntovništvu ako ustrajete,
        proždrijet će vas mač."
    Tako usta Jahvina govorahu.
Plač nad Jeruzalemom
21Kako li posta bludnicom
        tvrđa vjerna?
    Bješe puna pravičnosti,
        pravda u njoj stolovala,
        a sad - ubojice.22Srebro ti se u trosku obratilo,
        vino ti se razvodnjelo.23Knezovi se tvoji odmetnuli,
        s tatima se pobratili.
    Svi za mitom hlepe,
        za darovima lete.
    Siroti pravdu uskraćuju,
        udovička parnica ne stiže k njima. 24Stog ovako govori Jahve, Gospod
            nad Vojskama,
        Junak Izraelov:
    "Ah, kad se iskalim na protivnicima
        i osvetim dušmanima!25Kada na te ruku pružim,
        da lužinom tvoju trosku očistim,
        da iz tebe uklonim olovo!26Da ti opet postavim suce kao negda,
        savjetnike kao u početku,
    pa da te zovu Gradom pravednim,
        Tvrđom vjernosti." 27Sud pravedni otkupit će Sion,
        a pravda obraćenike njegove. 28Otpadnici i grešnici skršit će se
            zajedno,
        a oni što Jahvu napuštaju
            poginut će.
Protiv svetoga drveća
29Da, stidjet ćete se zbog hrastova
        što ih sad obožavate
    i crvenjet ćete zbog gajeva
        u kojima sad uživate. 30Jer, bit ćete poput hrasta
        osušena lišća
    i poput gaja
        u kojem vode nema. 31Junak će biti kučina,
        a iskra djelo njegovo,
    zajedno će izgorjeti,
        a nikoga da ugasi.
Vječni mir
Iz 2.
Viđenje Izaije, sina Amosova, o Judeji i Jeruzalemu: 2Dogodit će se na kraju dana:
        Gora Doma Jahvina
    bit će postavljena vrh svih gora,
        uzvišena iznad svih bregova.
    K njoj će se stjecati svi narodi, 3nagrnut će mnoga plemena i reći:
    "Hajde, uziđimo na Goru Jahvinu,
        pođimo u Dom Boga Jakovljeva!
    On će nas naučiti svojim putovima,
        hodit ćemo stazama njegovim.
    Jer će iz Siona Zakon doći,
        iz Jeruzalema riječ Jahvina."4On će biti sudac narodima,
        mnogim će sudit' plemenima,
    koji će mačeve prekovati u plugove,
        a koplja u srpove.
    Neće više narod dizat' mača
            protiv naroda
        nit' se više učit' ratovanju.5Hajde, dome Jakovljev,
        u Jahvinoj hodimo svjetlosti!
Jahvin dolazak
6Da, ti si svoj odbacio narod,
        dom Jakovljev,
    jer je pun vračeva s istoka
        i gatara kao Filistejci,
        bratime se s tuđincima.7Zemlja mu je puna srebra i zlata
        i blagu mu kraja nema;
    zemlja mu je puna konja,
        kolima mu broja nema.8Zemlja mu je prepuna kumira
        i oni se klanjaju
    pred djelom ruku svojih,
        pred onim što njihovi načiniše
            prsti.9Smrtnik će se poviti, čovjek sniziti;
        ne praštaj im.10Uđi među pećine,
        skrij se u prašinu,
    pred užasom Jahvinim,
        pred sjajem veličanstva njegova,
    kad ustane
        da potrese zemlju.11Ohol pogled bit će skršen
        i bahatost ljudska ponižena.
    Jahve će se uzvisiti,
        on jedini - u dan onaj.12Da, bit će to dan Jahve
            nad Vojskama,
    protiv svih oholih i bahatih,
        protiv sviju što se uzvisiše,
        da ih obori;13protiv svih cedrova libanonskih
        i svih hrastova bašanskih;14protiv svih gora uznositih
        i svih bregova uzdignutih;15protiv svake visoke tvrđe
        i svih tvrdih zidina;16protiv sveg brodovlja taršiškog
        i svih brodova raskošnih.17Oholost ljudska skršit će se
        i bahatost ljudska poniziti.
    Jahve će se uzvisiti,
        on jedini - u dan onaj,18    i kumiri će netragom nestati.19Uđite u rupe među pećinama
        i u spilje zemaljske
    pred užasom Jahvinim,
        pred sjajem veličanstva njegova,
    kad ustane
        da potrese zemlju.20U dan onaj: bacit će svaki
        svoje srebro i zlatne kumire
    koje sebi načini
        da im se klanja,21kad uteče u šupljine pećina
        i u raspukline stijena
    pred užasom Jahvinim,
        pred sjajem veličanstva njegova,
    kad ustane
        da potrese zemlju.22Čuvajte se, dakle, čovjeka
        koji ima samo jedan dah
            u nosnicama:
        jer što vrijedi?
Bezvlađe u Jeruzalemu
Iz 3.
Gle, Gospod, Jahve nad Vojskama,oduzima Jeruzalemu i Judeji
    svaku potporu,
        pomoć u kruhu i pomoć u vodi,2junaka i ratnika, suca i proroka,
        vrača i starješinu, pedesetnika
            i odličnika,3savjetnika i mudra gatara
        i onoga što se bavi čaranjem.4"A za glavare postavljam im djecu,
        dajem deranima da njima vladaju."5Ljudi se glože jedan s drugim
        i svaki s bližnjim svojim;
    dijete nasrće na starca,
        prostak na odličnika6te svatko brata hvata
        u očinskoj kući:
    "Ti imaš plašt, budi nam glavarom,
        uzmi u ruke ovo rasulo!"7A on će se, u dan onaj, braniti:
        "Neću da budem vidar,
    nema u mene ni kruha ni plašta:
        ne stavljajte me narodu
            za glavara."8Jeruzalem se ruši
        i pada Judeja,
    jer im se jezik i djela Jahvi protive
        te prkose pogledu Slave njegove.9Lice njihovo protiv njih svjedoči,
        razmeću se grijehom poput
            Sodome
    i ne kriju ga, jao njima,
        sami sebi propast spremaju.10Kažite: "Blago pravedniku,
        hranit će se plodom djela svojih!11Jao opakome, zlo će mu biti,
        na nj će pasti djela ruku njegovih."12Deran tlači narod moj
        i žene njime vladaju.
    O narode moj, vladaoci te tvoji
            zavode
        i raskapaju put kojim hodiš.13Ustade Jahve
        da se popravda s narodom svojim,14Jahve dolazi na sud
        sa starješinama i glavarima
            svog naroda:
    "Vinograd ste moj opustošili,
        u vašim je kućama što oteste
            siromahu.15S kojim pravom narod moj tlačite
        i gazite lice siromaha?" -
        riječ je Jahve,
            Gospoda nad Vojskama.
Prigovor ženama
16I reče Jahve: "Što se to ohole
        kćeri sionske
    te ispružena vrata hode,
        okolo okom namiguju,
    koracima sitnim koracaju,
        grivnama na nozi zveckaju?17Oćelavit će Gospod tjeme
            kćeri sionskih,
        obnažit će Jahve golotinju njihovu."
    18U onaj će dan Gospod strgnuti sve čime se ona ponosi: ukosnice i mjesečiće, 19naušnice, narukvice i koprene, 20poveze, lančiće, pojaseve, bočice s miomirisima i privjese, 21prstenje i nosne prstenove, 22skupocjene haljine i plašteve, prijevjese i torbice, 23zrcala i košuljice, povezače i rupce.24Mjesto miomirisa, smrad;
        mjesto pojasa, konopac;
    mjesto kovrča, tjeme obrijano;
        mjesto gizdave halje, kostrijet;
        mjesto ljepote, žig.
Jeruzalemske udovice
25Muževi tvoji od mača će pasti,
        junaci tvoji u kreševu.26Vrata će tvoja kukat' i tugovati,
        na zemlji ćeš sjedit' napuštena.
Iz 4.
I sedam će se žena jagmitiza jednoga čovjeka - u dan onaj:
    "Svoj ćemo kruh jesti," reći će,
        "i u halje se svoje oblačiti,
    daj nam samo da tvoje nosimo ime,
        skini sa nas svu sramotu našu."
Ostatak Jeruzalema
2U onaj će dan izdanak Jahvin
        biti na diku i na slavu,
    a plod zemlje na ponos i ures
        spašenima u Izraelu.3Koji ostanu na Sionu
        i prežive u Jeruzalemu,
    zvat će se "sveti"
        i bit će upisani
            da u Jeruzalemu žive.
Buduća obnova
4Kad Gospod spere
        ljagu kćeri sionskih
    i obriše s Jeruzalema krv prolivenu
        dahom suda i dahom što spaljuje,5sazdat će Jahve nad svom
            Gorom sionskom
        i nad svima što ondje budu
            zborovali
    oblak s dimom danju,
        a noću sjaj ognja žarkoga.
    Jer, vrh svega Slava će biti zaklon6    i sjenica da zasjenjuje danju
            od pripeke,
        štit i utočište od pljuska i oluje.
Pjesan o vinogradu
Iz 5.
Zapjevat ću svojemu dragome,pjesmu svog ljubljenog
            njegovu vinogradu.
    Moj je dragi imao vinograd
        na brežuljku rodnome.2Okopa ga, iskrči kamenje,
        posadi ga lozom plemenitom.
    Posred njega kulu on podiže
        i u nj tijesak metnu.
    Nadaše se da će uroditi grožđem,
        a on izrodi vinjagu.3Sad, žitelji jeruzalemski
        i ljudi Judejci,
    presudite izmeđ' mene
        i vinograda mojega.4Što još mogoh učiniti
            za svoj vinograd
        a da nisam učinio?
    Nadah se da će uroditi grožđem,
        zašto vinjagu izrodi?5No sad ću vam reći
        što ću učiniti od svog vinograda:
    plot ću mu soriti da ga opustoše,
        zidinu razvaliti da ga izgaze.6U pustoš ću ga obratiti, ni obrezana
            ni okopana,
        nek' u drač i trnje sav zaraste;
    zabranit ću oblacima
        da dažde nad njime.7Vinograd Jahve nad Vojskama
        dom je Izraelov;
    izabrani nasad njegov
        ljudi Judejci.
    Nadao se pravdi, a eto nepravde,
        nadao se pravičnosti, a eto vapaja.
Kletve
8Jao vama koji kuću kući primičete
        i polje s poljem sastavljate,
    dok sve mjesto ne zauzmete
        te postanete jedini u zemlji.9Na uši moje reče Jahve
            nad Vojskama:
        "Doista, mnoge će kuće opustjeti,
        velike i lijepe, bit će bez žitelja.10Deset rali vinograda dat će samo
            bačvicu,
        mjera sjemena dat će samo
            mjericu."11Jao onima što već jutrom na uranku
        žestokim se pićem zalijevaju
    i kasno noću sjede
        vinom raspaljeni.12Na gozbama im harfe i citare,
        bubnjevi i frule uz vino,
    a za djelo Jahvino ne mare,
        ne gledaju djelo ruku njegovih.13Stoga će u ropstvo narod moj
            odvesti,
        jer nema razumnosti,
    odličnici njegovi od gladi će umirati,
        puk njegov od žeđi će gorjeti.14Da, Podzemlje će razvaliti ždrijelo,
        razjapit će ralje neizmjerne
    da se u njih strmoglave odličnici mu
            i mnoštvo
        sa svom grajom i veseljem!15Smrtnik će nikom poniknuti,
            ponizit' se čovjek,
        oborit će se pogled silnih.16Jahve nad Vojskama uzvisit će se
            sudom,
        i Bog će sveti otkrit' svetost svoju.17Jaganjci će pasti
            kao na pašnjacima,
        a jarci će brstiti po ruševinama
            bogataškim.18Jao onima koji na se krivnju vuku
            volovskom užadi
        i grijeh kolskim konopcem -19onima što govore: "Neka pohiti,
        neka poteče s djelom svojim
    da bismo ga vidjeli,
        neka se približi i završi
    naum Sveca Izraelova
        da bismo znali!"20Jao onima koji zlo dobrom nazivaju,
        a dobro zlom,
    koji od tame svjetlost prave,
        a od svjetlosti tamu,
    koji gorko slatkim čine,
        a slatko gorkim!21Jao onima koji su mudri
            u svojim očima
        i pametni sami pred sobom!22Jao onima koji su jaki u vinu
        i junaci u miješanju jakih pića;23onima koji za mito brane krivca,
        a pravedniku uskraćuju pravdu!24Zato, kao što plameni jezici
            proždiru slamu
        i kao što nestaje suha trava
            u plamenu,
    tako će korijen njihov istrunuti,
        poput praha razletjet' se pupoljak
            njihov,
    jer odbaciše Zakon Jahve
            nad Vojskama
        i prezreše riječ Sveca Izraelova.
Gnjev Jahvin
25Zato se raspali gnjev Jahvin
            protiv njegova naroda,
        i on diže ruku na nj i udari ga
            te se potresoše gore:
    trupla njihova leže k'o smeće
            po ulicama,
        ali gnjev se njegov još ne smiri,
        ruka mu je sveđer podignuta.
Asirska najezda
26On podiže stijeg ratni narodu
            dalekom,
        zazviždi mu na kraj zemlje,
        i gle: brzo, spremno hita.27U njemu nema trudna ni sustala,
        ni dremljiva niti snena,
    oko boka pojas ne otpasuje,
        na obući ne driješi remena.28Strijele su mu dobro zašiljene,
        lukovi mu svi zapeti,
    kremen su kopita konja njegovih,
        vihor su točkovi bojnih mu kola.29Rika mu je k'o u lava
        i riče k'o lavovi mladi,
    reži, grabi plijen i odnosi,
        a nikoga da mu ga istrgne.30U dan onaj režat će na njega
        k'o što more buči.
    Pogledaš li zemlju - sve tmina,
            tjeskoba,
        svjetlost proguta tmina oblačna.
2. KNJIGA O EMANUELU
Izaijin poziv
Iz 6.
One godine kad umrije kralj Uzija, vidjeh Gospoda gdje sjedi na prijestolju visoku i uzvišenu. Skuti njegova plašta ispunjahu Svetište. 2Iznad njega stajahu serafi; svaki je imao po šest krila: dva krila da zakloni lice, dva da zakrije noge, a dvama je krilima letio. 3I klicahu jedan drugome:
    "Svet! Svet! Svet Jahve
            nad Vojskama!
        Puna je sva zemlja Slave njegove!"
    4Od gromka glasa onih koji klicahu stresoše se dovraci na pragovima, a Dom se napuni dimom. 5Rekoh:
    "Jao meni, propadoh,
        jer čovjek sam nečistih usana,
    u narodu nečistih usana prebivam,
        a oči mi vidješe Kralja,
            Jahvu nad Vojskama!"
    6Jedan od serafa doletje k meni: u ruci mu žerava koju uze kliještima sa žrtvenika; 7dotače se njome mojih usta i reče:
    "Evo, usne je tvoje dotaklo,
        krivica ti je skinuta i grijeh
            oprošten."8Tad čuh glas Gospodnji:
        "Koga da pošaljem? I tko će nam
            poći?"
        Ja rekoh: "Evo me, mene pošalji!"9On odgovori: "Idi i reci tom narodu:
        'Slušajte dobro, al' nećete razumjeti,
        gledajte dobro, al' nećete spoznati.'10Otežaj salom srce tom narodu,
        ogluši mu uši, zaslijepi oči,
    da očima ne vidi, da ušima ne čuje
        i srcem da ne razumije
        kako bi se obratio i ozdravio."11Ja rekoh: "Dokle, o Gospode?"
            On mi odgovori:
    "Dok gradovi ne opuste
        i ne ostanu bez žitelja,
    dok kuće ne budu bez ikoga živa,
        i zemlja ne postane pustoš,12dok Jahve daleko ne protjera ljude.
        Haranje veliko pogodit će zemlju,13i ostane li u njoj još desetina,
        i ona će biti zatrta poput duba
    kad ga do panja posijeku.
        Panj će njihov biti sveto sjeme."
Prva opomena Ahazu
Iz 7.
U dane judejskoga kralja Ahaza, sina Jotamova, sina Uzijina, aramski kralj Rason i izraelski kralj Pekah, sin Remalijin, zavojštiše na Jeruzalem, ali ga ne mogoše zauzeti.
    2Tada dojaviše domu Davidovu: "Aramci se utaborili u Efrajimu." Na tu vijest uzdrhta srce kraljevo i srce svega naroda, kao što u šumi drveće ustrepti od vjetra. 3I Jahve reče Izaiji: "Iziđi pred Ahaza, ti i sin tvoj Šear Jašub, do nakraj vodovoda gornjeg ribnjaka na putu u Valjarevo polje. 4Reci mu:
    'Pazi, smiri se, ne boj se,
        i nek' ti ne premire srce
    od ovih dvaju ugaraka zadimljenih,
        od raspaljenog bijesa Rasona
            aramskog
        i sina Remalijina,5jer Aram, Efrajim i sin Remalijin
        smisliše tvoju propast.'6Pođimo, rekoše, na Judeju,
        uplašimo je i osvojimo
        da u njoj zakraljimo sina Tabelova.7Ovako govori Jahve Gospod:
        'To se neće zbiti: toga biti neće!8aDamask je glava Aramcima,
        a Damasku je glava Rason;9aSamarija je glava Efrajimcima,
        a Samariji glava je Remalija.<8b>Još šezdeset i pet godina,
        i Efrajim, razoren, neće više biti
            narod.<9b>Ako se na me ne oslonite,
        održat' se nećete!"
Druga opomena Ahazu -
Znak Emanuela
    10Jahve opet progovori Ahazu i reče mu: 11"Zaišti od Jahve, Boga svoga, jedan znak za sebe iz dubine Podzemlja ili gore iz visina." 12Ali Ahaz odgovori: "Ne, neću iskati i neću iskušavati Jahvu."
    13Tada reče Izaija:
    "Čujte, dome Davidov.
    Zar vam je malo dodijavati ljudima,
        pa i Bogu mom dodijavate!14Zato, sam će vam Gospodin dati
            znak:
        Evo, začet će djevica i roditi sina
        i nadjenut će mu ime Emanuel!15Vrhnjem i medom on će se hraniti
        dok ne nauči odbacivat' zlo
            i birati dobro.16Jer prije nego dječak nauči
        odbacivat' zlo i birati dobro,
    opustjet će zemlja,
        zbog koje strepiš,
            od dvaju kraljeva.17Protiv tebe i protiv tvog naroda
        i protiv kuće oca tvojega
    dovest će Jahve dane kakvih ne bijaše
        otkad se Efrajim odvoji od Jude
        - kralja asirskoga.18U dan onaj zazviždat će Jahve
        muhama na ušću egipatskih rijeka
        i pčelama u zemlji asirskoj19da dođu i popadaju
        po strmim dolovima,
            po rasjelinama stijena,
        po svim trnjacima i svim
            pojilištima.20U dan onaj Gospod će obrijati
        britvom najmljenom s onu stranu
            Eufrata
        - kraljem asirskim -
    kosu s glave, dlake s nogu
        i bradu s obraza.21U dan onaj svatko će hraniti
        po kravu i dvije ovce22i od obilja mlijeka koje će mu dati
        hranit će se vrhnjem;
    vrhnjem i medom hranit će se
        koji god u zemlji preostanu.23U dan onaj gdje god bijaše tisuću
            čokota,
        vrijednih tisuću srebrnika,
        izrast će drač i trnje.24Onamo će polaziti sa strijelom
            i lukom,
        jer sva će zemlja u drač i trnje
            zarasti.25A po svim gorama gdje se motikom
            kopalo
        nitko više neće ići,
    strašeći se trnja i drača:
        onuda će goveda pasti
            i gaziti ovce."
Rođenje Izaijina sina
Iz 8.
Reče Jahve: "Uzmi veliku ploču i napiši na njoj ljudskim pismom: Maher Šalal Haš Baz - Brz grabež - hitar plijen." 2Potom uzeh vjerne svjedoke, svećenika Uriju i Zahariju, sina Berekjina.
    3Približih se proročici te ona zače i rodi sina. Jahve mi reče: "Nazovi ga Maher Šalal Haš Baz, 4jer prije no što dijete počne tepati 'tata' i 'mama', nosit će se pred kralja asirskog sve bogatstvo Damaska i plijen Samarije."
Šiloah i Eufrat
    5I opet mi reče Jahve:6"Jer narod ovaj odbacuje
        mirne tekućice Šiloaha,
    a dršće pred Rasonom
        i pred sinom Remalijinim,7navest će Gospod na vas
        vodu Eufrata, silnu i veliku
        - kralja asirskog i svu slavu
            njegovu -
    i ona će izići iz rukava svoga,
        preliti se preko svih obala;8provalit će u Judeju, razlit' se
            i poplaviti je,
        popeti se do grla njezina;
    i krila će svoja raširiti
        preko cijele tvoje zemlje,
        o Emanuele."
Prijetnja zavojevačima
9Udružite se samo, narodi, al' bit ćete
            smrvljeni!
        Poslušajte, vi kraljevi daleki,
    pašite se, bit ćete smrvljeni,
        pašite se, bit ćete smrvljeni!10Kujte naum - bit će uništen,
        dogovarajte se samo, bit će uzalud,
        jer s nama je Bog!
Jahve kamen spoticanja
11Jer, ovako mi reče Jahve,
        kad me rukom uhvatio
    i opomenuo da ne idem putem
        kojim narod ovaj ide:12"Ne zovite urotom
        sve što narod ovaj urotom zove;
    ne bojte se čega se on boji
        i nemajte straha.13Jahve nad Vojskama -
        on jedini nek' vam svet bude;
    jedino se njega bojte,
        strah od njega nek' vas prožme.14On će vam biti zamka i kamen
            spoticanja
        i stijena posrtanja
    za obje kuće Izraelove,
        zamka i mreža
            svim Jeruzalemcima.15Mnogi će od njih posrnuti, pasti,
            razbiti se,
        zaplesti se, uhvatiti."
Izaijina besjeda učenicima
16Pohrani ovo svjedočanstvo,
        zapečati ovu objavu
        među učenicima svojim:17Čekat ću Jahvu
        koji je lice svoje sakrio
    od doma Jakovljeva -
        u njega ja se uzdam.18Evo, ja i djeca koju mi Jahve dade
        Izraelu smo znak i znamenje
    od Jahve nad Vojskama
        što prebiva na Gori sionskoj.19Reknu li vam: "Duhove pitajte
        i vrače koji šapću i mrmljaju" -
    dakako, narod mora pitati svoje
            "bogove"
        i za žive u mrtvih se raspitivati! -20Uza Zakon! Uza svjedočanstvo!
        Tko ne rekne tako, zoru neće
            dočekati.
Hod u noći
21Lutat će zemljom potlačen i gladan,
        izgladnjela bijes će ga spopasti,
    proklinjat će svoga kralja
            i svog Boga.
        Okrene l' se k nebu, 22pogleda l' po
            zemlji,
    gle, svuda samo mrak i strava,
        svuda tmina tjeskobna.
    Ali će se tama raspršiti,23    jer više neće biti mraka
            gdje je sad tjeskoba.
Bogojavljenje
24U prvo vrijeme on obescijeni
        zemlju Zebulunovu
            i zemlju Naftalijevu,
    al' u vrijeme posljednje
        on će proslaviti Put uz more,
        s one strane Jordana -
            Galileju pogansku.
Iz 9.
Narod koji je u tmini hodio svjetlost vidje veliku;
    one što mrklu zemlju obitavahu
        svjetlost jarka obasja.2Ti si radost umnožio,
        uvećao veselje,
    i oni se pred tobom raduju
        kao što se ljudi raduju žetvi,
        k'o što kliču kad se dijeli plijen.3Teški jaram njegov,
        prečku što mu pleća pritiskaše,
    šibu njegova goniča
        slomi kao u dan midjanski.4Da, sva bojna obuća,
        svaki plašt krvlju natopljen
    izgorjet će
        i bit će ognju hrana.5Jer, dijete nam se rodilo,
        sina dobismo;
    na plećima mu je vlast.
        Ime mu je:
    Savjetnik divni, Bog silni,
        Otac vječni, Knez mironosni.6Nadaleko vlast će mu se sterat'
        i miru neće biti kraja
    nad prijestoljem Davidovim,
        nad kraljevstvom njegovim:
    učvrstit će ga i utvrdit
        u pravu i pravednosti.
    Od sada i dovijeka učinit će to
        privržena ljubav Jahve
            nad Vojskama.
Jahvina odmazda
7Gospod posla riječ protiv Jakova
        i ona pade na Izraela.8Sazna je sav narod njegov,
        Efrajim i stanovnici Samarije
    koji govorahu
        naduta i ohola srca:9"Opeke nam popadaše,
        gradit ćemo od tesanika;
    sasjekoše nam divlje smokve,
        cedre ćemo posaditi."10Al' Jahve podiže na brdo Sion
            njegove protivnike
        i podbada neprijatelje njegove:11Aram s istoka, Filistejce sa zapada,
        da svim ustima proždiru Izraela.
    Na sve to gnjev se njegov
            neće smiriti,
        ruka će mu ostat' ispružena.12Ali se narod nije obratio
        onom koji ga je bio,
        ne tražiše Jahvu nad Vojskama.13Zato Jahve odsiječe Izraelu
        glavu i rep, palmu i rogoz
        u jednom danu.14Starješina i odličnik - to je glava;
        prorok, učitelj laži - to je rep.15Oni što vode narod taj - zavode ga,
        a koji se vodit' daju - propali su.16Stog' mu Gospod neće poštedjet'
            mladića,
        sirotama njegovim i udovicama
            smilovat' se neće.
    Sav je taj narod bezbožan i zao,
        na sva usta bezumno govori.
    Na sve to gnjev se njegov
            neće smiriti,
        ruka će mu ostat' ispružena.17Da, bezbožnost se k'o oganj
            razmahala,
        drač i trnje proždire,
    pa upali šumsku guštaru,
        stupovi se dima podižu.18Plamti zemlja od gnjeva Jahvina,
        narod ognju hrana postaje.
    Nitko ni brata svog ne štedi,<19b>    svatko jede meso svog susjeda.19aProždire zdesna, i opet je gladan;
        guta slijeva, i opet sit nije:20Manaše Efrajima, Efrajim Manašea,
        obojica zajedno Judu.
    Na sve to gnjev se njegov
            neće smiriti,
        ruka će mu ostat' ispružena.
Iz 10.
Jao onima koji izdaju odredbenepravedne,
        koji ispisuju propise tlačiteljske;2koji uskraćuju pravdu ubogima
        i otimlju pravo sirotinji
            mog naroda,
    da oplijene udovice,
        da opljačkaju sirote!3Što ćete činiti u dan kazne
        kad izdaleka propast dođe?
    Kom ćete se za pomoć uteći,
        gdje ostaviti blago svoje4da se ne morate među roblje pognuti,
        pasti među poklanima?
    Na sve to gnjev se njegov
            neće smiriti,
        ruka će mu ostat' ispružena.
Protiv jednoga asirskog kralja
5Jao Asiru, šibi gnjeva mojega,
        prutu kojim srdžba moja
            zamahuje!6Na puk ga poslah nevjeran,
        na narod što me razjari,
    da ga oplijeni i opljačka,
        da ga izgazi k'o blato na ulici.7Ali on nije tako mislio
        i u srcu nije tako sudio,
    već u srcu zasnova zator,
        istrebljenje mnogih naroda.8Govoraše: "Nisu li svi knezovi
            moji kraljevi?9    Nije li Kalno kao Karkemiš?
    Nije li Hamat kao Arpad,
        Samarija kao Damask?10Kao što mi ruka dosegnu
            kraljevstva kumira,
        bogatija kipovima od Jeruzalema
            i Samarije,11kao što učinih sa Samarijom
            i kumirima njenim,
        neću li učiniti s Jeruzalemom
            i s likovima njegovim?"
    12I kad dovrši Gospod sve djelo svoje na gori Sionu i u Jeruzalemu, kaznit će plod ohola srca kralja asirskog i drskost njegovih ponositih očiju. 13Jer reče:
    "Učinih snagom svoje ruke
        i mudrošću svojom, jer sam uman;
    uklonih međe narodima
        i blaga njihova opljačkah,
    kao junak oborih one
        što sjede na prijestoljima.14Ruka moja kao gnijezda zgrabi
        bogatstva naroda.
    Kao što se kupe ostavljena jaja,
        zemlju svu sam pokupio
    i nikog ne bi krilima da zalepeće,
        kljun otvori, zapijuče."15Zar se hvali sjekira
        povrh onog koji njome siječe?
    Hoće li se oholit' pila
        povrh onog koji njome pili?
    K'o da šiba maše onim koji je podiže,
        il' štap diže onog koji drvo nije;16Jahve nad Vojskama poslat će stoga
        gojaznima njegovim skončanje,
    slavu će mu ognjem potpaliti,
        kao što se vatra potpiruje.17Svjetlost Izraelova bit će poput
            ognja,
        Svetac njegov kao plamen
    koji će zapalit' i proždrijeti drač
            njegov
        i trnje njegovo u jednome danu.18I krasotu njegovih šuma i voćnjaka
        uništit će od srčike do kore,
        ona će biti k'o bolesnik što se trne;19ostatak stabala šumskih
        bit će lako izbrojiti -
        dijete će ih lako popisati.
Ime Šear Jašub
20U onaj dan:
    Ostatak Izraelov i preživjeli
            iz kuće Jakovljeve
        neće se više oslanjati na onoga
            koji ih bije,
    već će se iskreno oslanjati na Jahvu,
        Sveca Izraelova.21Ostatak će se vratiti,
            ostatak Jakovljev
        Bogu jakome.
Najava uništenja
    22Zaista, o Izraele, sve da naroda tvojega ima kao pijeska u moru, samo će se Ostatak njegov vratiti. Određeno je uništenje, pravda se prelila, 23Jahve, Gospod nad Vojskama, poharat će, kako odredi, svu zemlju.
Proroštvo
24Zato ovako govori Jahve
            nad Vojskama:
        "O narode moj što prebivaš
            na Sionu,
    ne boj se Asira kad te šibom tuče,
        kad štap diže na tebe.25Jer, još malo, vrlo malo,
        i gnjev moj će prestati,
        moja će ih jarost uništiti."26Na nj će Jahve nad Vojskama
        bičem zamahnuti,
    kao kad udari Midjan
        na stijeni Orebu,
    i štap će dići nad more
        k'o na putu egipatskom.27U onaj dan:
    s leđa će ti breme pasti
        i jaram njegov s vrata će ti nestat'.
Zavojevač
28Ide on od Rimona,
        dolazi na Ajat,
    prelazi Migron,
        u Mikmasu breme odlaže.29Prelaze klance,
        u Gebi im je noćište;
    Rama dršće,
        Gibea Šaulova bježi.30Viči iza glasa, Bat Galime!
        Slušaj ga, Lajšo!
        Odgovori mu, Anatote!31Madmena pobježe,
        utekoše stanovnici gebimski.32Još danas zaustavit će se u Nobu,
        rukom prijeti gori Kćeri sionske,
        Brijegu jeruzalemskom.33Gle, Jahve, Gospod nad Vojskama,
        kreše grane silom strahovitom:
    najviši su vršci posječeni,
        ponajviši sniženi.34Pod sjekirom pada šumska guštara,
        sa slavom svojom pada Libanon.
Dolazak pravednoga kralja
Iz 11.
Isklijat će mladica iz panja Jišajeva,
        izdanak će izbit'
            iz njegova korijena.2Na njemu će duh Jahvin počivat',
        duh mudrosti i umnosti,
    duh savjeta i jakosti,
        duh znanja i straha Gospodnjeg.3Prodahnut će ga strah Gospodnji:
        neće suditi po viđenju,
        presuđivati po čuvenju,4već po pravdi će sudit' ubogima
        i sud prav izricat' bijednima
            na zemlji.
    Šibom riječi svoje ošinut će silnika,
        a dahom iz usta ubit' bezbožnika.5On će pravdom opasati bedra,
        a vjernošću bokove.6Vuk će prebivati s jagnjetom,
        ris ležati s kozlićem,
    tele i lavić zajedno će pasti,
        a djetešce njih će vodit'.7Krava i medvjedica zajedno će pasti,
        a mladunčad njihova skupa će
            ležati,
        lav će jesti slamu k'o govedo.8Nad rupom gujinom igrat će se
            dojenče,
        sisanče će ruku zavlačiti u leglo
            zmijinje.9Zlo se više neće činiti, neće se
            pustošiti
        na svoj svetoj gori mojoj:
    zemlja će se ispuniti spoznajom
            Jahvinom
        kao što se vodom pune mora.
Povratak izgnanika
10U dan onaj: Jišajev izdanak,
        dignut kao stijeg narodima,
    puci će željno tražiti.
        I prebivalište njegovo bit će
            slavno.11U dan onaj: Jahve će drugi put
            ruku pružiti
        da otkupi Ostatak svoga naroda,
    one što ostanu iz Asira i iz Egipta,
        iz Patrosa, Kuša i Elama,
        iz Šineara, Hamata i s morskih
            otoka.12Podignut će stijeg narodima,
        sabrat će Izraelu prognanike
    i skupiti Judi raspršene
        sa sva četiri kraja zemlje.13Ljubomor će nestat' Efrajimov,
        bit će istrijebljeni dušmani
            Judini;
    Efrajim neće više zavidjeti Judi,
        a Juda neće biti neprijatelj
            Efrajimu.14Filistejcima na zapadu za vrat će
            sjesti,
        zajedno će plijeniti sinove Istoka;
    ruku će svoju pružit' na Edom
            i Moab,
        bit će im pokorni sinovi Amonovi.15Jahve će isušit' zaljev mora
            egipatskog,
        zamahnut će rukom protiv Eufrata;
    snagom daha razbit će ga na sedam
            potoka
        da se u obući može prelaziti:16i bit će cesta Ostatku njegova
            naroda,
        koji preživio bude iz Asira,
    kao što bijaše Izraelcima
        kad iziđoše iz zemlje egipatske.
Pjesma zahvalnica
Iz 12.
Reći ćeš u dan onaj:Hvalim te, Jahve,
        razgnjevi se ti na mene,
    ali se odvratio gnjev tvoj
        i ti me utješi!2Evo, Bog je spasenje moje,
        uzdam se, ne bojim se više,
    jer je Jahve snaga moja i pjesma,
        on je moje spasenje.3I s radošću ćete crpsti vodu
        iz izvora spasenja.4Reći ćete u dan onaj:
    Hvalite Jahvu
        prizivajte ime njegovo!
    Objavite narodima djela njegova,
        razglašujte uzvišenost imena
            njegova!5Pjevajte Jahvi, jer stvori divote,
        neka je to znano po svoj zemlji!6Kličite i radujte se,
        stanovnici Siona,
    jer je velik među vama
        Svetac Izraelov!
3. PROROŠTVA O STRANIM NARODIMA
Protiv Babilona
Iz 13.
Proroštvo o Babilonu koje vidje Izaija, sin Amosov.2Na goletnu brdu dignite zastavu,
        vičite im iz sveg grla.
    Mašite rukom neka dođu
        na vrata kneževska.3Zapovijed dadoh
        svetim svojim ratnicima,
    gnjevu svom pozvah svoje junake
        koji slave veličanstvo moje.4Čuj! Žagor na gorama
        kao od silna naroda.
    Čuj! Buka kraljevstava,
        sakupljenih naroda.
    To Jahve nad Vojskama
        za boj vojsku pregleda.5Iz daleka kraja,
        s granica neba dolaze oni -
    Jahve i oruđa gnjeva njegova -
        da svu zemlju poharaju.6Kukajte, jer je blizu Jahvin dan,
        k'o pohara dolazi od Svemoćnog.7I sve ruke stog' malakšu ...
        Svako ljudsko srce klone,8strava ih je obrvala,
        trudovi boli već ih spopadaju
        i grče se k'o rodilja.
    U prepasti jedan drugog motre,
        lica su im poput plamena.9Dolazi nesmiljeni Jahvin dan
        - gnjev i jarost -
    da u pustoš zemlju prometne,
        da istrijebi iz nje grešnike.10Jer nebeske zvijezde a ni Štapci
        neće više sjati svjetlošću,
    pomrčat će sunce ishodeći
        i mjesec neće više svijetliti.11Kaznit ću svijet za zloću,
        bezbožnike za bezakonje,
    dokrajčit ću ponos oholih,
        poniziti nadutost silnika.12Rjeđi će biti čovjek neg' žeženo zlato,
        rjeđi samrtnik od zlata ofirskog.13Nebesa ću potresti,
        maknut će se zemlja s mjesta
    od srdžbe Jahve nad Vojskama
        u dan kad se izlije gnjev njegov.14I tada, kao gazela preplašena,
        kao ovce koje nitko ne prikuplja,
    svatko će se vratit' svom narodu,
        svatko će u zemlju svoju pobjeći.15Koga stignu, probost će ga:
        koga uhvate, mačem će sasjeći;16pred očima smrskat će im dojenčad,
        opljačkati kuće, silovati žene.17Gle, podižem na njih Medijce
        što ne cijene srebra i preziru zlato.18Svi će mladići biti pokošeni,
        sve djevojke zatrte.
    Na plod utrobe neće se smilovati,
        nad djecom im se oko neće
            sažaliti.19Babilon, ures kraljevstava,
        ures i ponos kaldejski,
    bit će k'o Sodoma i Gomora
        kad ih Bog zatrije.20Nikad se više neće naseliti,
        od koljena do koljena ostat će
            nenapučen.
    Arapin ondje neće dizati šatora,
        nit' će pastiri ondje počivati.21Počivat će ondje zvijeri pustinjske,
        sove će im napuniti kuće,
    nojevi će ondje stanovati,
        jarci plesati.22Hijene će zavijati iz njegovih palača,
        a čaglji iz raskošnih dvorova...
    Vrijeme se njegovo bliži,
        dani mu se neće produžiti.
Povratak iz progonstva
Iz 14.
Da, smilovat će se Jahve Jakovu i opet izabrati Izraela, dati mu da počine u svojoj zemlji. Pridružit će im se došljak i priključiti se domu Jakovljevu. 2Sami će narodi po njih doći i odvesti ih u njihov kraj, a njih će Dom Izraelov baštiniti u Jahvinoj zemlji kao sluge i sluškinje. I zarobit će one koji njih bijahu zarobili i gospodovat će nad svojim tlačiteljima.
Satira o smrti silnika
    3U dan kad ti Jahve dade da počineš od svojih stradanja, nemira i teškog robovanja kojima te pritisnuše, 4zapjevat ćeš ovu rugalicu kralju babilonskom:
    Kako nestade silnika?
        Kako nestade tlačenja?5Jahve slomi štap zlikovački
        i žezlo vladarsko6što je bijesno bilo narode
        udarcima bez kraja i konca,
    što je gnjevno vladalo narodima
        progoneć' ih nemilice.7Počiva, miruje sva zemlja
        kličući od radosti.8Nad tobom se raduju čempresi
        i cedri libanonski:
    "Otkako si pao,
        ne dolaze nas više sjeći!"9Zbog tebe se uzbudi Podzemlje
        da te dočeka kada dođeš.
    U tvoju čast ono budi sjene,
        sve zemaljske mogućnike,
    ono diže s prijestolja
        sve kraljeve naroda.10Svi ti oni progovaraju:
        "I ti si skršen k'o i mi,
        nama si sličan postao.11Oholost se tvoja sruši u Podzemlje
        i buka tvojih harfa;
    pod tobom je ležaj od truleži,
        a crvi tvoj su pokrivač.12Kako pade sa nebesa,
        Svjetlonošo, sine Zorin?
    Kako li si oboren na zemlju,
        ti, vladaru naroda?13U svom si srcu govorio:
        'Uspet ću se na nebesa,
    povrh zvijezda Božjih
        prijesto ću sebi dići.
    Na zbornoj ću stolovati gori
        na krajnom sjeveru.14Uzaći ću u visine oblačne,
        bit ću jednak Višnjemu.'15A sruši se u Podzemlje,
        u dubine provalije!"16Koji te vide, motre te
        i o tebi razmišljaju:
    "Je li to čovjek koji je zemljom
            tresao
        i drmao kraljevstvima,17koji je u pustinju svijet obraćao
        i sa zemljom sravnjivao gradove,
        koji sužnjeva svojih nikad nije
            kući otpuštao?"18Kraljevi naroda svi u časti počivaju,
        svaki u svojoj grobnici.19A ti si iz groba izbačen
        kao smeće odvratno,
    pokriven poklanima,
        mačem probodenima,
    koji su na ploče grobne pobacani
        k'o strvina zgažena!20Nećeš se združiti s njima u grobu,
        jer si zemlju svoju uništio
        i narod svoj poklao.
    I nikad se više neće spominjati
        pleme zlikovačko.21Spremite pokolj djeci
        za bezakonje otaca njihovih,
    da se više ne dignu da osvajaju
            zemlju
        i da ne pokriju lice svijeta!
Proroštvo protiv Babilona
    22Ustat ću na njih - riječ je Jahve nad Vojskama - i zatrt ću Babilonu ime i ostatak, rod i porod - riječ je Jahvina. 23Dat ću ga u posjed ježevima i močvarama. Pomest ću ga metlom zatornom - riječ je Jahve nad Vojskama.
Slom Asirije
24Zakleo se Jahve nad Vojskama:
    "Što zamislih, zbit će se,
        što naumih, izvršit će se!25Skršit ću Asur u svojoj zemlji,
        zgazit ću ga na svojim gorama.
    Jaram njegov s njih će spasti,
        spast će im s pleća breme njegovo."26Takva je odluka stvorena
        protiv čitave zemlje;
    takva je ruka pružena
        protiv svih naroda!27A kad Jahve nad Vojskama odluči,
        tko da se usprotivi?
    Kada ruku ispruži,
        tko da je odvrati?
Opomena Filistejcima
    28One godine kad je umro kralj Ahaz, bi objavljeno ovo proroštvo:29Ne raduj se, sva Filistejo,
        što se slomi štap koji te udarao,
    jer će iz korijena zmijinjeg izaći
            ljutica
        što će izleći zmaja krilatoga.30Ubogi će pasti na mojim pašnjacima
        i u pouzdanju počivati siromasi;
    glađu ću pomoriti rod tvoj
        i pobiti što od tebe ostane.31Kukajte, vrata! Zapomaži, grade!
        Strepi, sva Filistejo!
    Jer sa sjevera dim dolazi
        i čete njegove ne napušta nitko!32Što će se tad odgovoriti
        glasnicima naroda?
    "Jahve zasnova Sion,
        i u njem su zaštićeni siromasi
            njegova naroda."
Tužaljka nad Moabom
Iz 15.
Proroštvo o Moabu.Obnoć opustošen,
        šaptom pade Ar Moab!
    Obnoć opustošen,
        šaptom pade Kir Moab!2Uspinju se u hram dibonski,
        na uzvišice da plaču;
    nad Nebom i nad Medebom
        Moab nariče!
    Sve su glave ostrižene,
        a sve brade obrijane;3na ulicama oblače vreće,
        na njegovim krovovima leleču!
    Na njegovim trgovima svi nariču
        i suze prolijevaju.4Jauču Hešbon i Eleala,
        do Jahasa jauk se čuje.
    Zato dršću bokovi Moabu,
        strepi duša njegova;5srce Moabovo jeca,
        bjegunci mu idu do Soara.
    Da, uz brdo Luhit
        uspinju se plačući;
    putem horonajimskim
        razliježe se jauk nad propašću.6Da! Vode nimrimske
        postadoše pustinja:
    trava usahla, bilja nestalo,
        zelenila više nema.7Zato stečevinu koju stekoše
        i ono što prištedješe
        nose preko Potoka vrba.8Da! Jauk se razliježe
        po kraju moapskom:
    kukanje mu do Eglajima,
        kukanje mu do Beer Elima.9Da! Vode dimonske krvi su pune,
        i još jednu nesreću dodajem
            Dimonu:
    jednog lava na moapske bjegunce
        i na preživjele u zemlji.
Moapci bježe u Judeju
Iz 16.
Šaljite jaganjcevladaru zemlje,
    od Stijene prema pustinji
        do gore Kćeri sionske.2Kao razbjegle ptice,
        kao raspršeno gnijezdo
    bit će kćeri moapske
        na arnonskim gazovima.3Daj nam savjet,
        stvori odluku!
    Sred podneva sjenu svoju
        kao noć razastri.
    Sakrij izagnane,
        ne izdaj bjegunca.4Daj da kod tebe borave
        prognanici moapski,
    budi im okriljem
        pred pustošnikom.
    Kad se skonča tlačitelj,
        kad nestane pustošnika,
        kad ugnjetač iščezne iz zemlje,5učvrstit će se prijesto u blagosti
        i na njemu će vjerno stolovati,
    u šatoru Davidovu,
        sudac koji pravo ište
        i pravdu čini.
Tužaljka nad Moabom
6Čuli smo za nadutost Moaba,
        nadutost preveliku,
    za ponos, oholost i uznositost;
        isprazno je njegovo hvastanje.7Zato kuka Moab,
        nad Moabom svi jauču,
    za kolačima grožđanim iz Kir Heresa
        jauču posve slomljeni.8Jer uvenuše nasadi hešbonski,
        trsje sibmansko,
    i lišće su mu pomlatili
        gospodari naroda.
    Sezaše do Jazera,
        zamicaše u pustinju;
    izdanci mu dosezahu
        sve do mora.9Zato plačem za trsjem sibmanskim
        kao što plače Jazer,
    suzama te ja zalijevam,
        Hešbone i Elealo!
    Nad plodovima tvojim,
            nad jematvom,
        krik se začu;10nestade iz voćnjaka
        veselja i radosti.
    U vinogradima ne pocikuje se,
        ne kliče se od radosti;
    ne masti se vino u kaci,
        zamuknu podvikivanje.11Zato utroba moja za Moabom
        poput harfe dršće,
        a grudi mi za Kir Herešom.12Zaludu se pokazuje Moab,
        umara se na uzvišicama
    dolazeći u svetište da se moli:
        ništa postići neće.
Proroštvo o Moabu
    13Ovo je riječ koju nekoć reče Jahve protiv Moaba. 14A sada govori Jahve ovako: "Za tri godine, godine najamničke, slava će Moabova, sa svim velikim mnoštvom njegovim, potamnjeti, a što od nje ostane, bit će maleno, slabo i nemoćno."
O Damasku
Iz 17.
Proroštvo o Damasku.Gle, prestat će Damask biti
            gradom
        i postat će hrpom ruševina;2njegovi gradići, dovijek napušteni,
        bit će pašnjak stadima;
    ležat će u njima
        i nitko ih neće tjerati.3Izgubit će Efrajim utvrde,
        a Damask kraljevstvo;
    ostatku Arama zbit će se
        što i slavi sinova Izraelovih -
        riječ je Jahve nad Vojskama.4U onaj dan smanjit će se slava
            Jakovljeva,
        spast će salo tijela njegova.5Bit će k'o kad žetelac žito hvata,
        a ruka mu žanje klasje,
    kao kad se pabirče klasovi
            u refajimskoj dolini -6    ostat će samo pabirci;
    ili kao kad se otresa maslina:
        dvije-tri uljike sasvim na vrhu,
    četiri ili pet na granama drveta -
        riječ je Jahve, Boga Izraelova.
Kraj idolopoklonstva
    7U onaj dan čovjek će pogledati na svog Stvoritelja i upraviti oči k Svecu Izraelovu. 8Neće više gledati žrtvenika, djela svojih ruku, neće više gledati onoga što njegovi prsti stvoriše: ašere i sunčane stupove.
Protiv Adonisovih vrtova
9U onaj će dan gradovi tvoji biti
            napušteni,
        kao što bjehu napušteni hivijski
            i amorejski
    kad ih ostaviše pred Izraelcima,
        i opustjet će,10jer si zaboravio Boga svog spasenja
        i nisi se spomenuo Stijene svoje
            snage.
    Stog' i sadiš ljupke biljke
        i strane presađuješ mladice;11u dan kad ih posadiš, one izrastu,
        a ujutro procvatu tvoje sadnice,
    al' propada žetva u dan nevolje,
        u dan boli neizlječive.
Poplava naroda
12Jao, buka naroda mnogobrojnih;
        buče kao što buči more;
    šum naroda koji šume
        k'o što šumore silne vode.13Šume narodi kao što silne vode
            šumore,
        al' kad On im zaprijeti, bježe
            daleko,
    po gorama razvijani kao pljeva
            na vjetru,
        k'o prašina u vihoru.14Navečer eto straha;
        prije svanuća više ga nema:
    to je sudba onih koji nas plijene
        i kob onih što nas pljačkaju.
Proročanstvo protiv Kuša
Iz 18.
Jao zemlji krilatih kukacas one strane rijeka kuških,2tebi koja šalješ morem glasnike
        i vodom u čamcima rogoznim.
    Idite, brze skoroteče,
        k narodu stasitu, tamnoputu,
    k narodu kog se boje odvajkada,
        narodu žilavu, zavojevaču,
        čija je zemlja rijekama izbrazdana.3Svi stanovnici kruga zemaljskoga,
        i vi, žitelji zemlje,
    kad se zastava na brdu digne,
            gledajte;
        kad rog zatrubi, slušajte.4Jer ovako mi govori Jahve:
        "Mirno ću gledati s mjesta svojega,
    k'o prozirna žega podnevna,
        k'o rosan oblak za vrućine žetvene.5Prije berbe, kad loza ocvate
        i cvijet u grozdove dozri,
    nožima će posjeći mladice,
        povezati, ukloniti grane.6Svi će biti ostavljeni
        grabljivicama gorskim i zvijerima
            zemaljskim.
    Grabljivice će na njima ljetovati,
        zvijeri zemaljske zimovati."
    7U ono će vrijeme narod stasit i tamnoputan, narod kojega se boje odvajkada, narod žilav i zavojevački, čija je zemlja izbrazdana rijekama, donositi darove Jahvi nad Vojskama, k mjestu imena Jahve nad Vojskama - na goru Sion.
Protiv Egipta
Iz 19.
Proroštvo o Egiptu.Gle, Jahve sjedi na brzu oblaku,
        u Egipat dolazi.
    Dršću pred njim idoli egipatski,
        u njedrima premire srce
            Egipćana.2Podbost ću Egipćane protiv
            Egipćana,
        i brat će se s bratom svojim boriti,
    drug s drugom, grad s gradom,
        a kraljevstvo s kraljevstvom.3Egiptu se pamet muti,
        ja sprečavam njegove naume;
    oni traže idole i vrače,
        opsjenare i gatare.4Egipćane ja predajem
        u ruke gospodaru okrutnu,
    kralj silovit njima će vladati -
        riječ je Jahve nad Vojskama.5Nestat će vode iz mora,
        presahnut će i presušiti Rijeka,6zaudarat će prokopi,
        spast će rukavci Rijeke egipatske
            i presušiti.
    Uvenut će trska i sita,7    sva zelen pokraj Nila;
    usahnut će na Nilu svi usjevi,
        propast će, raspršit' se, iščeznuti.8Tužit će ribari,
        kukat će svi što u Nil udicu
            bacaju;
    jadikovat će oni
        što u vodi mrežu razapinju.9Postidjet će se lanari,
        grebenari i tkači bijela tkanja.10Snuždit će se tkalci,
        rastužiti radnici.11Pravi su luđaci knezovi soanski,
        mudri savjetnici faraonovi
            glupo svjetuju;
    kako se usuđujete reći faraonu:
        "Učenik sam mudraca,
        učenik drevnih kraljeva?"12Ta gdje su tvoji mudraci?
        Nek' ti dojave i obznane
    što je Jahve nad Vojskama
        nakanio s Egiptom.13Ludi su knezovi taniški,
        prevareni knezovi memfiški,
    oni zavode Egipat,
        glavare njegovih plemena.14U njih je ulio Jahve
        duh vrtoglavi
    te zavode Egipat u svakom mu činu
        da tetura k'o pijanac kada bljuje.15U Egiptu više ne može uspjeti ništa
        od onog što čine glava i rep,
            palma i sita.
Obraćenje Egipta i Asirije
    16U onaj će dan Egipćani postati kao žene, drhtat će i strepiti od zamaha ruke Jahve nad Vojskama kojom će zamahnuti na njih. 17Zemlja će Judina biti na užas Egiptu; kad god je se sjeti, strah će ga obuzeti zbog onoga što je Jahve nad Vojskama protiv njega naumio. 18U onaj će se dan u zemlji egipatskoj pet gradova što govore kanaanskim jezikom zakleti Jahvi nad Vojskama; jedan će se od njih zvati Ir Hahres. 19U onaj će dan biti žrtvenik Jahvin usred zemlje egipatske i stup posvećen Jahvi blizu granice njegove. 20To će Jahvi nad Vojskama biti znak i svjedočanstvo u egipatskoj zemlji. Kad zazovu Jahvu protiv tlačitelja, on će im poslati spasitelja i vođu da ih izbavi. 21I objavit će se Jahve Egipćanima, i u onaj će dan Egipćani spoznati Jahvu; služit će mu žrtvama i prinosima, zavjetovat će se i izvršavati zavjete. 22Jahve će teško udariti Egipćane, ali će ih iscijeliti; obratit će se oni Jahvi i on će ih uslišiti i iscijeliti. 23U onaj će dan ići cesta od Egipta do Asirije. Asirci će dolaziti u Egipat, a Egipćani u Asiriju. Egipat i Asirija služit će Jahvi.
    24U onaj će dan Izrael, treći s Egiptom i Asirijom, biti blagoslovljen usred zemlje. 25Jahve nad Vojskama blagoslovit će ga: "Nek' je blagoslovljen", reći će, "moj narod egipatski, djelo mojih ruku Asirija i baština moja Izrael."
Vijest o osvajanju Ašdoda
Iz 20.
U godini kad je vrhovni vojskovođa, koga bijaše poslao Sargon, kralj asirski, došao u Ašdod, napao ga i zauzeo, 2u to vrijeme reče Jahve po Izaiji, sinu Amosovu: "Hajde, skini kostrijet s bokova i obuću izuj s nogu." On to učini te iđaše gol i bos. 3Tada reče Jahve: "Kao što je sluga moj Izaija tri godine išao gol i bos kao znak i znamenje Egiptu i Kušu, 4tako će kralj asirski odvesti sužnje iz Egipta i izgnanike iz Kuša, mlade i stare, gole i bose, otkrivenih zadnjica, sramote Egipta. 5Zbunit će se tad i posramiti zbog Kuša, svoje uzdanice, i Egipta, svojega ponosa. 6I reći će u onaj dan stanovnici ovog primorja: 'Eto, to je uzdanica naša kojoj se utjecasmo da nam pomogne i spasi nas od kralja asirskoga. A kako da se mi spasimo?'"
Propast Babilona
Iz 21.
Proroštvo primorskoj pustinji.Kao što vihori,
        hujeći nad Negebom,
    dolaze iz pustinje,
        kraja strahotna2    - otkri mi se u strašnom viđenju -
    tako pljačkaš pljačka,
        pustošnik pustoši.
    "Navali, Elame,
        opsjedni, Medijo!
    Dokrajčit ću
        sve jauke."3Zato bedra moja
        probadaju grčevi;
    bolovi me spopadaju
        k'o trudovi porodilju;
    od smućenosti ogluših,
        od straha obnevidjeh.4Srce mi dršće,
        groza me obuze,
    sumrak za kojim čeznuh
        postade mi užas.5Postavljaju stol,
        prostiru stolnjak,
        jede se i pije ...
    Ustajte, knezovi,
        mažite štit!6Jer Gospod mi ovako reče:
        "Idi, postavi stražara!
        Što vidi, nek' javi.7Vidi li konjanike,
        jahače udvojene,
    jahače na magarcima,
        jahače na devama,
    neka dobro pazi
        s pažnjom napetom!"8A stražar viknu:
        "Povazdan, Gospodaru,
        stojim na stražarnici,
    čitavu noć
        na straži prostojim."9I gle, dolaze konjanici,
        jahači udvojeni.
    Oni mi viknuše, oni rekoše:
        "Pade, pade Babilon!
    Svi kipovi njegovih bogova
        o zemlju se razbiše."10Omlaćeno žito,
        čedo gumna moga,
    što čuh
        od Jahve nad Vojskama,
    Boga Izraelova,
        objavih vam!
Odgovor Edomcima
11Proroštvo o Edomu.
        Viču mi iz Seira:
    "Stražaru, koje je doba noći?
        Stražaru, koje je doba noći?"12Stražar odgovori:
        "Dolazi jutro, a zatim opet noć.
    Hoćete li pitati, pitajte,
        vratite se, dođite!"
Opomena Arapima
13Proroštvo o Arapima.
    U šikarama pustinjskim počivate,
        dedanske karavane.14Vodu iznesite pred žedne,
        stanovnici zemlje temske,
        iziđite s kruhom pred bjegunca.15Pred mačevima bježe oni,
        pred mačem trgnutim,
    pred lukom zapetim,
        pred bojem žestokim.
Protiv Kedra
    16Da, ovako mi reče Gospod: "Još jedna godina, godina nadničarska, i nestat će sve slave Kedrove. 17A od mnogobrojnih strijelaca među hrabrim sinovima Kedrovim malo će ih ostati." Tako je govorio Jahve, Bog Izraelov.
Protiv radovanja u nevrijeme
Iz 22.
Proroštvoo Dolini viđenja:
    Što ti je da uzlaziš
        sav na krovove,2grade pun vreve, grade bučni,
        grade razigrani?
    Pobijeni tvoji ne padoše od mača,
        nit' u boju poginuše mrtvi tvoji;3glavari svi ti zajedno pobjegoše,
        u ropstvo padoše luka ne napevši.
    Zasužnjeni su svi tvoji knezovi,
        zalud umakoše daleko.4Zato velim: "Ostavite me,
        zaplakat ću gorko;
    nemojte me tješiti
        zbog uništenja naroda moga."5Jer ovo je dan pometnje i rasula
        od Jahve, Gospoda nad Vojskama.
    U Dolini viđenja zid se ruši,
        vapaj za pomoć diže se u goru.6Elam tobolac uzima,
        Aram konja jaše,
        a Kir štit otkriva.7Krasne doline tvoje pune su
            bojnih kola,
        konjanici stižu pred vrata.8    Tako pada Judi zaštita.
Protiv vojnih priprema
    U onaj dan svrnuo si pogled
        na oružje u Šumskoj kući.9Vidjeste da u gradu Davidovu
        ima mnogo pukotina.
    Sabraste vodu
        iz Donjega ribnjaka.10Prebrojiste kuće jeruzalemske,
        porušiste kuće da zid učvrstite.11Između dva zida načiniste spremište
        za vodu iz starog ribnjaka.
    Ali se ne obazreste na Tvorca,
        nit' vidjeste onog što davno
            sve smisli.12Gospod, Jahve nad Vojskama,
        pozivaše vas u dan onaj
    da plačete i tugujete,
        da obrijete glave i pripašete
            kostrijet.13A gle: radost i veselje,
        ubijaju goveda i kolju ovce;
    jedu meso i piju vino:
        "Jedimo i pijmo, jer sutra nam je
            mrijeti."14Ali Jahve nad Vojskama objavi mi:
        "Dok ne umrete,
    grijeh taj neće vam se oprostiti",
        reče Jahve, Gospod nad Vojskama.
Protiv Šibne
15Ovako govori Jahve,
        Gospod nad Vojskama:
    "Hajde, idi k onom dvorjaninu,
        k Šibni, nadstojniku dvora,16koji kleše sebi grob na uzvisini
        i u stijeni sebi prebivalište
            usijeca:
    'Što tu posjeduješ i koga tu imaš
        da sebi klešeš grobnicu?'17Gle, Jahve će te baciti daleko
        udarcem jednim jedinim,
    snažno će te uhvatiti,18    smotat će te u klupko,
    kao loptu te baciti po zemlji širokoj!
        Ondje ti ćeš umrijeti,
    s kolima što ti bijahu na slavu,
        ti, sramoto dvoru svoga
            gospodara!"
Druga besjeda protiv Šibne
19Lišit ću te tvoje službe,
        otjerat te sa tvog mjesta;20i pozvat ću svoga slugu
        Elijakima, sina Hilkijina.21Obući ću mu tvoju haljinu,
        tvojim ću ga pojasom opasat',
    tvoju ću mu vlast predati u ruke
        te će biti otac
    žiteljima jeruzalemskim
        i kući Judinoj.22Metnut ću mu na pleća
        ključ od kuće Davidove:
    kad otvori, nitko neće zatvoriti,
        kad zatvori, nitko neće otvoriti.23Kao klin zabit ću ga
        na tvrdu mjestu;
    i postat će prijesto slave
        domu oca svojega.
Propast
    24O njega će se vješati sva slava njegova doma očinskog, izdanci i potomstvo, sve malo posuđe, od zdjelica do ćupova. 25U onaj dan - riječ je Jahve nad Vojskama - izvući će se klin zabijen na tvrdu mjestu, slomit će se i pasti. I sav teret što je visio na njemu razbit će se, jer je Jahve govorio.
O Tiru i Sidonu
Iz 23.
Proroštvo o Tiru.Kukajte, lađe taršiške,
        jer vaša je tvrđa razorena!
    Javljeno im je
        dok se iz kitimske vraćahu zemlje.2Umuknite, stanovnici primorja,
        trgovci sidonski,
    kojih su glasnici brodili morem
        po vodi velikoj.3Sjetva Nila, žetva Rijeke,
        bijaše njegovo bogatstvo.
        On bijaše sajmište narodima.4Stidi se, Sidone, jer more govori:
        "Ne hvataju me trudovi niti
            rađam,
    ne odgajam momaka
        nit' podižem djevojaka."5Uzdrhtat će Egipćani
        kad o Tiru vijest čuju.6Otplovite u Taršiš, kukajte,
        stanovnici primorja.7Je li to vaš grad veseli
        što postoji od davnih davnina
    i noge ga daleko nosile
        da se ondje naseli?8Tko li je to odlučio
        protiv Tira okrunjenog,
    kojeg trgovci bijahu knezovi
        a prekupci odličnici zemlje?9Jahve nad Vojskama odluči tako
        da osramoti ponosnu slavu,
        da ponizi sve odličnike zemlje.10Obrađuj zemlju, kćeri taršiška,
        tvoje luke više nema!11Ruku svoju Gospod diže na more
        i kraljevstvima zadrma.
    Zapovjedi Jahve da se razore
        tvrđave kanaanske.12Rekao je: "Nećeš više klikovati,
        okaljana djevice, kćeri sidonska!"
    Ustani i idi u Kitim;
        ni ondje nećeš imati mira.13Evo zemlje kitimske ...
        podižu se kule opsadne,
    razaraju utvrde,
        sve je ruševina.14Kukajte, brodovi taršiški,
        razorena je vaša tvrđava!
Tir u ropstvu
    15Dogodit će se, u onaj dan, da će Tir biti zaboravljen sedamdeset godina, kao dani jednoga kralja. A poslije sedamdeset godina Tiru će biti kao bludnici iz pjesme:16"Uzmi citaru i skići se gradom,
        bludnice zaboravljena!
    Sviraj lijepo, pjevaj mnogo,
        da te se spomenu!"
    17Poslije sedamdeset godina pohodit će Jahve Tir. I grad će opet dobivati svoju plaću bludničku. Podavat će se bludu sa svim kraljevstvima svijeta na licu zemlje. 18Ali će njegova dobit i plaća biti posvećena Jahvi; neće se zgrtati ni čuvati, nego će njegova dobit biti za one koji prebivaju pred Jahvom da imaju hrane do sita i doličnu odjeću.
4. APOKALIPSA
Sud
Iz 24.
Gle, Jahve razvaljuje zemlju,razara je, nakazi joj lice,
        raspršuje stanovnike njene.2Svećenik će biti k'o i narod,
        gospodar k'o i sluga,
        gospodarica k'o i sluškinja,
    prodavač k'o i kupac,
        zajmodavac k'o i zajmoprimac,
        vjerovnik k'o i dužnik.3Opustošena će biti zemlja,
        opljačkana sasvim,
        jer je Jahve odlučio.4Zemlja tuži, vene,
        svijet gine, gasne,
        nebo sa zemljom propada.5Oskvrnjena je zemlja
        pod žiteljima svojim,
    jer prestupiše Zakon, pogaziše
            odredbu,
        Savez vječni razvrgoše.6Zato prokletstvo proždire zemlju,
        okajavaju stanovnici njeni.
    Zato su sažgani žitelji zemljini
        i malo je ljudi preostalo.
Razoreni grad
7Vino tuguje, loza vene,
        uzdišu svi što bijahu srca vesela.8Prestalo je veselje uz bubnje,
        zamrla je graja razigrana;
        umukla je glazba citara.9Ne pije se više vino uz pjesmu,
        ogrknu piće silovito.10Razoren je grad ništavila,
        zatvoren ulaz svim kućama.11Jauk po ulicama zbog vina,
        nesta svakog veselja,
        radost je iz zemlje prognana.12Tek pustoš ostade u gradu,
        u trijeske smrskana su vrata.13Jer tako se zbiva na zemlji,
        među narodima,
    kao kad se oberu masline
        il' paljetkuje grožđe nakon berbe.14Oni glas podižu, kliču od radosti;
        uznose s mora veličajnost Jahvinu.15I na istoku ime Jahve slave oni,
        na otocima mora ime Jahve, Boga
            Izraelova.16S kraja zemlje čujemo pjesme:
        "Slava Pravedniku!"
    Ali ja kažem: "Propadoh! Propadoh!
            Jao meni!
        Vjerolomci se iznevjeriše,
        nevjerom se, vjerolomci,
            iznevjeriše."17Strava, jama, zamka
        tebi, žitelju zemlje:18tko pred glasom strave uteče
        u jamu će upasti;
    tko se iz jame izvuče
        zamka će ga uhvatit'.
Nastavak pjesme o Sudu
    Da, otvorit će se ustave u visini
        i zatresti zemlji temelji.19Zemlja će se grozno razbiti,
        zemlja će se strašno raspući,
        zemlja će se silno uzdrmati,20zemlja će zateturati poput pijanca,
        zanjihat se poput kolibe;
    toliko će joj otežati bezakonje njeno
        da će pasti i neće više ustati.21I dogodit će se u onaj dan:
        Jahve će kazniti u visini Vojsku
            nebesku,
        a na zemlji sve kraljeve zemaljske;22bit će sakupljeni i zasužnjeni u jami,
        zatvoreni u tamnicu
        i nakon mnogih dana kažnjeni.23Pocrvenjet će mjesec,
        postidjet se sunce,
    jer će kraljevati Jahve nad
            Vojskama
        na gori Sionu i u Jeruzalemu
        i Slava će mu sjati pred
            starješinama.
Molitva zahvalnica
Iz 25.
Jahve, ti si Bog moj,uznosim te, tvoje ime slavim,
    jer si proveo čudesan naum,
        smišljen od davnine, istinit
            i vjeran,2jer grad si pretvorio u hrpu
            kamenja,
        a mjesto utvrđeno u ruševine.
    Tvrđa neprijateljska više nije grad,
        dovijeka se više obnoviti neće.3Zato te slavi narod snažan,
        grad moćnih plemena tebe se boji;4jer ti si utočište nevoljnom,
        utočište ubogom u nevolji;
    ti si skrovište od pljuska
        i od žege zaklon,
    jer ćud je silnička
        kao pljusak zimski;5kao žega nad zemljom sušnom
        ti gušiš graju neprijatelja;
    kao žega sjenom oblaka
        prekinu se silniku pjesma
            pobjednička.
Mesijanska svečanost
6I Jahve nad Vojskama spremit će
        svim narodima na ovoj gori
    gozbu od pretiline,
        gozbu od izvrsna vina,
    od pretiline sočne,
        od vina staložena.7Na ovoj gori on će raskinuti
        zastor što zastiraše sve narode,
    pokrivač koji sva plemena pokrivaše8    i uništit će smrt zasvagda.
    I suzu će sa svakog lica
        Jahve, Gospod, otrti -
    sramotu će svog naroda
        na svoj zemlji skinuti:
        tako Jahve reče.9I reći će se u onaj dan:
        "Gle, ovo je Bog naš,
    u njega se uzdasmo, on nas je
            spasio;
        ovo je Jahve u koga se uzdasmo!
    Kličimo i veselimo se spasenju
            njegovu,10jer ruka Jahvina na ovoj gori
            počiva!"
    Moab je izgažen na svome mjestu
        kao što se gazi slama na buništu;11ondje on razmahuje rukama
        kao što ih razmahuje plivač kada
            pliva.
    Ali Jahve obara njegovu ponositost
        i propinjanja ruku njegovih.12Visoku tvrđu tvojih zidina on
            razvaljuje,
        na zemlju baca, u prah ruši.
Pobjednička pjesma
Iz 26.
U onaj dan pjevat ću ovu pjesmu u zemlji Judinoj:
    "Tvrd grad mi imamo:
        za obranu nam On podiže zidove
        i predziđa.2Otvorite vrata! Nek' uđe narod
            pravedni
        koji čuva vjernost,3čiji je značaj čvrst,
        koji čuva mir jer se u te uzda.4Uzdajte se u Jahvu dovijeka,
        jer Jahve je Stijena vječna;5on obara one koji obitavahu visoko,
        razvaljuje tvrđu visoku,
    ruši u prah,
        sravnjuje sa zemljom,6te je gaze noge,
        noge ubogih i koraci nevoljnih."
Psalam
7Put je pravednikov prav,
        ti ravniš stazu pravednom.8Da, na stazi tvojih sudova
        željno te, Jahve, čekamo;
    ime tvoje i spomen tvoj
        duša nam žudi.9Dušom svojom žudim tebe noću
        i duhom svojim u sebi te tražim.
    Jer kad se na zemlji pojave tvoji
            sudovi,
        uče se pravdi stanovnici kruga
            zemaljskoga.10Ako se pomiluje opaki,
        on se ne uči pravednosti.
    U zemlji pravednosti on čini
            bezakonje
        i ne obazire se na veličanstvo
            Jahvino.11Jahve, ruka je tvoja podignuta,
        a oni je ne vide.
    Nek' vide i postide se,
        nek' ih proguta revnost za narod,
    nek' ih proždre oganj pripravljen
        dušmanima tvojim.12Jahve, ti mir nama daješ,
        jer ti si tvorac
        svih djela naših.13Jahve, Bože naš, gospodarili su
            nama
        osim tebe drugi gospodari,
        ali tebe jedinog, ime tvoje,
            častimo.14Mrtvi neće oživjeti,
        sjene neće uskrsnuti,
    jer ti si ih kaznio i uništio
        i zatro svaki spomen na njih!15Umnožio si narod, Jahve,
        umnožio si narod,
    proslavio se,
        proširio sve granice zemlje!16Jahve, tražili su te u nevolji;
        izlijevali tihu molitvu,
        kad ih je stigla tvoja kazna.17Kao što se trudna žena pred
            porođajem
        grči i viče u bolovima,
        takvi smo, Jahve, pred tobom.18Zatrudnjeli smo, u mukama smo
        kao da rađamo,
    nismo donijeli duha spasenja zemlji
        nit' se rodiše stanovnici svijeta.19Tvoji će mrtvi oživjeti, uskrsnut će
            tijela.
        Probudite se i kličite, stanovnici
            praha!
    Jer rosa je tvoja - rosa svjetlosti,
        i zemlja će sjene na svijet dati.
Proroštvo
20Hajde, narode moj, uđi u sobe
        i vrata za sobom zatvori.
    Sakrij se časkom
        dok jarost ne prođe.21Jer, gle, izići će Jahve
        iz svog prebivališta
    da stanovnike zemljine kazni
        što se o njeg' ogriješiše.
    Izbacit će zemlja svu krv
        što je na njoj prolivena
    i neće više kriti onih
        koji su na njoj poklani.
Iz 27.
U onaj dan kaznit će Jahvemačem ljutim, velikim
            i jakim
    Levijatana, zmiju hitru,
        Levijatana, zmiju vijugavu,
        i ubit će zmaja morskoga.
Jahvin vinograd
2U onaj dan pjevajte mu,
        vinogradu vinorodnom:3Ja, Jahve, njega čuvam,
        svaki čas ga zalijevam,
    i da ga tko ne ošteti,
        danju i noću stražim.4Nema gnjeva u meni!
        Nek' se trnje i drač samo pojavi,
    protiv njega ustat ću u boj,
        svega ću ga sažgati!5Ili u moje nek' dođe okrilje,
        neka sklopi mir sa mnom,
        mir neka sklopi sa mnom!
Milost Jakovu i kazna tlačitelju
6Dolaze dani kad će se ukorijeniti
            Jakov,
        razgranit' se i procvasti Izrael,
        i sav svijet plodovima napuniti.7Je li ga udario kako udari
        one koji njega udarahu?
    Je li ga ubio kako ubi
        one koji njega ubiše?8Za kaznu ga potjera, izagna,
        odnese ga silnim dahom svojim
        u dan istočnjaka.9Tako će se okajati
        bezakonje Jakovljevo;
    a ovo je sve plod
        oproštenja grijeha njegova.
    Neka se smrve svi kamenovi
            žrtvenika
        kao što se u prah drobi krečno
            kamenje!
    Nek' se više ne dižu ašere
        i sunčani stupovi!10Jer opustje tvrdi grad,
        naselje je poharano,
        napušteno kao pustinja.
    Telad ondje pase -
        leži ondje, grmlje brsti.11Kad mu se osuše grane, lome ih,
        dolaze žene i oganj pale.
    Jer to je narod nerazuman,
        zato ga neće žaliti Stvoritelj,
        Tvorac mu se neće smilovati.
Proroštvo
12Jahve će u dan onaj klasje vrijeći
        od Eufrata do Potoka egipatskog,
    i bit ćete pobrani jedan po jedan,
        djeco Izraelova.13U onaj dan zatrubit će velika
            trublja,
        i doći će izgubljeni u zemlji
            asirskoj,
        i koji bijahu izgnani u zemlju
            egipatsku,
    i poklonit će se Jahvi
        na Svetoj gori, u Jeruzalemu.
5. PJESME O SAMARIJI I JUDEJI
Opomena Samariji
Iz 28.
Teško gizdavu vijencu pijanicaEfrajimovih,
        uvelu cvijetu blistava mu nakita -
    onima što uvrh plodnog dola
        leže vinom opijeni!2Evo, od Gospoda jaki i moćni,
        kao pljusak s tučom,
        kao vihor razorni,
    prolom oblaka i povodanj,
        i svom ih snagom na zemlju baca.3Bit će izgažen nogama
        gizdav vijenac pijanica
            Efrajimovih4i uveo cvijet blistava mu nakita
        uvrh plodnih dolina;
    bit će kao rana smokva prije ljeta:
        čim je tko spazi, odmah je ubere.5U onaj dan Jahve nad Vojskama
        postat će kruna slave
    i sjajan vijenac
        Ostatku svoga naroda -6duh pravde onome
        koji sjedi na stolici sudačkoj
    i srčanost onome
        koji odbija napad na vrata.
Protiv svećenika i lažnih proroka
7Oni posrću od vina,
        teturaju od žestoka pića:
    svećenici i proroci
        od žestoka pića posrću;
    omami ih vino;
        teturaju od žestoka pića,
    posrću u viđenjima,
        ljuljaju se sudeći.8Svi su stolovi puni gnusnih
            bljuvotina,
        nigdje čista mjesta nema!9"Koga on to uči mudrosti,
        koga on upućuje u objavu?
    Zar djecu odviknutu od mlijeka
        odbijenu od prsiju?10Sav la-sav, sav la-sav,
    kav la-kav, kav la-kav,
    zeer šam, zeer šam."11Da, mucavim usnama
        i na stranom jeziku
        govorit će se ovom narodu.12On im reče: "Evo počinka,
        dajte umornom da otpočine!
    Evo odmora!"
        Ali ne htjedoše poslušati.13Zato će im Jahve ovako govoriti:
        "Sav la-sav, sav la-sav,
        kav la-kav, kav la-kav,
        zeer šam, zeer šam",
    da hodeći padnu nauznak,
        da se razbiju, zapletu i uhvate.
Protiv zlih savjetnika
14Stoga čujte riječ Jahvinu,
        vi podsmjevači,
    vi što vladate narodom ovim
        koji je u Jeruzalemu.15Vi velite: "Sklopismo savez sa
            smrću
        i s Podzemljem učinismo
            sporazum.
    Kad prođe bič razorni,
        ne, neće nas dohvatiti,
    jer od laži načinismo sebi sklonište
        i od obmane skrovište."
Proroštvo
16Stog ovako govori Jahve Gospod:
    "Evo, postavljam na Sion
        kamen odabrani,
    dragocjen kamen ugaoni, temeljac.
        Onaj koji u nj vjeruje neće
            propasti.17I uzet ću pravo za mjeru,
        a pravdu za tezulju."
Nastavak protiv zlih savjetnika
    I tuča će vam zastrti sklonište
            od laži,
        a voda otplaviti skrovište;18propast će savez vaš sa smrću,
        vaš sporazum s Podzemljem
            održat' se neće.
    Kada bič razorni prođe,
        satrt će vas;19kad god prođe,
        dohvatit će vas;
    prolazit će svako jutro,
        danju i noću.
    Samo će vas strah
        uputit u objavu.20Prekratka će bit' postelja da se
            čovjek pruži,
        preuzak pokrivač da se umota.21Da, kao na gori Perasimu,
        Jahve će ustati,
    kao u Dolini gibeonskoj,
        on će se razjariti,
    da izvrši djelo svoje,
        djelo čudnovato,
    da ispuni naum svoj,
        naum tajnoviti.22Podsmijevanja se okanite,
        da vas jače okovi ne stegnu;
    jer čuh da je od Gospoda,
            Jahve nad Vojskama,
        zemlji ovoj dosuđeno uništenje.
Prispodoba s oračem
23Poslušajte i čujte glas moj,
        prisluhnite pomno moju besjedu.24Ore li orač svakog dana,
        brazdi, brana njivu svoju?25A kad joj poravna površinu,
        ne sije li grahor, ne sipa li kumin?
    Pšenicu gdje treba, proso i ječam,
        i napokon raž po rubovima?26Bog ga njegov upućuje,
        on ga uči djelu pravom.27Ne mlati se grahor cijepom,
        nećeš točkom po kuminu,
    već se grahor štapom mlati,
        a kumin se prutom lupa.28A da li se žito tare?
        Ne, nećeš ga dovijeka mlatiti:
    po njem ćeš pognat kolski točak
            i konje,
        ali ga zdrobiti nećeš.29I to dolazi od Jahve nad Vojskama,
        savjetom divnog,
        mudrošću velikog.
O Jeruzalemu
Iz 29.
Teško Arielu! Arielu,gradu što ga opkoli David!
    Nek' se niže godina na godinu,
        nek' se izredaju blagdani,2pa ću pritisnuti Ariel
        i nastat će jauk i lelek.
    Za mene ćeš biti Ariel,3    opkolit ću te kao David,
    rovovima okružiti,
        suprot tebi nasipe ću dići.4Oboren govorit ćeš sa zemlje,
        iz praha mucat' riječju prigušenom,
    glas će ti se iz zemlje dizat' kao
            pokojnikov,
        iz praha ćeš šaptati besjedu.5Kao sitna prašina bit će mnoštvo
            tvojih dušmana,
        kao pljeva razvijana - rulja
            silnika:
    i odjednom, u tren oka:6    pohodit će te Jahve
            nad Vojskama
    grmljavinom, tutnjem, bukom
            velikom,
        vihorom, olujom i plamenim
            ognjem što proždire.7Bit će k'o san, utvara noćna:
        mnoštvo svih naroda
        što vojuje s Arielom
    i svih onih koji zavojštiše na nj
        i na utvrde njegove
        i koji ga odasvud pritijesniše.8Bit će kao kad gladan sanja da jede,
        a probudi se prazna želuca;
    i kao kad žedan sanja da pije,
        pa se, iznemogao, suha grla
            probudi.
    Tako će se dogoditi mnoštvu naroda
        koji vojuju protiv Gore sionske.9Stanite, skamenite se od čuda,
        oslijepite i obnevidite!
    Pijani su, ali ne od vina,
        posrću, ali ne od silna pića.10Jahve je izlio na vas
        duh obamrlosti,
    zatvorio je oči vaše - proroke,
        zastro glave vaše - vidioce.
Tajna objave
    11Zato će vam svako viđenje biti kao riječi u zapečaćenoj knjizi: dade li se kome tko zna čitati govoreći: "De, čitaj to!" - on će odgovoriti: "Ne mogu jer je zapečaćena." 12A dade li se kome tko ne zna čitati govoreći: "Čitaj to!" - on će odvratiti: "Ne znam čitati."
Prijetnja
13Jahve reče: "Jer mi narod ovaj
        samo ustima pristupa
    i samo me usnama časti,
        a srce mu je daleko od mene
    i njegovo štovanje
        naučena ljudska uredba,14zato ću, evo, i dalje
        čudno postupati s ovim
            narodom -
        čudno i prečudno:
    i propast će mudrost njegovih
            mudraca,
        pomračit se umnost njegovih
            umnika."
Protiv zlih savjetnika
15Teško onima koji se od Jahve kriju
        da bi svoje sakrili namjere
    i koji u mraku djeluju i zbore:
        "Tko nas vidi i tko nas pozna?"16Kolike li naopakosti vaše!
        Cijeni li se glina kao lončar,
    pa da djelo rekne svome tvorcu:
        "NIje me on načinio"?
    Ili lonac da rekne lončaru:
        "On ne razumije ništa"?17Neće li se naskoro Libanon
        u voćnjak pretvoriti,
        a voćnjak izroditi u šumu?18I čut će u onaj dan
        gluhi riječi knjige;
    oslobođene mraka i tmine,
        oči će slijepih vidjeti.19A siromasi će se opet radovati
            u Jahvi,
        najbjedniji će klicat' Svecu
            Izraelovu,20jer neće više biti silnika,
        nestat će podsmjevača,
        istrijebit će se svi koji zlo snuju:21oni koji riječju druge okrivljuju,
        oni koji na vratima sucu
            postavljaju zamku
        i nizašto obaraju pravednika.22Zato ovako govori Jahve,
        Bog kuće Jakovljeve,
        koji otkupi Abrahama:
    "Neće se odsad više stidjeti Jakov
        i više mu neće lice blijedjeti,23jer kad vidi usred sebe djelo mojih
            ruku,
        svetit će ime moje."
    Svetit će Sveca Jakovljeva,
        bojat će se Boga Izraelova.24Zabludjeli duhom urazumit će se,
        a oni što mrmljaju primit će
            pouku.
Protiv poslanstva u Egipat
Iz 30.
Teško sinovima odmetničkim!- riječ je Jahvina.
    Oni provode osnove koje nisu moje,
        sklapaju saveze koji nisu po mom
            duhu
        i grijeh na grijeh gomilaju.2Zaputiše se u Egipat,
        ne pitajući usta moja,
    da se uteku faraonovu zaklonu
        i da se zaštite u sjeni Egipta.3Zaklon faraonov bit će na sramotu,
        i na ruglo zaštita u sjeni Egipta.4Eno mu knezova već u Soanu,
        podanici stigoše u Hanes:5svi će se oni razočarati
        u narodu beskorisnom,
    neće im biti na pomoć ni na korist,
        već na sramotu i porugu.
Drugo proroštvo protiv poslanstva
    6Proroštvo o negepskim životinjama.
    Kroza zemlju nevolje i bijede,
        lavice i lava koji riču,
        ljutice i zmaja krilatog,
    nose oni blago na leđima magaraca
        i bogatstvo na grbi deva,
        nose ga narodu beskorisnom.7Jer prazna je i ništavna pomoć
            Egipta,
        zato ga i zovemo: Rahab -
            danguba.
Oporuka
8Ded napiši na ploču
        i zapiši u knjigu
    da vremenima budućim
        svjedočanstvo ostane.9Ovo je narod odmetnički,
        sinovi lažljivi,
    sinovi koji neće da slušaju
        Zakon Jahvin.10Vidovitima oni govore:
        "Okanite se viđenja!"
    a vidiocima:
        "Ne prorokujte istinu!
    Govorite nam što je ugodno,
        opsjene nam prorokujte!11Skrenite s puta, zastranite sa staze,
        uklonite nam s očiju Sveca
            Izraelova!"12Stog' ovako zbori Svetac Izraelov:
        "Jer riječ ovu odbacujete,
    a uzdate se u opačinu i prijevaru
        i na njih se oslanjate,13grijeh će vam taj
        biti poput pukotine,
    visoko na zidu izbočene,
        koja prijeti rušenjem.14Da se sruši k'o što se glinen sud
            razbije,
        slupan nemilice,
    te mu se među krhotinama
        ne nađe ni rbine,
    žerave da uzmeš s ognjišta
        il' zagrabiš vode iz studenca."15Jer ovako govori Jahve Gospod,
        Svetac Izraelov:
    "Mir i obraćenje - spas vam je,
        u smirenu uzdanju snaga je vaša.
        Ali vi ne htjedoste.16Rekoste: 'Ne! Pobjeći ćemo na
            konjima!' -
        i zato, bježat ćete!
    'Na brzim ćemo konjima jahati!' -
        i zato, bit će brži vaši
            neprijatelji!"17Pobjeći će vas tisuća
        kad jedan zaprijeti,
    zaprijete li petorica,
        u bijeg ćete nagnut'
    dok vas ne preostane
        k'o kopljača na vrhu gore
        il' na brijegu zastava.18Al' Jahve čeka čas da vam se
            smiluje,
        i stog izgleda da vam milost
            iskaže,
    jer Jahve je Bog pravedan -
        blago svima koji njega čekaju.
Buduće blagostanje
    19Da, puče sionski koji živiš u Jeruzalemu, više ne plači! Čim začuje vapaj tvoj, odmah će ti se smilovati; čim te čuje, uslišit će te. 20Hranit će vas Gospod kruhom tjeskobe, pojiti vodom nevolje, al' se više neće kriti tvoj Učitelj - oči će ti gledati Učitelja tvoga. 21I uši će tvoje čuti riječ gdje iza tebe govori: "To je put, njime idite", bilo da vam je krenuti nadesno ili nalijevo. 22Smatrat ćeš nečistima svoje srebrne kumire i pozlatu svojih kipova; odbacit ćeš ih kao nečist i reći im: "Napolje!" 23A on će dati kišu tvojem sjemenu što ga posiješ u zemlju, i kruh kojim zemlja urodi bit će obilat i hranjiv. Stoka će tvoja pasti u onaj dan po prostranim pašnjacima. 24Volovi i magarci što obrađuju zemlju jest će osoljenu krmu, ovijanu lopatom i vijačom. 25I na svakoj gori i na svakome povišenom brijegu bit će potoka i rječica - u dan silnoga pokolja kad se kule budu rušile. 26Tada će svjetlost mjesečeva biti kao svjetlost sunčana, a svjetlost će sunčana postati sedam puta jača, kao svjetlost sedam dana - u dan kad Jahve iscijeli prijelom svojemu narodu, izliječi rane svojih udaraca.
Propast Asirije
27Gle, ime Jahve izdaleka dolazi,
        gnjev njegov gori,
        dim je neizdrživ.
    Usne su mu pune jarosti,
        jezik mu oganj što proždire.28Dah mu je kao potok nabujali
        što do grla seže.
    On dolazi da prosije narode rešetom
            zatornim,
        da stavi uzde zavodljive
            u čeljusti naroda.29Tad će vam pjesma biti
            kao u noćima blagdanskim,
        kad su srca vesela kao u onoga
    koji uza zvuke frule hodočasti
        na Goru Jahvinu, k Stijeni
            Izraelovoj.30Jahve će zagrmjet glasom
            veličajnim
        i pokazat ruku svoju što udara
    u jarosnu gnjevu, sred ognja
            zatornog,
        iz olujna pljuska i krupe kamene.31Od glasa Jahvina
        prepast će se Asur,
        šibom ošinut.32I kad god ga udari šiba kaznena,
        kojom će ga Jahve išibati,
    nek' se oglase bubnjevi i citare -
        u sav jek boja on s njima ratuje!33Odavna je pripravljen Tofet za
            Moleka
        - lomača visoka, široka,
        mnogo ognja, mnogo drvlja.
    Dah gnjeva Jahvina,
        kao potok sumporni,
        njega će spaliti.
Protiv Egipta
Iz 31.
Teško onima što slaze u Egipatpo pomoć
        i nadu u konje polažu
    te se uzdaju u mnoga kola
        i u mnoštvo konjanika,
    ne gledajuć' s uzdanjem u Sveca
            Izraelova
        i od Jahve savjeta ne tražeć'.2Al' i on je mudar i navalit će zlo,
        i neće poreć' svojih prijetnja;
    on će ustat' na dom zlikovački
        i na pomoć zločinačku.3Egipćanin je čovjek, a ne Bog;
        konji su mu meso, a ne duh;
    kada Jahve rukom mahne,
        posrnut će pomagač
    i past će onaj komu pomaže
        - svi će zajedno propasti.
Jahve u borbi protiv Asirije
4Da, ovako mi reče Jahve:
    Kao što lav ili lavić
        nad plijenom reži,
    pa i kad se strči na njega
        mnoštvo pastira,
    on se ne prepada vike njihove,
        nit' za njihovu graju mari -
    tako će Jahve nad Vojskama sići
            da vojuje
        za goru Sion, za visinu njezinu.5Kao ptice što lepršaju krilima,
        Jahve nad Vojskama zaklanjat će
            Jeruzalem,
    zaklanjat' ga, izbaviti,
        poštedjet' ga i spasiti.6Vratite se onome od kog otpadoste
        tako duboko, sinovi Izraelovi.7Da, u onaj će dan svatko prezreti
        svoje kumire srebrne i zlatne
        što ih rukama sebi za grijeh
            načiniste.8Asur neće pasti od mača ljudskoga:
        proždrijet će ga mač,
            ali ne čovječji.
    Od mača će bježat',
        al' će mu satnici pod tlaku pasti.9Užasnut, ostavit će svoju hridinu,
        prestravljeni, knezovi od svoje će
            bježat' zastave -
    riječ je Jahve, čiji je oganj na Sionu
        i čija je peć u Jeruzalemu.
Kraljeva pravednost
Iz 32.
Evo po pravdi kralj kraljuje,po pravici vladaju knezovi:2svaki je kao zavjetrina,
        utočište od nevremena,
    kao u sušnoj zemlji potoci,
        kao sjena u žednoj pustari.3Oči vidovitih neće više biti slijepe,
        uši onih što čuju slušat će
            pozorno;4srce nerazumnih shvaćat će mudrost,
        mucavci će govorit' okretno
            i razgovijetno;5pokvarenjaka neće više zvati
            plemenitim,
        varalicu neće više držat' odličnikom.
Razlika između pokvarenjaka
i plemenita čovjeka
6Jer, pokvarenjak govori ludosti
        i srce mu bezakonje snuje,
    da počini zlodjela,
        da o Jahvi oholo govori;
    da gladnoga ostavi prazna želuca,
        da žednome napitak uskrati.7U varalice pakosno je oružje;
        on spletke samo kuje,
    da lažima upropasti uboge,
        pa i kad nevoljnik pravo dokazuje.8U plemenita nakane su plemenite
        i plemenito on djeluje.
Nehajnim ženama
9Ustajte, žene nehajne,
        slušajte moj glas;
    kćeri lakoumne,
        čujte mi besjedu.10Za godinu i nekoliko dana
        drhtat ćete, lakoumnice,
    jer jematve neće biti,
        plodovi se neće brati.11Dršćite, nehajnice,
        strepite, lakoumnice,
    svucite se, obnažite,
        oko bedara kostrijet opašite!12Bijte se u prsa
        zbog ljupkih polja,
        plodnih vinograda;13zbog njiva naroda mojega
        što rađaju trnjem i dračem;
    zbog svih kuća veselih,
        grada razigranog.14Jer, napuštena bit će palača,
        opustjet će bučni grad;
    Ofel i kula postat će
        brlog dovijeka -
    bit će radost divljim magarcima,
        paša stadima,15dok se na nas ne izlije
        duh iz visina.
Jahvin spas
    Tad će pustinja postat' voćnjak,
        a voćnjak se u šumu pretvorit'.16U pustinji će se nastaniti pravo,
        i pravda će prebivati u voćnjaku.17Mir će biti djelo pravde,
        a plod pravednosti - trajan pokoj
        i uzdanje.18Narod će moj prebivati
        u nastambama pouzdanim,
        u bezbrižnim počivalištima.19A šuma će biti oborena,
        grad će biti snižen.20Blago vama: sijat ćete kraj svih voda,
        puštajući vola i magarca da
            slobodno idu!
Psalam nade u Jahvu
Iz 33.
Teško tebi koji nepustošenpustošiš,
        koji pljačkaš nepljačkan,
    kad prestaneš, tebe će opustošiti,
        opljačkat' te kad prestaneš
            pljačkati.2Jahve, smiluj nam se,
        u te se uzdamo!
    Budi mišica naša svako jutro,
        naš spas u doba nevolje.3Od silna tutnja pobjegoše narodi,
        ti ustade, raspršiše se puci4i plijen se skuplja kao što se kupe
            šaške,
        na nj će navaliti kao jato
            skakavaca.5Uzvišen je Jahve jer u visini stoluje,
        on puni Sion pravom
            i pravednošću.6Pouzdan je tvoj vijek:
        mudrost i znanje
    spasonosno su blago -
        a strah Gospodnji njegovo
            bogatstvo.
Dolazak Jahvin
7Gle, stanovništvo Arielovo
        kuka po ulicama,
    glasnici mironosni
        plaču gorko.8Opustješe ceste,
        s putova nesta putnika;
    raskidaju se savezi,
            preziru se svjedoci,
        ni prema kome nema obzira.9Gine zemlja u žalosti,
        u stidu vene Libanon.
    Šaron je kao stepa,
        Bašan i Karmel ogolješe.10"Sada ću ustati", veli Jahve,
        "sada ću se dići, sada uzvisiti.11Začeste sijeno, rodit ćete slamu;
        dah moj proždrijet će vas
            kao oganj.12Narodi će biti sažgani u vapno,
        kao posječeno trnje što gori
            u vatri.13Čujte, vi koji ste daleko,
            što sam učinio,
        a vi koji ste blizu
            poznajte mi snagu!"14Na Sionu strepe grešnici,
        trepet spopada bezbožnika:
    "Tko će od nas opstati
            pred ognjem zatornim,
        tko će od nas opstati
            pred žarom vječnim?"15Onaj koji hodi u pravdi i pravo
            govori,
        koji prezire dobit od prinude,
    koji otresa ruku da ne primi mito,
        koji zatiskuje uši da ne čuje
            o krvoproliću,
        koji zatvara oči da ne vidi zlo:16on će prebivati u visinama,
        tvrđe na stijenama bit će mu
            utočište,
    imat će dosta kruha
        i vode će mu svagda dotjecati.
Slavna budućnost
17Oči će ti gledati kralja
            u njegovoj ljepoti,
        promatrat će zemlju nepreglednu.18Srce će ti u strahu misliti:
        Gdje li je onaj što je brojio,
    gdje li onaj što je mjerio,
        gdje li onaj što je prebrajao
            mladiće?19Nećeš više vidjeti divljega naroda,
        naroda nerazumljiva i neshvatljiva
            govora,
        jezika strana što ga nitko
            ne razumije.20Pogledaj na Sion, grad blagdana
            naših:
        oči će ti Jeruzalem vidjeti,
    prebivalište zaštićeno,
        šator što se ne prenosi,
    kojem se kolčići nikad ne vade,
        nit' mu se ijedno uže otkida.21Ondje nam je Jahve silni,
        umjesto rijeka i širokih rukavaca:
    neće onud proći nijedna lađa
            s veslima
        niti će koji bojni brod projedriti.23Užad ti je popustila,
        ne može držati jarbola ni razviti
            stijega,
    pa se dijeli golemo blago oteto -
        kljasti će se naplijeniti plijena!22Jer Jahve je sudac naš,
            Jahve naš vojvoda,
        Jahve je kralj naš -
            on će nas spasiti.24I nijedan građanin neće reći:
            "Bolestan sam!"
        Narodu što živi ondje
            krivnja će se oprostiti.
Svršetak Edoma
Iz 34.
Pristupite, puci, da čujete,pomno slušajte, narodi;
    čuj, zemljo, i sve što te ispunja,
        kruže zemaljski i sve što raste
            po tebi!2Jer razgnjevi se Jahve na sve narode,
        razjari se na svu vojsku njihovu.
    Izruči ih uništenju,
        pokolju ih predade.3Leže njihovi pobijeni,
        smrad se diže od trupla mnogih,
    krv gorama proteče,4    raspade se sva vojska nebeska.
    Nebesa se sviše kao knjiga
        i pada sva njihova vojska
    k'o što lozov list otpada,
        k'o što se trusi lišće smokovo.5Jer na nebu je opijeni mač moj:
        gle, na Edom on se obara
        da kazni narod što ga prokleh.6Mač Jahvin krvlju je opijen,
        omašćen pretilinom,
    krvlju janjećom i jarećom,
        pretilinom bubrega ovnujskih.
    Jer Jahvi se u Bosri žrtva prinosi,
        veliko klanje u zemlji edomskoj.7S njima će biti poklani bivoli
        i junad s bikovima.
    Zemlja će se njihovom napojiti
            krvlju,
        i prašina njihova omastit'
            pretilinom,8jer Jahvi je ovo dan odmazde,
        godina naplate da Sion osveti.9Potoci se njegovi obrću u smolu,
        prašina njegova u sumpor,
        i zemlja će mu postat smola goreća.10Ni noću ni danju ugasit' se neće,
        dim će joj se dizati dovijeka,
    iz koljena u koljeno pusta će ostati,
        za vjekove vjekova nitko neće
            prolaziti njome.11Zaposjest će je jež i čaplja,
        sova i gavran prebivat će u njoj.
    Rastegnut će nad njom uže pustoši
        i visak praznine.12Ondje će se nastaniti jarci,
        neće biti više plemića njezinih,
    ondje se više neće proglašavat'
            kraljevi,
        svi će joj knezovi biti uništeni.13Nići će trnje u njenim dvorcima,
        u tvrđavama kopriva i stričak,
    ona će biti jazbina čagljima,
        ležaj nojevima.14Ondje će se sretat divlje mačke
            s hijenama,
        jarci će dozivati jedan drugoga;
    ondje će se odmarati Lilit
        našav počivalište.15Ondje će se gnijezditi guja,
            odlagati jaja,
        ležat' na njima, u sjeni ih tvojoj
            izleći;
    onamo će slijetati jastrebovi
        jedan za drugim.16Istražujte u knjizi Jahvinoj
            i čitajte,
        nijedno od tog ne izosta,
    jer usta njegova tako narediše
        i duh njegov njih sakupi.17Jer on im je ždrijeb bacio
        i ruka im njegova užetom zemlju
            odmjeri:
    dovijeka će je oni posjedovati,
        od koljena do koljena nju će
            obitavati.
Božji sud
Iz 35.
Nek' se uzraduje pustinja,zemlja sasušena,
        neka kliče stepa, nek' ljiljan
            procvjeta.2Nek' bujno cvatom cvate,
        da, neka od veselja kliče
            i nek' se raduje.
    Dana joj je slava Libanona,
        divota Karmela i Šarona;
    oni će vidjeti slavu Jahvinu,
        divotu Boga našega.3Ukrijepite ruke klonule,
        učvrstite koljena klecava!4Recite preplašenim srcima:
        "Budite jaki, ne bojte se!
    Evo Boga vašega,
        odmazda dolazi,
    Božja naplata,
        on sam hita da nas spasi!"5Sljepačke će oči progledati,
        uši će se gluhih otvoriti,6tad će hromi skakati k'o jelen,
        njemakov će jezik klicati.
    Jer će u pustinji provreti voda,
        i u stepi potoci,7sažgana će zemlja postat' jezero,
        a tlo žedno - izvori.
    U brlozima gdje ležahu čaglji
        izrast će rogoz i trska.8Bit će ondje čista cesta,
        a zvat će se Sveti put:
    nitko nečist njime neće proći,
        bezumnici njime neće lutati.9Ondje neće više biti lava,
        nit' će onud zvijer prolaziti,
    već će hodit' samo otkupljeni,10    vraćati se otkupljenici Jahvini.
    Doći će u Sion kličuć' od radosti,
        s veseljem vječnim na čelima;
    pratit će ih radost i veselje,
        pobjeći će bol i jauci.
DODATAK
Sanheribova najezda
Iz 36.
Četrnaeste godine Ezekijina kraljevanja asirski kralj Sanherib napade sve utvrđene judejske gradove i osvoji ih. 2Tada pošalje asirski kralj iz Lakiša u Jeruzalem kralju Ezekiji velikoga peharnika s jakom vojskom. On stade kod vodovoda Gornjeg ribnjaka, na putu u Valjarevo polje. 3K njemu iziđe upravitelj dvora Elijakim, sin Hilkijin, pisar Šebna i savjetnik Joah, sin Asafov.
    4Veliki im peharnik reče: "Kažite Ezekiji: Ovako govori veliki kralj, kralj asirski: 'Kakvo je to uzdanje u koje se uzdaš? 5Misliš li da su prazne riječi već i savjet i snaga za rat? U koga se uzdaš da si se pobunio protiv mene? 6Eto, oslanjaš se na Egipat, na slomljenu trsku koja prodire i probada dlan onomu tko se na nju nasloni. Takav je faraon, kralj egipatski, svima koji se uzdaju u njega.' 7Možda ćete mi odgovoriti: 'Uzdamo se u Jahvu, Boga svojega.' Ali nije li njemu Ezekija uklonio uzvišice i žrtvenike i zapovjedio Judejcima i Jeruzalemu: 'Samo se pred ovim žrtvenikom klanjajte!' 8Hajde, okladi se s mojim gospodarom, kraljem asirskim: dat ću ti dvije tisuće konja ako mogneš naći jahače za njih. 9Kako ćeš onda odoljeti jednome jedinom od najmanjih slugu moga gospodara? Ali ti se uzdaš u Egipat da će ti dati kola i konjanike! 10Naposljetku, zar sam ja mimo volju Jahvinu krenuo protiv ove zemlje da je razorim? Sam mi je Jahve rekao: 'Idi na tu zemlju i razori je!'"
    11Elijakim, Šebna i Joah rekoše velikom peharniku: "Molimo te, govori svojim slugama aramejski, jer mi razumijemo; ne govori s nama judejski da čuje narod koji je na zidinama." 12Ali im veliki peharnik odgovori: "Zar me moj gospodar poslao da ovo kažem tvojem gospodaru i tebi, a ne upravo onim ljudima koji sjede na zidinama, osuđeni da s vama jedu svoju nečist i piju svoju mokraću?"
    13Tada se veliki peharnik uspravi i u sav glas povika na judejskom ove riječi: "Čujte riječ velikoga kralja, kralja asirskoga! 14Ovako veli kralj: 'Neka vas Ezekija ne zavarava, jer vas ne može izbaviti iz moje ruke. 15Neka vas Ezekija ne hrabri pouzdanjem u Jahvu govoreći: Jahve će nas sigurno izbaviti: ovaj grad neće pasti u ruke kralju asirskom. 16Ne slušajte Ezekije, jer ovako veli asirski kralj: Sklopite mir sa mnom, predajte mi se, pa neka svaki od vas jede plodove iz svoga vinograda i sa svoje smokve i neka pije vode iz svojega studenca 17dok ne dođem i ne odvedem vas u zemlju kao što je vaša, u zemlju pšenice i mošta, u zemlju kruha i vinograda. 18Ne dajte da vas Ezekija zaludi govoreći vam: Jahve će vas izbaviti. Jesu li bogovi drugih naroda izbavili svoje zemlje iz ruku asirskoga kralja? 19Gdje su bogovi hamatski i arpadski, gdje su bogovi sefarvajimski, gdje su bogovi samarijski da izbave Samariju iz moje ruke? 20Koji su među svim bogovima tih zemalja izbavili svoju zemlju iz moje ruke, da bi Jahve izbavio Jeruzalem iz ruke moje?'"
    21Šutjeli su i ni riječi mu nisu odgovorili, jer kralj bijaše zapovjedio: "Ne odgovarajte mu!" 22Upravitelj dvora Elijakim, sin Hilkijin, pisar Šebna i savjetnik Joah, sin Asafov, dođoše k Ezekiji, razdrijevši haljine, i saopćiše mu riječi velikoga peharnika.
Utjecanje Izaiji
Iz 37.
Čuvši to, kralj Ezekija razdrije svoje haljine, obuče kostrijet i ode u Dom Jahvin. 2Zatim posla Elijakima, upravitelja dvora, kraljevskog pisara Šebnu i svećeničke starješine, odjevene u kostrijet, k proroku Izaiji, sinu Amosovu. 3Oni mu rekoše: "Ovako veli Ezekija: 'Ovo je dan nevolje, kazne i rugla: prispješe djeca do porođaja, a nema snage da se rode. 4Možda je Jahve, Bog tvoj, čuo riječi velikog peharnika koga je kralj asirski, gospodar njegov, poslao da se izruguje Bogu živome, i možda će Jahve, Bog tvoj, kazniti riječi koje je čuo! Pomoli se pobožno za Ostatak koji je još preostao!'"
    5Kad su sluge kralja Ezekije stigle k Izaiji, 6on im reče: "Kažite svome gospodaru: 'Ovako veli Jahve: Ne boj se riječi koje si čuo kada su na me hulile sluge kralja asirskoga. 7Udahnut ću u njega duh, i kad čuje jednu vijest, vratit će se u svoju zemlju. I učinit ću da u svojoj zemlji pogine od mača.'"
Povratak velikog peharnika
    8Veliki peharnik vrati se i nađe asirskoga kralja gdje opsjeda Libnu, jer bijaše čuo da je kralj otišao iz Lakiša. 9Dočuo je, naime, da je Tirhaka, etiopski kralj, zavojštio na njega.
Drugi Sanheribov pokušaj
    Tada Sanherib ponovo uputi poslanike da kažu Ezekiji: 10"Ovako recite judejskom kralju Ezekiji: 'Neka te ne vara tvoj Bog, u koga se uzdaš, govoreći ti: Jeruzalem neće pasti u ruke asirskog kralja. 11Ti znaš što su kraljevi asirski učinili svim zemljama izručivši ih prokletstvu! A ti, ti li ćeš se spasiti? 12Jesu li bogovi spasili narode koje su uništili moji oci: Gozance, Harance, Resefce i Edence, u Tel Basaru? 13Gdje je kralj hamatski, kralj arpadski, kralj Sefarvajima, Hene i Ive?'"
    14Ezekija primi pismo iz ruke poslanikove i pročita ga. Zatim uđe u Dom Jahvin i razvi ga ondje pred Jahvom. 15I pomoli se Ezekija Jahvi ovako: 16"Jahve nad Vojskama, Bože Izraelov, koji stoluješ nad kerubima, ti si Bog jedini nad svim kraljevstvima na zemlji, ti si stvorio nebo i zemlju.17Prikloni uho, Jahve, i počuj!
        Otvori oči, Jahve, i vidi!
    Sanheribove čujder riječi
        koje poruči da izruga Boga živoga.
    18Istina je, o Jahve, asirski su kraljevi zatrli sve narode i zemlje njihove; 19pobacali im u oganj bogove, jer ne bijahu bogovi to, već djela ruku ljudskih, od drva i kamena; zato ih i uništiše. 20Ali sada, Jahve, Bože naš, izbavi nas iz ruke njegove, da spoznaju sva kraljevstva zemlje da si ti, Jahve, Bog jedini!"
Izaijino proroštvo
    21Tad Izaija, sin Amosov, poruči Ezekiji: "Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Uslišah molitvu koju mi uputi zbog Sanheriba, kralja asirskoga.' 22Evo riječi što je Jahve objavi protiv njega:
    Prezire te, ruga ti se,
        djevica, Kći sionska;
    za tobom maše glavom
        kći jeruzalemska.23Koga si grdio, hulio?
        Na koga si glasno vikao,
    ohol pogled dizao?
        Na Sveca Izraelova!24Po slugama si svojim vrijeđao
            Gospoda.
        Govorio si: s mnoštvom kola
    ja popeh se na vrh gora,
        na najviše vrhunce Libanona.
    Posjekoh mu ja cedre najviše
        i čemprese ponajljepše.
    Dosegoh mu vrh najviši,
        i vrt njegov šumoviti.25Kopao sam i pio sam
        vode tuđe;
    stopalima tad isuših
        sve rijeke egipatske.26Čuješ li dobro?
        Odavna to sam snovao,
    odiskona smišljao,
        sada to ostvarujem:
    na tebi je da prometneš
        gradove tvrde u razvaline;27stanovnici njini, nemoćni,
        prepadnuti i smeteni,
    bjehu kao trava u polju
        kao mlado zelenilo,
    kao trava vrh krovova
        opaljena vjetrom istočnim.28Znam kad se dižeš i kad sjedaš,
        kad izlaziš i kad se vraćaš.29Jer bjesnio si na me
        i jer obijest tvoja do ušiju
            mi dođe,
    prsten ću ti provući kroz nozdrve,
        uzde stavit' u žvale,
    vratit ću te putem
        kojim si došao!
Znak Ezekiji
30A znak nek' ti bude ovo:ove će se godine jesti što se samo
            okruni,
        dogodine što samo uzraste,
    a treće godine sijte i žanjite,
        sadite vinograde, jedite im rod.31Preživjeli iz kuće Judine,
        žilje će pustit' u dubinu,
            plodom rodit' u visinu.32Jer će iz Jeruzalema izaći Ostatak.
        Sačuvani s gore Siona.
    Sve će to učinit' ljubomora Jahve
            nad Vojskama.
Proroštvo o Asiriji
33Zato ovo govori Jahve
            o kralju asirskom:
    U ovaj grad on ući neće,
        ovamo strijele svoje neće izmetati,
    k njemu neće ni štit okrenuti,
        niti oko njega nasipe kopati.34Vratit će se putem kojim je i došao,
        u grad ovaj neće ući -
        riječ je Jahvina.35Grad ću ovaj štitit, zakriliti ga,
        sebe radi i rad sluge svoga Davida."
Sanheribova kazna
    36Tad iziđe Anđeo Jahvin i pobi u asirskom taboru sto osamdeset i pet tisuća ljudi. Ujutru, kad je valjalo ustati, gle, bijahu ondje sve sami mrtvaci.
    37Sanherib podiže tabor i ode. Vratio se u Ninivu. 38Jednoga dana, dok se klanjao u hramu svoga boga Nimroka, njegovi ga sinovi Adramelek i Sareser ubiše mačem i pobjegoše u zemlju araratsku. Na njegovo se mjesto zakralji sin mu Asar-Hadon.
Bolest Ezekijina i ozdravljenje
Iz 38.
U ono se vrijeme Ezekija razbolje nasmrt. Prorok Izaija, sin Amosov, dođe mu i reče: "Ovako veli Jahve: 'Uredi kuću svoju, jer ćeš umrijeti, nećeš ozdraviti.'" 2Ezekija se okrenu zidu i ovako se pomoli Jahvi: 3"Ah, Jahve, sjeti se da sam pred tobom hodio vjerno i poštena srca i učinio što je dobro u tvojim očima." I Ezekija briznu u gorak plač.
    4Tada dođe riječ Jahvina Izaiji: 5"Idi i reci Ezekiji: Ovako kaže Jahve, Bog oca tvoga Davida: 'Uslišao sam tvoju molitvu, vidio tvoje suze. Izliječit ću te; za tri dana uzići ćeš u Dom Jahvin. Dodat ću tvome vijeku petnaest godina. 6Izbavit ću tebe i ovaj grad iz ruku asirskoga kralja. Jest, zakrilit ću ovaj grad!'"7Izaija odgovori: "Evo ti znaka od Jahve da će učiniti što je rekao: 8sjenu koja je sišla po stupnjevima Ahazova sunčanika vratit ću za deset stupnjeva natrag." I vrati se sunce deset stupnjeva natrag po stupnjevima po kojima bijaše već sišlo.
Ezekijina pjesan
    9Pjesan Ezekije, kralja judejskoga, kada se razbolio pa ozdravio od svoje bolesti:10"Govorio sam: U podne dana svojih
        ja moram otići.
    Na vratima Podzemlja mjesto mi je
            dano
        za ostatak mojih ljeta.11Govorio sam: Vidjet više neću Jahve
        na zemlji živih,
    vidjet više neću nikoga
        od stanovnika ovog svijeta.12Stan je moj razvrgnut,
        bačen daleko,
        kao šator pastirski;
    poput tkalca moj si život namotao
        da bi me otkinuo od osnove.
    Od jutra do noći skončat ćeš me,13    vičem sve do jutra;
    kao što lav mrska kosti moje,
        od jutra do noći skončat ćeš me.14Poput laste ja pijučem,
        zapomažem kao golubica,
    uzgor mi se okreću oči,
        zauzmi se, jamči za me.15Kako ću mu govoriti
        i što ću mu reći?
        Ta on je koji djeluje.
    Slavit ću te sva ljeta svoja,
        premda s gorčinom u duši.16Gospodine, za tebe živjet će srce
            moje
        i živjet će moj duh.
    Ti ćeš me izliječiti i vratiti mi život,17    bolest će mi se pretvorit'
            u zdravlje.
    Ti si spasio dušu moju
        od jame uništenja,
    za leđa si bacio
        sve moje grijehe.18Jer Podzemlje ne slavi te,
        ne hvali te Smrt;
    oni koji padnu u rupu
        u tvoju se vjernost više ne uzdaju.19Živi, živi, jedino on te slavi
        kao ja danas.
    Otac naučava sinovima
        tvoju vjernost.20U pomoć mi, Jahve priteci,
        i mi ćemo pjevati uz harfe
    sve dane svojega života
        pred Hramom Jahvinim."
    21Izaija naloži: "Donesite oblog od smokava, privijte mu ga na čir i on će ozdraviti." 22Ezekija upita: "Po kojem ću znaku prepoznati da ću uzići u Dom Jahvin?" 
Babilonsko poslanstvo
Iz 39.
U to vrijeme posla babilonski kralj Merodak Baladan, sin Baladanov, pisma s darom Ezekiji, jer bijaše čuo da se razbolio i ozdravio. 2Ezekija se obradova tome i pokaza poslanicima svoju riznicu - srebro, zlato, miomirise i mirisavo ulje - svoju oružanu i sve što je bilo u skladištima. Nije bilo ničega u njegovu dvoru i u svemu njegovu gospodarstvu što im Ezekija nije pokazao.
    3Tada prorok Izaija dođe kralju Ezekiji i upita ga: "Što su rekli ti ljudi i odakle su došli k tebi?" Ezekija odgovori: "Došli su iz daleke zemlje, iz Babilona." 4Izaija upita dalje: "Što su vidjeli u tvojem dvoru?" Ezekija odgovori: "Vidjeli su sve što je u mojem dvoru; nema u mojim skladištima ničega što im nisam pokazao."
    5Tad Izaija reče Ezekiji: "Čuj riječ Jahve nad Vojskama: 6'Evo dolaze dani kada će sve što je u tvojem dvoru, sve što su tvoji oci nakupili do danas, biti odneseno u Babilon. Ništa neće ostati,' kaže Jahve. 7'A od sinova koji poteku od tebe, koji ti se rode, neke će uzeti da budu uškopljeni dvorani babilonskoga kralja.'" 8Ezekija odgovori Izaiji: "Povoljna je riječ koju ti je Jahve objavio." A mislio je: "Bit će barem mira i sigurnosti za moga života."
II. KNJIGA IZRAELOVE UTJEHE
Prorokov poziv
Iz 40.
"Tješite, tješite moj narod,govori Bog vaš.2Govorite srcu Jeruzalema,
        vičite mu
    da mu se ropstvo okonča,
        da mu je krivnja okajana,
    jer iz Jahvine ruke primi
        dvostruko za sve grijehe svoje."3Glas viče: "Pripravite Jahvi
        put kroz pustinju.
    Poravnajte u stepi
        stazu Bogu našemu.4Nek' se povisi svaka dolina,
        nek' se spusti svaka gora
            i brežuljak.
    Što je neravno, nek' se poravna,
        strmine nek' postanu ravni.5Otkrit će se tada Slava Jahvina
        i svako će je tijelo vidjeti,
        jer Jahvina su usta govorila."6Glas nalaže: "Viči!"
        Odgovorih: "Što da vičem?"
    - "Svako je tijelo k'o trava,
        k'o cvijet poljski sva mu dražest.7Sahne trava, vene cvijet,
        kad dah Jahvin preko njih prođe.
        Doista, narod je trava.8Sahne trava, vene cvijet,
        ali riječ Boga našeg ostaje
            dovijeka."
Navještaj bogojavljenja
9Na visoku se uspni goru,
        glasniče radosne vijesti, Sione!
    Podigni snažno svoj glas,
        glasniče radosne vijesti,
            Jeruzaleme!
    Podigni ga, ne boj se,
        reci judejskim gradovima:
        "Evo Boga vašega!"10Gle, Gospod Jahve dolazi u moći,
        mišicom svojom vlada!
    Evo s njim naplata njegova,
        a ispred njega njegova nagrada.11Kao pastir pase stado svoje,
        u ruke uzima jaganjce,
    nosi ih u svome naručju
        i brižljivo njeguje dojilice.
Božja veličina
12Tko je šakom izmjerio more
        i nebesa premjerio pedljem?
    Tko je mjericom izmjerio zemlju
        i planine na mjerila,
        a tezuljom bregove?13Tko je pokrenuo duh Jahvin,
        koji ga je uputio savjetnik?14S kim se on posvjetova,
        tko je njemu mudrost ulio,
        naučio ga putovima pravde?
    Tko li ga je naučio znanju,
        pokazao mu put k umnosti?15Gle, narodi su kao kap iz vjedra,
        vrijede kao prah na tezulji.
        Otoci, gle, lebde poput truna!16Libanon je malen za lomaču,
        a zvijeri njegovih nema dosta
            za paljenicu.17Svi narodi k'o ništa su pred njim,
        ništavilo su njemu i praznina.18S kime ćete prispodobit' Boga?
        I s kakvim ga likom usporedit'?19Ljevač lijeva idol,
        zlatar ga pozlaćuje
        i lijeva od srebra lančiće.20Siromah za prinos
        bira drvo koje ne trune;
    i vješta traži umjetnika.
        da mu načini kip nepomičan.21Zar ne znate? Zar niste čuli?
        Nije li vam odiskona otkriveno?
        Zar niste shvatili tko zasnova
            zemlju?22On stoluje vrh kruga zemaljskoga
        kom su stanovnici
            poput skakavaca.
    Kao zastor nebesa je razastro,
        kao šator za stan razapeo.23On obraća u ništa knezove,
        uništava suce zemaljske.24Tek što su zasađeni,
            tek što su posijani,
        tek što im stabljika u zemlju
            korijen pruži,
    on puhne na njih i oni posahnu,
        vihor ih k'o pljevu raznese.25"S kime ćete mene prispodobit',
        tko mi je ravan?" - kaže Svetac.26Podignite oči i gledajte:
        tko je to stvorio?
    Onaj koji na broj izvodi vojsku
            njihovu
        i koji ih sve zove po imenu.
Svemoćna Providnost
27Zašto kažeš, Jakove,
        i ti, Izraele, govoriš:
    "Moj put sakriven je Jahvi,
        Bogu mom izmiče moja pravica?"28Zar ne znaš?
        Zar nisi čuo?
    Jahve je Bog vječni,
        krajeva zemaljskih stvoritelj.
    On se ne umara, ne sustaje,
        i um je njegov neizmjerljiv.29Umornome snagu vraća,
        jača nemoćnoga.30Mladići se more i malakšu,
        iznemogli, momci posrću.31Al' onima što se u Jahvu uzdaju
        snaga se obnavlja,
    krila im rastu kao orlovima,
        trče i ne sustaju,
            hode i ne more se.
Bog zove Kira
Iz 41.
Umuknite preda mnom, otoci, nek' novu snagu narodi priberu.
    Nek' se primaknu i progovore;
        zajedno pristupimo k sudu.2"Tko je podigao s Istoka
        onog kog ukorak prati Pobjeda?
    Tko mu izručuje narode
        i kraljeve podlaže?
    Prah su pod mačem njegovim,
        k'o pljevu ih njegov luk raspršuje.3Goni ih, napreduje pouzdano,
        noge mu se ceste ne dotiču.4Tko je to učinio i izvršio?
        Onaj koji odiskona zove naraštaje,
    ja, Jahve, koji sam prvi
        i bit ću ovaj isti s posljednjima!"5Otoci gledaju
        i strah ih obuzima,
    dršću krajevi zemaljski,
        oni se bliže i već su tu.6Svatko pomaže svome drugu
        i bratu svom zbori: "Hrabro!"7Ljevač bodri zlatara,
        onaj koji gladi čekićem
        bodri onog koji kuje na nakovnju.
    On govori o spajanju: "Dobro je",
        i čavlima kip učvršćuje
        da se ne pomiče.
Bog je s Izraelom
8Ti, Izraele, slugo moja,
        Jakove, kog sam izabrao,
    potomče Abrahama,
        mojega ljubimca!9Ti koga uzeh s krajeva zemlje
        i pozvah s rubova njenih,
    ti kome rekoh: "Ti si sluga moj,
        izabrao sam te i nisam te odbacio."10Ne boj se jer ja sam s tobom;
        ne obaziri se plaho jer ja sam
            Bog tvoj.
    Ja te krijepim i pomažem ti,
        podupirem te pobjedničkom
            desnicom.11Gle, postidjet će se i smesti
        svi koji su na tebe bjesnjeli,
    bit će uništeni i propast će
        oni što se s tobom parbiše!12Tražit ćeš svoje protivnike,
        ali ih nećeš naći.
    Bit će uništeni, svedeni na ništa
        oni koji protiv tebe vojuju.13Jer ja, Jahve, Bog tvoj,
        krijepim desnicu tvoju
    i kažem ti: "Ne boj se,
        ja ti pomažem."14Ne boj se, Jakove, crviću,
        Izraele, ličinko,
    ja sam pomoć tvoja -
            riječ je Jahvina -
        Svetac Izraelov tvoj je otkupitelj.15Gle, činim te mlatilom oštrim,
        novim, dvostrukih zubaca;
    mlatit ćeš i satirati brda,
        u prah ćeš pretvoriti bregove.16Vijat ćeš ih, vjetar će ih odnijeti,
        vihor će ih raspršiti.
    A ti ćeš kliktati u Jahvi,
        dičit ćeš se Svecem Izraelovim.
Čuda novog Izlaska
17Ubogi i bijedni vodu traže,
            a nje nema!
        Jezik im se osuši od žeđi.
    Ja, Jahve, njih ću uslišiti,
        ja, Bog Izraelov, ostavit' ih neću.18U goleti bregova otvorit ću rijeke
        i posred dolova izvore.
    Pustinju ću pretvoriti u močvaru,
        a u vrela sušnu zemlju.19Posadit ću u pustinji cedar,
        bagrem, mirtu i maslinu.
    Stepu ću pošumiti čempresom,
        brijestom i šimširom zajedno.20Nek' svi vide i nek' znaju,
        nek' promisle i nek' shvate:
    ruka Jahvina to učini,
        Svetac Izraelov stvori sve.
Jahve je jedini Bog
21"Iznesite svoj spor, kaže Jahve,
        predočite dokaze, kaže kralj
            Jakovljev.22Nek' pristupe i nek' nam objave
        ono što će se zbiti.
    Ta što su nam otkrili o onom što
            bijaše,
        što se ispunilo, da o tom mislimo?
    Il' objavite što će biti,
        da doznamo ono što dolazi.23Otkrijte nam što će se poslije zbiti,
        i poznat ćemo da ste bogovi.
    Učinite nešto, dobro ili zlo,
        da se začudimo i prepadnemo
            zajedno.24Ali vi niste ništa i djela su vam
            ništavna,
        gnusan je koji vas izabere."
Jahve je prorekao Kirovu pobjedu
25Podigoh ga sa sjevera da dođe,
        zazvah ga po imenu s istoka.
    Kao blato gazio je namjesnike,
        kao što po glini lončar gazi.26Tko je to odiskona objavio da bismo
            znali,
        unaprijed prorekao da bismo rekli:
            istina je?
    Ali nikog nema tko bi objavio,
        niti koga da bi navijestio,
        niti koga da čuje riječi vaše.27Ja prvi rekoh Sionu: "Gle, evo ih";
        prvi Jeruzalemu poslah glasnika
            vijesti radosne.28        Gledao sam, ali ne bješe nikoga,
    ni jednoga od njih da savjet dade,
        da ih pitam i da odgovore.29Svi zajedno ništa su,
        ništavna su djela njihova,
        vjetar i ispraznost njihovi kipovi.
Prva pjesma o Sluzi Jahvinu
Prvi dio
Iz 42.
Evo Sluge mojega kogapodupirem,
        mog izabranika, miljenika
            duše moje.
    Na njega sam svoga duha izlio
        da donosi pravo narodima.2On ne viče, on ne diže glasa,
        niti se čuti može po ulicama.3On ne lomi napuknutu trsku
        niti gasi stijenj što tinja.
    Vjerno on donosi pravdu,4    ne sustaje i ne malakše
    dok na zemlji ne uspostavi pravo.
        Otoci žude za njegovim naukom.
Drugi dio
5Ovako govori Jahve, Bog,
        koji stvori i razastrije nebesa,
        koji rasprostrije zemlju i njeno
            raslinje,
    koji dade dah narodima na njoj
        i dah bićima što njome hode.6Ja, Jahve, u pravdi te pozvah,
        čvrsto te za ruku uzeh;
    oblikovah te i postavih te
        za Savez narodu i svjetlost pucima,7da otvoriš oči slijepima,
        da izvedeš sužnje iz zatvora,
        iz tamnice one što žive u tami.8Ja, Jahve mi je ime,
        svoje slave drugom ne dam,
        niti časti svoje kipovima.9Što prije prorekoh, evo, zbi se,
        i nove događaje ja naviještam,
    i prije negoli se pokažu,
        vama ih objavljujem.
Pobjednička pjesma
10Pjevajte Jahvi pjesmu novu,
        i s kraja zemlje hvalu njegovu,
    neka ga slavi more sa svim što je
            u njem,
        otoci i njihovi žitelji!11Nek' digne glas pustinja
            i njeni gradovi,
        nek' odjeknu naselja gdje žive
            Kedarci!
    Nek' podvikuju stanovnici Stijene,
        neka kliču s gorskih vrhova!12Nek' daju čast Jahvi
        i hvalu mu naviještaju po otocima!13Kao junak izlazi Jahve,
        kao ratnik žar svoj podjaruje.
    Uz bojni poklik i viku ratnu
        ide junački na svog neprijatelja.14"Šutjeh dugo, gluh se činjah,
        svladavah se;
    sad vičem kao žena kada rađa,
        dašćem i uzdišem.15Isušit ću brda i bregove,
        sparušiti svu zelen po njima,
    rijeke ću u stepe pretvoriti
        i močvare isušiti.16Vodit ću slijepce po cestama,
        uputit' ih putovima.
    Pred njima ću tamu u svjetlost
            obratit',
        a neravno tlo u ravno.
    To ću učiniti
        i neću propustiti.17Uzmaknut će u golemu stidu
        koji se uzdaju u kipove,
    koji ljevenim likovima govore:
        'Vi ste naši bogovi.'"
Zaslijepljenost naroda
18Čujte, gluhi!
        Progledajte, slijepi, da vidite!19Tko je slijep ako ne moj sluga,
        tko je gluh kao glasnik
            koga šaljem?
    Tko je slijep kao prijatelj,
        tko je gluh kao sluga Jahvin?20Mnogo si vidio, ali nisi mario,
        uši ti bjehu otvorene, ali nisi čuo!21Jahvi se svidjelo zbog njegove
            pravednosti
        da uzveliča i proslavi Zakon svoj.22A narod je ovaj opljačkan
            i oplijenjen,
        mladići mu stavljeni u klade,
            vrgnuti u zatvore.
    Plijene ih, a nikoga da ih izbavi;
        robe ih, a nitko da kaže: "Vrati!"23Tko od vas mari za to?
        Tko pazi i sluša unapredak?24Tko je pljačkašu izručio Jakova
        i otimačima Izraela?
    Nije li Jahve,
        protiv koga smo griješili,
    čijim putima ne htjedosmo hoditi,
        čiji Zakon nismo slušali?25Zato izli na Izraela žarki gnjev svoj
        i strahote ratne:
    plamen ga okruži odasvud,
        al' on ni to nije shvatio;
    sažeže ga,
        al' on ni to k srcu ne uze.
Oslobođenje Izraela
Iz 43.
Sada ovako govori Jahve,koji te stvorio, Jakove,
        koji te sazdao, Izraele:
    "Ne boj se, jer ja sam te otkupio;
        imenom sam te zazvao: ti si moj!2Kad preko vode prelaziš,
            s tobom sam;
        ili preko rijeke, neće te preplaviti.
    Pođeš li kroz vatru, nećeš izgorjeti,
        plamen te opaliti neće.3Jer ja sam Jahve, Bog tvoj,
        Svetac Izraelov, tvoj spasitelj.
    Za otkupninu tvoju dajem Egipat,
        mjesto tebe dajem Kuš i Šebu.4Jer dragocjen si u mojim očima,
        vrijedan si i ja te ljubim.
    Stog i dajem ljude za tebe
        i narode za život tvoj.5Ne boj se
        jer ja sam s tobom.
    S istoka ću ti dovest' potomstvo
        i sabrat ću te sa zapada.6Reći ću sjeveru: 'Daj mi ga!'
        a jugu 'Ne zadržavaj ga!'
    Sinove mi dovedi izdaleka
        i kćeri moje s kraja zemlje,7sve koji se mojim zovu imenom
        i koje sam na svoju slavu stvorio,
        koje sam sazdao i načinio."
Jahve je jedini Bog
8Izvedi narod slijep, premda oči ima,
        i gluh, premda uši ima.9Neka se saberu sva plemena
        i neka se skupe narodi.
    Tko je od njih to prorekao
        i davno navijestio?
    Nek' dovedu svjedoke da se
            opravdaju,
        neka se čuje da se može reći:
            "Istina je!"10Jer vi ste mi svjedoci,
            riječ je Jahvina,
        i moje sluge koje sam izabrao,
    da biste znali i vjerovali
        i uvidjeli da sam to ja.
    Prije mene nijedan bog nije bio
            načinjen
        i neće poslije mene biti.11Ja, ja sam Jahve,
        osim mene nema spasitelja.12Ja sam prorekao, spasio i navijestio,
        i nema među vama tuđinca!
    Vi ste mi svjedoci, riječ je Jahvina,
        a ja sam Bog 13od vječnosti -
            ja jesam!
    I nitko iz ruke moje ne izbavlja;
        što učinim, tko izmijeniti može?
Uništenje Babilona
14Ovako govori Jahve,
        otkupitelj vaš, Svetac Izraelov:
    "Radi vas poslah protiv Babilona,
        oborit ću prijevornice zatvorima
        i Kaldejci će udarit u kukanje.15Ja sam Jahve, Svetac vaš,
        stvoritelj Izraelov, kralj vaš!"
Čudesa novog Izlaska
16Ovako govori Jahve,
        koji put po moru načini
        i stazu po vodama silnim;17koji izvede bojna kola i konje,
        vojsku i junake,
    i oni padoše da više ne ustanu,
        zgasnuše, kao stijenj se utrnuše.18Ne spominjite se onog što se zbilo,
        nit' mislite na ono što je prošlo.19Evo, činim nešto novo;
        već nastaje. Zar ne opažate?
    Da, put ću napraviti u pustinji,
        a staze u pustoši.20Slavit će me divlje zvijeri,
        čaglji i nojevi,
    jer vodu ću stvorit' u pustinji,
        rijeke u stepi,
        da napojim svoj narod,
            izabranika svoga.21I narod koji sam sebi sazdao
        moju će kazivati hvalu!
Nezahvalnost Izraelova
22Ali me ti, Jakove, nisi zazvao,
        niti si se zamorio oko mene,
            Izraele!23Nisi mi prinosio ovce za paljenicu,
        nisi me častio žrtvama.
    A ja te silio nisam na prinose,
        nisam ti dodijavao ištući kada.24Nisi mi kupovao za novac trsku,
        nisi me sitio salom svojih žrtava;
    nego si me grijesima svojim mučio,
        bezakonjem svojim dosađivao mi.25A ja, ja radi sebe opačine tvoje
            brišem
        i grijeha se tvojih ne spominjem.26Podsjeti me, zajedno se sporimo,
        govori ti da se opravdaš.27Prvi je otac tvoj sagriješio,
        posrednici tvoji od mene se
            odmetnuli,28    knezovi su tvoji oskvrnuli Svetište.
    Tad izručih Jakova prokletstvu,
        i poruzi Izraela.
Blagoslov Izraela
Iz 44.
Sad čuj, Jakove, slugo moj,Izraele, kog sam izabrao.2Ovako kaže Jahve, koji te stvorio,
        koji te od utrobe sazdao
            i pomaže ti:
    "Ne boj se, Jakove, slugo moja,
        Ješurune, kog sam izabrao.3Jer na žednu ću zemlju vodu izliti
        i po tlu sušnome potoke.
    Izlit ću duh svoj na tvoje
            potomstvo
        i blagoslov na tvoja pokoljenja.4Rast će kao trava pokraj izvora,
        kao vrbe uz vode tekućice.5Jedan će reći: 'Ja sam Jahvin',
        drugi će se zvati imenom
            Jakovljevim.
    Treći će sebi na ruci napisati:
            'Jahvin'
        i nazvat će se imenom
            Izraelovim."
Samo je Jahve Bog
6Ovako govori kralj Izraelov
        i otkupitelj njegov,
        Jahve nad Vojskama:
    "Ja sam prvi i ja sam posljednji:
        osim mene Boga nema.7Tko je kao ja? Nek' ustane i govori,
        nek' navijesti i nek' mi razloži!
    Tko je od vječnosti otkrio što se
            zbilo?
        Nek' nam navijesti što će još doći!8Ne plašite se, ne bojte se:
        nisam li vam to odavna navijestio
            i otkrio?
    Vi ste mi svjedoci: ima li Boga
            osim mene?
        Ima li Stijene? Ja ne znam!"
Protiv idolopoklonstva
    9Tko god pravi kipove, ništavan je, i dragocjenosti njegove ne koriste ničemu. Svjedoci njihovi ništa ne vide i ništa ne znaju, da im budu na sramotu. 10Tko pravi boga i lijeva kip da od toga korist ne očekuje? 11Gle, svi će štovatelji likova biti osramoćeni, izrađivači njihovi više od bilo koga. Nek' se saberu svi i pojave: prepast će se i postidjeti odjednom.
    12Kovač ga izrađuje na živu ugljevlju, čekićem ga oblikuje, snažnom ga rukom obrađuje. Gladan je i iznemogao; ne pije vode, iscrpljuje se.
    13Drvodjelja uzima mjeru, pisaljkom lik ocrta, ostruže ga dlijetom, šestarom ga zaokruži i izdjelja ga po uzoru na lik ljudski, kao lijepo ljudsko obličje, da stoji u hramu. 14Bijaše sebi nasjekao cedre, uzeo čempres ili hrast koje je za se njegovao među šumskim drvećem; ili je posadio bor koji raste od kiše. 15Čovjeku su dobra za vatru; uzima ih da se ogrije; pali ih da ispeče kruh. Ali od njih djelja i boga pred kojim pada ničice, pravi kip i klanja mu se. 16Polovinom od toga naloži, dakle, oganj, peče meso na žeravi, jede pečenku i siti se: grije se i govori: "Ah, grijem se i uživam uz vatru." 17Ali od onoga što preostane pravi sebi boga, svog kumira, pada pred njim ničice i klanja mu se i moli: "Spasi me, jer si ti moj bog."
    18Ne znaju oni i ne razumiju: zaslijepljene su im oči pa ne vide, i srce pa ne shvaćaju. 19Takav ne razmišlja, nema u njega znanja ni razbora da sebi kaže: "Polovinom od ovoga naložio sam oganj, na žeravici ispekao kruh, ispržio meso koje sam pojeo, pa zar ću od ostatka načiniti gnusobu? Zar ću se komadu drveta klanjati?"
    20On voli pepeo, zavodi ga prevareno srce. Neće spasti svog života i nikad neće reći: "Nije li varka ovo u mojoj desnici?"
Opomena
21Sjeti se toga, Jakove,
        i ti, Izraele, jer si sluga moj!
    Ja sam te stvorio i sluga si mi,
        Izraele, neću te zaboraviti!22Kao maglu rastjerao sam tvoje
            opačine
        i grijehe tvoje poput oblaka.
    Meni se obrati
        jer ja sam te otkupio.
Pjesma radosnica
23Kličite, nebesa, jer je Jahve učinio!
        Orite se, dubine zemljine!
    Odjekujte radošću, planine,
        i vi, šume, sa svim svojim drvećem!
    Jer Jahve je otkupio Jakova,
        proslavio se u Izraelu!
Snaga Jahvina
24Ovako govori Jahve, otkupitelj tvoj
        i tvorac tvoj od utrobe:
    "Ja sam Jahve koji sam sve stvorio,
        koji sam nebesa sam razapeo
        i učvrstio zemlju bez pomoći ičije.25Ja osujećujem znamenja vrača,
        i čarobnjake u luđake promećem;
    silim mudrace da ustuknu
        i mudrost im obraćam u bezumlje,26ali potvrđujem riječ sluge svojega,
        ispunjam naum svojih glasnika.
    Ja govorim Jeruzalemu: 'Naseli se!'
        I gradovima judejskim:
            'Sagradite se!'
        Iz razvalina ja ih podižem.27Ja govorim moru: 'Presahni!
        Presušujem ti rijeke.'28Ja govorim Kiru: 'Pastiru moj!'
        I on će sve želje moje ispuniti
    govoreći Jeruzalemu: 'Sagradi se!'
        i Hramu: 'Utemelji se!'"
Proroštvo o Kiru
Iz 45.
Ovako govori Jahve o Kiru,pomazaniku svome:
        "Primih ga za desnicu
    da pred njim oborim narode
        i raspašem bokove kraljevima,
    da rastvorim pred njim vratnice,
        da mu nijedna vrata ne budu
            zatvorena.2Ja ću hoditi pred tobom
        da poravnam uzvisine,
    da razbijem mjedene vratnice,
        da slomim željezne prijevornice.3Dajem ti tajna blaga
        i skrivena bogatstva,
    da bi spoznao da sam ja Jahve
        koji te zovem po imenu,
            Bog Izraelov.4Radi sluge svog Jakova
        i Izraela, svog izabranika,
    po imenu ja te pozvah,
        imenovah te premda me znao nisi.5Ja sam Jahve i nema drugoga;
        osim mene Boga nema.
    Iako me ne poznaš, naoružah te:6    nek' se znade od istoka do zapada
        da izvan mene sve je ništavilo."
Proroštvo o spasenju
    Ja sam Jahve i nema drugoga;7    ja tvorim svjetlost i stvaram tamu.
    Ja stvaram sreću i dovodim nesreću,
        ja, Jahve, činim sve to.8Rosite, nebesa, odozgo,
        i oblaci, daždite pravednošću.
    Neka se rastvori zemlja
        da procvjeta spasenje,
    da proklija izbavljenje!
        Ja, Jahve, stvaram sve.
Moć Jahvina
9Jao onome tko raspravlja
            s tvorcem svojim,
        a sud je među glinenim sudovima!
    Kaže li glina lončaru: "Što radiš?"
        ili djelo njegovo: "Kljast si!"10Jao onom koji kaže ocu:
            "Što si rodio?"
        Ili ženi: "Što si na svijet dala?"11Ovako govori Jahve,
        Svetac Izraelov, njegov tvorac:
    "Zar je vaše da me o mojoj djeci
            pitate
        i da mi nad djelom ruku mojih
            zapovijedate?12Ja sam načinio zemlju
        i čovjeka na njoj stvorio;
    svojim sam rukama razapeo nebesa
        i zapovijedam svim vojskama
            njihovim.13Ja sam ga podigao da pobijedi
        i poravnao sam mu sve putove.
    On će obnoviti moj Grad
        i sužnje moje vratiti
    bez otkupnine i naknade."
        Tako kaže Jahve nad Vojskama.
Obraćenje naroda
14Ovako govori Jahve:
    "Ratari Egipta i trgovci Kuša,
        i Sebejci, ljudi rasta visoka,
    prijeći će tebi i tvoji će biti;
        za tobom će ići okovani,
    tebi će se klanjati
        i molit će ti se:
    'Jedino je kod tebe Bog,
            nema drugoga;
        ništavni su bogovi.'"15Doista ti si Bog skriveni,
        Bog Izraelov, Spasitelj.16Postidjet će se
        i poniknut će svi zajedno,
    otići će u ruglu
        oni koji prave kipove.17A Jahve će vječnim spasenjem
        spasit' Izraela.
    Nećete se postidjeti
        i nećete poniknuti dovijeka.
Očitost Jahvina djela
18Da, ovako govori Jahve,
        nebesa Stvoritelj - on je Bog -
    koji je oblikovao i sazdao zemlju,
        koji ju je učvrstio
    i nije je stvorio pustu,
        već ju je uobličio za obitavanje:
        "Ja sam Jahve i nema drugoga.19Nisam govorio u tajnosti,
        u zakutku mračne zemlje.
    Nisam rekao potomstvu Jakovljevu:
        'Tražite me u pustoši.'
    Ja, Jahve, govorim pravo
        i naviještam čestito."
Jahve je sveopći Bog
20"Saberite se i dođite,
        pristupite zajedno,
        svi preživjeli od naroda!
    Neznalice puke oni su što nose
            kip izrađen od drveta
        i mole boga koji ih spasit' ne može.21Objavite, iznesite svoje dokaze,
        svjetujte se zajedno:
    tko je to od davnine navijestio
        i od tada prorekao?
    Nisam li ja, Jahve?
        Nema drugoga boga do mene;
    Boga pravednog i Spasitelja
        osim mene nema.22Obratite se k meni da se spasite,
        svi krajevi zemlje,
        jer ja sam Bog i nema drugoga!23Sobom se samim kunem,
        iz mojih usta izlazi istina,
        riječ neopoziva,
    da će se preda mnom prignuti
            svako koljeno,
        mnome će se svaki jezik zaklinjati24govoreći: 'Jedino je u Jahvi
        pobjeda i snaga!'"
    K njemu će doći, postiđeni,
        svi što na nj su bjesnjeli.25U Jahvi će pobijediti i proslavit se
        sve potomstvo Izraelovo!
Belov pad
Iz 46.
Pade Bel! Sruši se Nebo!Prte svoje kipove na životinje
            i stoku,
    nose ih kao breme,
        teret što zamara.2Padaju, ruše se svi zajedno,
        ne mogu spasiti one što ih nose,
        nego i sami u ropstvo odlaze.3"Slušajte me, kućo Jakovljeva,
        i svi koji ostadoste od kuće
            Izraelove!
    Ja sam vas ponio tek što se rodiste,
        i nosio vas od krila materina.4Do starosti vaše ja ću ostat' isti,
        do vaših sjedina podupirat ću vas.
    To sam činio; nosit ću vas i dalje,
        pomagati vas, izbavljati.
Jahve je neusporediv
5S kime biste me usporedili
            i izjednačili,
        s kime prispodobili:
            komu da sam sličan?6Vade zlato iz kese
        i tezuljom mjere srebro,
    pa naimlju zlatara da od njeg boga
            načini
        te pred njim padaju ničice
            i klanjaju se.7Dižu ga na rame i nose ga,
        onda ga stavljaju na njegovo
            mjesto;
        on stoji i ne miče se s njega.
    Prizivaju li ga, on ne odgovara
        i nikog ne spasava od nevolje
            njegove.
Jahve je gospodar budućnosti
8Sjetite se toga i budite ljudi,
        uzmite to k srcu, otpadnici,9    sjetite se prošlosti pradavne:
    ja sam Bog i nema drugoga;
        Bog, nitko mi sličan nije!10Onaj sam koji od početka
            svršetak otkriva
        i unaprijed javlja što još se nije
            zbilo!
    Ja kažem: Odluka će se moja
            ispuniti,
        izvršit ću sve što mi je po volji.11S istoka zovem grabljivicu,
        iz daleke zemlje zovem čovjeka
            svog nauma.
    Rekao sam - ispunit ću,
        naumio sam - izvršit ću.12Slušajte me, vi koji gubite srčanost
        i koji ste daleko od pobjede.13Primičem svoju pobjedu,
        nije više daleko,
        spasenje moje zakasniti neće.
    Na Sion ću spas staviti,
        u Izraela svoju slavu."
Plač nad Babilonom
Iz 47.
Spusti se, sjedni u prašinu,djevice, kćeri babilonska!
    Sjedni na zemlju, bez prijestolja,
        kćeri kaldejska!
    Jer, neće te više zvati
        nježnom i tankoćutnom.2Uzmi mlin i melji brašno!
        Skini prijevjes,
    podigni skut, razgali bedra,
        prijeđi preko rijeke!3Nek' se golotinja tvoja otkrije,
        nek' se sramota tvoja pokaže!
    Ja ću se osvetiti,
        odvraćat' me nitko neće.4Otkupitelj naš,
        ime mu je Jahve nad Vojskama,
        Svetac Izraelov, kaže:5"Sjedi šutke, u mrak se povuci,
        kćeri kaldejska.
    Jer, neće te više zvati
        vladaricom kraljevstava.6Razgnjevih se na svoj narod,
        oskvrnuh svoju baštinu.
    Tebi ih u ruke izručih,
        a ti im ne iskaza milosti.
    Na starce si stavljala
        jaram svoj preteški.7Govorila si: 'Dovijeka
        gospodaricom ću ostati.'
    Nikad nisi to k srcu uzela
        ni pomislila kako će se završiti.8A sad poslušaj, razvratnice,
        koja sjediš bezbrižno
    i u srcu svom govoriš:
        'Ja, i nitko drugi!
    Nikad neću obudovjeti,
        neću djece izgubiti!'9Stići će te oboje,
        za tren, u isti dan!
    Izgubit ćeš djecu, obudovjet ćeš!
        Punom će te mjerom snaći oboje,
    pokraj svega tvojeg vračanja
        i množine tvojih zaklinjanja!10U zloću si se svoju uzdala,
        govorila si: 'Nitko me ne vidi!'
    Mudrost tvoja i znanje
        zavedoše te.
    U svom si srcu govorila:
        'Ja i nitko drugi!'11Zlo će te snaći -
        nećeš ga presresti;
    oborit će se na te nesreća -
        nećeš je odvratiti;
    doći će na te propast iznenada -
        nećeš je predvidjeti.12Ustraj, dakle, u svojim zaklinjanjima
        i u tolikim svojim čaranjima,
        oko kojih si se trudila od mladosti.
    Možda će ti biti od koristi?
        Možda ćeš s njima strah utjerati?13Izmoriše te mnogi tvoji savjetnici!
        Nek' ustanu samo da te spase
    oni koji premjeravaju nebesa,
        koji promatraju zvijezde
    i koji svakog mjeseca proriču
        ono što će te snaći.14Gle, oni će biti poput pljeve,
        oganj će ih sažeći.
    Ni sami sebe neće izbaviti
        iz zagrljaja plamenoga.
    Neće ostat' ni žerave da se tko ogrije,
        ni ognjišta da uza nj posjedne!15Takvi će ti biti vrači tvoji,
        oko kojih si se trudila od mladosti!
    Poći će svaki svojim putem,
        i nikog neće biti da te spasi."
Jahve - jedini gospodar budućnosti
Iz 48.
Čujte ovo, kućo Jakovljeva,vi koji se zovete
            imenom Izraelovim
        i koji ste izišli iz voda Judinih!
    Vi koji se Jahvinim imenom kunete
        i slavite Boga Izraelova,
        ali ne u istini i pravdi.2Jer vi se nazivate po Svetome gradu
        i oslanjate se na Boga Izraelova,
        Jahve nad Vojskama njemu je ime.3Dogođaje prošle odavna sam
            navijestio,
        iz mojih su izišli usta
    i ja sam ih objavio,
        učinih brzo, i zbi se.4Jer znao sam da si tvrdokoran,
        da ti je šija žila gvozdena
        i čelo da ti je mjedeno.5Zato sam ti već onda navijestio,
        javio ti prije nego što se zbilo,
    da ne bi rekao: "Moj kip učini to,
        rezani moj lik i ljeveni kip
            zapovjediše tako!"6Čuo si i vidio sve to;
        zar ne priznaješ?
    A sada navijestit ću ti nešto novo,
        otajno, što još ne znaš;7ovog je trena stvoreno, a ne odavna,
        o tome dosad nisi ništa čuo,
        da ne bi rekao: "Znao sam."8Nisi o tome čuo ni znao,
        niti se uho tvoje prije otvorilo,
    jer znadoh da ćeš se iznevjeriti
        i da te od utrobe majčine zovu
            otpadnikom.9Radi imena svoga odgađah
            svoj gnjev,
        radi časti svoje susprezah se
            da te ne uništim.10Gle, pročistio sam te poput srebra,
        iskušao te u talioniku nevolje.11Sebe radi činih tako, sebe radi!
        Ta zar da se ime moje obeščasti?
        Slave svoje drugome ne dam!
Kir - miljenik Jahvin
12Čuj me, Jakove,
        Izraele, koga sam pozvao:
    Ja jesam, ja sam prvi,
        ja sam i posljednji.13Ruka moja zemlju utemelji,
        desnica mi razape nebesa.
    Pozovem ih samo,
        i odmah dolaze.14Saberite se svi i čujte:
        tko je od njih to prorekao?
    "Onaj koga Jahve ljubi ispunit će
            volju moju
        nad Babilonom i nad potomstvom
            kaldejskim."15Ja rekoh i pozvah ga,
        vodih ga i pomogoh u naumu.16Pristupite k meni i počujte ovo:
        "Od početka nisam vam govorio
            tajno,
    i kad se zbivalo, bijah ondje."
        - "A sada me Gospod Jahve šalje
            s duhom svojim."
Namjere Jahvine s Izraelom
17Ovako govori Jahve, otkupitelj tvoj,
        Svetac Izraelov:
    "Ja, Jahve, Bog tvoj,
        tvojem dobru te učim,
        vodim te putem kojim ti je ići.18O, da si pazio na zapovijedi moje,
        kao rijeka sreća bi tvoja bila,
        a pravda tvoja kao morski valovi!19Potomstva bi tvojeg bilo kao pijeska,
        a poroda utrobe tvoje
            kao njegovih zrnaca!
    Nikad ti se ime ne bi zatrlo
        niti izbrisalo preda mnom!"
Pjesma izlaska iz Babilona
20Izađite iz Babilona,
        bježite iz Kaldeje!
    Glasno kličući, kazujte,
        objavljujte, do nakraj zemlje
            razglasite!
        Govorite: "Jahve je otkupio slugu
            svoga Jakova!21Nisu žeđali dok ih je kroz pustinju
            vodio;
        iz stijene je za njih vodu izbio,
        rascijepio je pećinu
            i potekla je voda."22"Nema mira opakima," kaže Jahve.
Druga pjesma o Sluzi Jahvinu
Iz 49.
Čujte me, otoci,slušajte pomno, narodi daleki!
    Jahve me pozvao od krila materina,
        od utrobe majke moje spomenuo
            se moga imena.2Od usta mojih britak mač je načinio,
        sakrio me u sjeni ruke svoje,
    od mene je oštru načinio strijelu,
        sakrio me u svome tobolcu.3Rekao mi: "Ti si Sluga moj, Izraele,
        u kom ću se proslaviti!"4A ja rekoh: "Zaludu sam se mučio,
        nizašto naprezao snagu."
    Ipak, kod Jahve je moje pravo,
        kod mog Boga nagrada je moja.
    A sad govori Jahve,
        koji me od utrobe Slugom svojim
            načini,
    da mu vratim natrag Jakova,
        da se sabere Izrael.5Proslavih se u očima Jahvinim,
        Bog moj bijaše mi snaga.6I reče mi:
    "Premalo je da mi budeš Sluga,
        da podigneš plemena Jakovljeva
        i vratiš Ostatak Izraelov,
    nego ću te postaviti za svjetlost
            narodima,
        da spas moj do nakraj zemlje
            doneseš."
Slavni povratak
7Ovako govori Jahve,
        otkupitelj Izraelov, Svetac njegov,
    onome kog preziru i odbacuju narodi,
        sluzi silničkome:
    "Kad vide, dići će se kraljevi,
        bacit će se ničice knezovi,
    zbog Jahve, koji je vjernost svoju
            pokazao,
        Sveca Izraelova, koji te izabrao."8Ovako govori Jahve:
    "U vrijeme milosti ja ću te uslišiti,
        u dan spasa ja ću ti pomoći.
    Sazdao sam te i postavio
        za Savez narodu,
    da zemlju podignem,
        da nanovo razdijelim baštinu
            opustošenu,9da kažeš zasužnjenima: 'Iziđite!'
        a onima koji su u tami:
            'Dođite na svjetlo!'
    Oni će pasti uzduž svih putova,
        i paša će im biti po svim goletima.10Neće više gladovat' i žeđati,
        neće ih mučiti žega ni sunce,
    jer vodit će ih onaj koji im se
            smiluje,
        dovest će ih k izvorima vode.11Sve gore svoje obratit će u putove,
        i ceste će se moje povisiti."12Gle, jedni dolaze izdaleka,
        drugi sa sjevera i sa zapada,
        a neki iz zemlje sinimske.13Kličite, nebesa, veseli se, zemljo,
        podvikujte, planine, od veselja;
    jer Jahve tješi narod svoj,
        on je milosrdan nevoljnima.14Sion reče: "Jahve me ostavi,
        Gospod me zaboravi."15"Može li žena zaboravit' svoje dojenče,
        ne imat' sućuti za čedo
            utrobe svoje?
    Pa kad bi koja i zaboravila,
        tebe ja zaboraviti neću.16Gle, u dlanove sam te svoje urezao,
        zidovi tvoji svagda su mi pred
            očima.17Obnovitelji tvoji hitaju,
        rušioci tvoji i pustošitelji odlaze
            od tebe.18Obazri se oko sebe i pogledaj:
        sabiru se svi i dolaze k tebi.
    Života mi moga" - riječ je Jahvina -
        "svima ćeš se njima zaodjenuti
            k'o nakitom,
        i njima ćeš se k'o nevjesta ukrasiti!19Jest, tvoje ruševine, tvoje razvaline
        i tvoja zemlja poharana
    pretijesna će biti žiteljima tvojim
        kad se udalje oni što te zatirahu.20Opet će na tvoje uši reći
        sinovi kojih si bila lišena:
    'Pretijesno mi je mjesto ovo,
        makni se da se mogu smjestiti.'21I ti ćeš se u srcu svom zapitati:
        'Tko mi rodi sve ove?
    Bijah bez djece, neplodna,
        prognana i odbačena,
        pa tko ih podiže?
    Bijah, eto, sama ostala,
        a oni gdje su bili?'"22Ovako govori Gospod Jahve:
    "Evo, dajem rukom znak narodima
        i zastavu svoju dižem plemenima.
    Vratit će ti u naručju sinove,
        nosit će ti kćeri na plećima.23Kraljevi će biti tvoji skrbnici,
        a kneginje im tvoje dojkinje.
    Klanjat će ti se licem do zemlje
        i prah će lizat s tvojih nogu.
    I znat ćeš da sam ja Jahve:
        koji se u me uzdaju,
            neće se posramiti."24Može li se otet plijen junaku?
        Može li sužanj pobjeć pobjedniku?25Da, ovako govori Jahve:
    "Bit će oduzet sužanj junaku,
        pobjeći će plijen pobjedniku!
    S onima koji se s tobom spore
        ja ću se sporiti,
        tvoju djecu ja ću izbaviti;26tlačiteljima ću tvojim dati
            njihovo meso za jelo
        i svojom krvlju opit će se kao
            moštom.
    I znat će svako tijelo
        da sam ja Jahve, Spasitelj tvoj,
        i da je tvoj okupitelj
            Silni Jakovljev."
Stalnost spasenja
Iz 50.
Ovako govori Jahve:"Gdje je otpusno pismo
            vaše matere
        kojim sam je otpustio?
    Ili tko je od mojih vjerovnika taj
        komu sam vas prodao?
    Zbog bezakonja ste svojih prodani,
        zbog nevjere je mati vaša
            otpuštena.2Zašto ne nađoh nikoga kad sam
            došao?
        Zašto se ne odazva nitko kad sam
            zazvao?
    Zar mi je ruka prekratka da izbavi,
        ili u meni snage nema
            da oslobodim?
    Gle, prijetnjom svojom isušujem
            more,
        u pustinje rijeke pretvaram;
    njihove se ribe raspadaju jer
            vode nema
        i od žeđi ugibaju.3Nebesa oblačim u tminu
        i kostrijet im dajem za pokrivač!"
Treća pjesma o Sluzi Jahvinu
A. Govori Sluga
4Gospod Jahve dade mi jezik vješt
        da znam riječju krijepiti umorne.
    Svako jutro on mi uho budi
        da ga slušam kao učenici.5Gospod Jahve uši mi otvori:
        ne protivih se niti uzmicah.6Leđa podmetnuh onima što me
            udarahu,
        a obraze onima što mi bradu
            čupahu,
    i lica svojeg ne zaklonih
        od uvreda ni od pljuvanja.7Gospod mi Jahve pomaže,
        zato se neću smesti.
    Zato učinih svoj obraz k'o kremen
        i znam da se neću postidjeti.8Blizu je onaj koji mi pravo daje.
        Tko će se pravdati sa mnom?
        Iziđimo zajedno!
    Tko je protivnik moj u parnici?
        Nek' mi se približi!9Gle, Gospod mi Jahve pomaže,
        tko će me osuditi?
    Svi će se oni k'o haljina izlizati,
        moljac će ih razjesti.
B. Poslušajte Slugu!
10"Tko god se od vas Jahve boji,
        nek' posluša glas Sluge njegova!
    Tko u tmini hodi,
        bez tračka svjetlosti,
    nek' se uzda u ime Jahvino,
        nek' se na Boga svog osloni.11Ali svi vi oganj palite,
        raspirujete žeravicu.
    Idite u plamenove ognja svojega
        i u žeravu koju raspiriste.
    Tako će vam moja učiniti ruka:
        ležat ćete u mukama.
Spas Abrahamovih sinova
Iz 51.
Čujte me, vi koji za pravdomtežite,
        koji Jahvu tražite;
    pogledajte stijenu iz koje ste
            isječeni
        i jamu duboku iz koje ste izvađeni.2Pogledajte oca svoga Abrahama
        i Saru koja vas porodi!
    Jest, sam bijaše kad sam ga pozvao,
        al' sam ga blagoslovio i umnožio."3Jest, Jahvi se sažalio Sion,
        sažalile mu se njegove razvaline.
    Pustaru će njegovu učiniti poput
            Edena,
        a stepu poput Vrta Jahvina.
    Klicanje i radost njim će odjekivat',
        i zahvalnice i glas hvalospjeva.
Jahve će suditi svijet
4"Pomno me slušaj, puče moj,
        počujte me, narodi!
    Jer od mene Zakon dolazi
        i moje pravo za svjetlo narodima.5Brzo će stići pravda moja,
        moje će spasenje doći kao
            svjetlost.
    Moja će mišica suditi narodima.
        Mene očekuju otoci
        i u moju se mišicu uzdaju.6K nebu oči podignite,
        na zemlju dolje pogledajte.
    K'o dim će se rasplinut' nebesa,
        zemlja će se k'o haljina istrošit',
        kao komarci nestat će joj žitelji.
    Ali će spasenje moje trajati dovijeka,
        i pravdi mojoj neće biti kraja.7Poslušajte me, vi koji poznajete
            pravo,
        narode kojima je moj Zakon u srcu.
    Ne bojte se poruge ljudske,
        ne plašite se uvreda!8Jer moljac će ih razjesti kao haljinu,
        crv će ih rastočiti kao vunu.
    Ali će pravda moja trajati dovijeka
        i spas moj od koljena do koljena."
Jahvino buđenje
9Probudi se! Probudi se!
        Opaši se snagom, mišice Jahvina!
    Probudi se, kao u dane davne,
        za drevnih naraštaja.
    Nisi li ti rasjekla Rahaba
        i probola Zmaja?10Nisi li ti isušila more,
        vodu velikog bezdana,
    i od dubine morske put načinila
        da njime prolaze otkupljeni?11Vratit će se oni što ih je
            oslobodio Jahve
        i s radosnim kricima doći će
            na Sion.
    Vječna će sreća biti nad glavama,
        pratit će ih klicanje i radost,
        nestat će tuge i jecaja.
Jahve, svemoćni tješitelj
12Ja, ja sam tješitelj vaš.
        Tko si ti da se bojiš
    smrtna čovjeka i sina čovječjeg,
        koji je kao trava?13Zaboravio si Jahvu, svoga Stvoritelja,
        koji razastrije nebesa
        i koji zemlju utemelji;
    sveudilj strepiš, svaki dan,
        od tlačiteljeve jarosti.
    Kao da je pregnuo da te uništi.
        Ali gdje je sad jarost tlačiteljeva?
Spasenje
    14Doskora će biti slobodan sužanj, neće umrijeti u jami, niti će mu kruha nedostajati. 15Jer, ja sam Jahve, Bog tvoj, koji burkam more da mu valovi buče, ime mi je Jahve nad Vojskama. 16Svoje sam ti riječi stavio u usta, u sjenu svoje ruke sakrio sam te kad sam razastro nebesa, utemeljio zemlju i rekao Sionu: "Ti si narod moj!"
Buđenje Jeruzalema
17Probudi se, probudi se,
        ustani, Jeruzaleme!
    Ti koji si pio iz ruke Jahvine
        čašu gnjeva njegova.
    Ispio si pehar opojni,
        do dna ga iskapio.18Od svih sinova koje je rodio
        ne bješe nikog da ga vodi;
    od svih sinova koje je podigao
        ne bješe nikog da ga pridrži.19Ovo te dvoje pogodilo
        - tko da te požali? -
    pohara i rasap, glad i mač
        - tko da te utješi?20Sinovi ti leže obamrli
        po uglovima svih ulica,
    kao antilopa u mreži,
        puni gnjeva Jahvina,
        prijetnje Boga tvojega.21Zato čuj ovo, bijedniče,
        pijan, ali ne od vina.22Ovako govori Jahve, Gospod tvoj,
        tvoj Bog, branitelj tvoga naroda:
    "Iz ruke ti, evo, uzimam
        čašu opojnu, pehar gnjeva svojega:
        nećeš ga više piti.23Stavit ću je u ruke
            tvojim tlačiteljima,
        onima koji su ti govorili:
        'Prigni se da prijeđemo!'
    I ti si im leđa kao tlo podmetao,
        kao put za prolaznike.
Iz 52.
Probudi se! Probudi se!Odjeni se snagom, Sione!
    Odjeni se najsjajnijim haljinama,
        Jeruzaleme, grade sveti,
    jer više neće k tebi ulaziti
        neobrezani i nečisti.2Otresi prah sa sebe, ustani,
        izgnani Jeruzaleme!
    Skini okov sa svog vrata,
        izgnana kćeri sionska."
Narod u sužanjstvu
    3Jest, ovako govori Jahve: "Bili ste prodani nizašto i bit ćete otkupljeni bez novaca." 4Jest, ovako govori Gospod Jahve: "Moj je narod sišao nekoć u Egipat da se ondje nastani kao stranac, potom ga Asirci nizašto potlačiše. 5Ali sada, čemu sam ja ovdje - riječ je Jahvina - kad je moj narod bio bez razloga porobljen, a gospodari njegovi likuju - riječ je Jahvina - i bez prestanka se danomice ime moje huli. 6Zato će narod moj poznati moje ime i shvatit će u onaj dan da sam ja koji govorim: 'Evo me!'"
Buđenje Jahve i Jeruzalema
7Kako su ljupke po gorama
        noge glasonoše radosti
    koji oglašava mir, nosi sreću,
        i spasenje naviješta
    govoreć Sionu:
        "Bog tvoj kraljuje!"8Čuj, stražari ti glas podižu,
        zajedno svi kliču od radosti,
    jer na svoje oči vide
        gdje se na Sion vraća Jahve.9Radujte se, kličite,
        razvaline jeruzalemske,
    jer je Jahve utješio narod svoj
        i otkupio Jeruzalem.10Ogolio je Jahve svetu svoju mišicu
        pred očima svih naroda,
    da svi krajevi zemaljski vide
        spasenje Boga našega.11Odlazite, odlazite, iziđite odatle,
        ne dotičite ništa nečisto!
    Iziđite iz njegove sredine! Očistite se,
        vi koji nosite posude Jahvine!12Jer nećete izići u hitnji,
        niti ćete ići bježeći,
    jer će vam prethodnica biti Jahve,
        a zalaznica Bog Izraelov!
Četvrta pjesma o Sluzi Jahvinu
13Gle, uspjet će Sluga moj,
        podignut će se, uzvisit' i proslaviti!14Kao što se mnogi užasnuše
            vidjevši ga
        - tako mu je lice bilo neljudski
            iznakaženo
        te obličjem više nije naličio
            na čovjeka -15tako će on mnoge zadiviti narode
        i kraljevi će pred njim usta
            stisnuti
    videć' ono o čemu im nitko nije
            govorio,
        shvaćajuć' ono o čemu nikad
            čuli nisu:
Iz 53.
"Tko da povjeruje u ono štonam je objavljeno,
        kome se otkri ruka Jahvina?"2Izrastao je pred njim poput izdanka,
        poput korijena iz zemlje sasušene.
    Ne bijaše na njem ljepote ni sjaja
        da bismo se u nj zagledali,
        ni ljupkosti da bi nam se svidio.3Prezren bješe, odbačen od ljudi,
        čovjek boli, vičan patnjama,
    od kog svatko lice otklanja,
        prezren bješe, odvrgnut.4A on je naše bolesti ponio,
        naše je boli na se uzeo,
    dok smo mi držali
        da ga Bog bije i ponižava.5Za naše grijehe probodoše njega,
        za opačine naše njega satriješe.
    Na njega pade kazna -
            radi našeg mira,
        njegove nas rane iscijeliše.6Poput ovaca svi smo lutali
        i svaki svojim putem je hodio.
    A Jahve je svalio na nj
        bezakonje nas sviju.7Zlostavljahu ga, a on puštaše,
        i nije otvorio usta svojih.
    K'o jagnje na klanje odvedoše ga;
        k'o ovca, nijema pred onima
            što je strižu,
        nije otvorio usta svojih.8Silom ga se i sudom riješiše;
        tko se brine za njegovu sudbinu?
    Da, iz zemlje živih ukloniše njega,
        za grijehe naroda njegova
            nasmrt ga izbiše.9Ukop mu odrediše među zločincima,
        a grob njegov bi s bogatima,
    premda nije počinio nepravde
        nit' su mu usta laži izustila.10Al' se Jahvi svidje da ga pritisne
            bolima.
        Žrtvuje li život svoj za naknadnicu,
    vidjet će potomstvo,
            produžit' sebi dane
        i Jahvina će se volja po njemu
            ispuniti.11Zbog patnje duše svoje vidjet će
            svjetlost
        i nasititi se spoznajom njezinom.
    Sluga moj pravedni opravdat će
            mnoge
        i krivicu njihovu na sebe uzeti.12Zato ću mu mnoštvo dati u baštinu
        i s mogućnicima plijen će dijeliti,
    jer sam se ponudio na smrt
        i među zlikovce bio ubrojen,
    da grijehe mnogih ponese na sebi
        i da se zauzme za zločince.
Plodnost Jeruzalema
Iz 54.
Kliči, nerotkinjo, koja nisirađala;
        podvikuj od radosti, ti što ne znaš
            za trudove!
    Jer osamljena više djece ima
        negoli udata, kaže Jahve.2Raširi prostor svog šatora,
        razastri, ne štedi platna svog
            prebivališta,
        produži mu užeta, kolčiće učvrsti!3Jer proširit ćeš se desno i lijevo.
        Tvoje će potomstvo zavladat'
            narodima
        i napučit će opustjele gradove.
Ljubav Jahvina
4Ne boj se, nećeš se postidjeti;
        na srami se, nećeš se crvenjeti.
    Zaboravit ćeš sramotu svoje mladosti
        i više se nećeš spominjati rugla
            udovištva svoga.5Jer suprug ti je tvoj Stvoritelj,
        ime mu je Jahve nad Vojskama;
    tvoj je Otkupitelj Svetac Izraelov,
        Bog zemlje svekolike on se zove.6Jest, k'o ženu ostavljenu,
            u duši ucviljenu,
        Jahve te pozvao.
    Zar se smije otpustiti žena
            svoje mladosti,
        pita Bog tvoj.7"Za kratak trenutak ostavih tebe,
        al' u sućuti velikoj opet ću te
            prigrliti.8U provali srdžbe sakrih načas
        od tebe lice svoje,
    al' u ljubavi vječnoj smilovah se tebi,"
        govori Jahve, tvoj Otkupitelj.9"Bit će mi k'o za Noinih dana,
        kad se zakleh da vode Noine
        neće više preplaviti zemlju;
    tako se zaklinjem da se više neću
        na tebe srditi nit' ću ti prijetiti.10Nek' se pokrenu planine
            i potresu brijezi,
        al' se ljubav moja neće odmać'
            od tebe,
    nit' će se pokolebati moj Savez mira,"
        kaže Jahve koji ti se smilovao.
Novi Jeruzalem
11"O nevoljnice, vihorom vitlana,
            neutješna,
        gle, postavit ću na smaragd
            tvoje kamenje
        i na safir tvoje temelje.12Od rubina dići ću ti kruništa,
        vrata tvoja od prozirca,
        ograde ti od dragulja.13Svi će ti sinovi Jahvini biti učenici,
        i velika će biti sreća djece tvoje.14Na pravdi ćeš biti zasnovana.
        Odbaci tjeskobu, nemaš se čega
            bojati,
        odbaci strah jer ti se neće primaći.15Ako li te napadnu, neće doći od
            mene;
        tko se na te digne, zbog tebe će
            pasti.16Gle, ja sam stvorio kovača
        koji raspaljuje žeravu
        i vadi iz nje oružje da ga kuje.
    Ali stvorih i zatornika da uništava.17    Neće uspjeti oružje protiv tebe
            skovano.
    Dokazat ćeš da je zao svaki jezik
        što na te udari na sudu.
    To je baština slugu Jahvinih,
        to im je pobjeda od mene" -
            riječ je Jahvina.
Hrana ubogih
Iz 55.
"O svi vi koji ste žedni,dođite na vodu;
        ako novaca i nemate, dođite.
    Bez novaca i bez naplate
        kupite vina i mlijeka!2Zašto da trošite novac na ono
            što kruh nije
        i nadnicu svoju na ono što ne siti?
    Mene poslušajte, i dobro ćete jesti
        i sočna ćete uživati jela.3Priklonite uho i k meni dođite,
        poslušajte, i duša će vam živjeti.
Savez
    Sklopit ću s vama Savez vječan,
        Savez milosti Davidu obećanih."4Evo, učinih te svjedokom pucima,
        knezom i zapovjednikom narodima.5Evo, pozvat ćeš narod koji
            ne poznaješ,
        i narod koji te ne zna dohrlit će
            k tebi
    radi Jahve, Boga tvojega,
        i Sveca Izraelova,
            jer on te proslavio.
Blizina Jahvina
6Tražite Jahvu dok se može naći,
        zovite ga dok je blizu!7Nek' bezbožnik put svoj ostavi,
        a zlikovac naume svoje.
    Nek' se vrati Gospodu,
            koji će mu se smilovati,
        k Bogu našem jer je velikodušan
            u praštanju.8"Jer misli vaše nisu moje misli
        i puti moji nisu vaši puti,"
            riječ je Jahvina.9"Visoko je iznad zemlje nebo,
        tako su puti moji iznad vaših
            putova,
        i misli moje iznad vaših misli."
Moć Jahvine riječi
    10"Kao što daždi i sniježi s neba bez prestanka dok se zemlja ne natopi, oplodi i ozeleni da bi dala sjeme sijaču i kruha za jelo, 11tako se riječ koja iz mojih usta izlazi ne vraća k meni bez ploda, nego čini ono što sam htio i obistinjuje ono zbog čega je poslah."
Završetak knjige
12Da, s radošću ćete otići
        i u miru ćete biti vođeni.
    Gore će i brda klicati od radosti
            pred vama
        i sva će stabla u polju pljeskati.13Umjesto trnja rast će čempresi,
        umjesto koprive mirta će nicati.
    I bit će to Jahvi na slavu,
        kao znak vječan, neprolazan.
III. TREĆI DIO KNJIGE PROROKA IZAIJE
Jahve prihvaća obrednike
Iz 56.
Ovako govori Jahve: "Držite se prava i činite pravdu, jer će uskoro doći moj spas i objaviti se moja pravednost."
    2Blago čovjeku koji čini tako i sinu čovječjem što se toga pridržava: koji poštuje subotu da je ne oskvrni i koji ruke svoje čuva od svakoga zla djela.
    3Neka sin tuđinčev koji je prionuo uz Jahvu ne govori: "Jamačno će me Jahve odvojiti od svojega naroda." Neka uškopljenik ne govori: "Ja sam, evo, tek suho drvo."
    4Jer ovako govori Jahve: "S uškopljenicima koji obdržavaju subotu, koji izabiru što je meni drago i ostanu postojani u Savezu mome - 5podići ću u kući svojoj i među svojim zidovima spomenik i ime, bolje nego sinovima i kćerima, dat ću im vječno ime koje neće biti iskorijenjeno.
    6A sinove tuđinske koji pristadoše uz Jahvu da mu služe i da ljube ime Jahvino i da mu budu službenici, koji poštuju subotu i ne oskvrnjuju je i postojani su u Savezu mome, 7njih ću dovesti na svoju svetu goru i razveseliti u svojem Domu molitve. Njihove žrtve paljenice i klanice bit će ugodne na mojem žrtveniku, jer će se Dom moj zvati Dom molitve za sve narode."
    8Riječ je Gospoda Jahve koji sabire raspršene Izraelce: "Sabrat ću ih još povrh onih koji su već sabrani."
Nedostojnost glavara
9Sve zvijeri poljske, dođite jesti,
        i sve vi, zvijeri šumske!10Svi su mu stražari slijepi,
        i ništa ne shvaćaju.
    Svi su oni psi nijemi,
        ne mogu lajati.
    Sanjaju i drijemlju,
        najmilije im spavati.11Psi su to proždrljivi, nezasitni;
        pastiri su to bez razbora:
    svaki svojim putem okreće,
        svaki za dobitkom svojim.12"Dođite, donijet ću vina;
        napit ćemo se pića žestoka,
    i sutra će biti kao danas,
        izobilje veliko, preveliko!"
Iz 57.
Pravednik gine,i nitko ne mari.
    Uklanjaju ljude pobožne,
        i nitko ne shvaća.
    Da, zbog zla uklonjen je pravednik2    da bi ušao u mir.
    Tko god je pravim putem hodio
        počiva na svom ležaju.3Pristupite sad, sinovi vračarini,
        leglo preljubničko i bludničko!4S kim se podrugujete,
        na koga razvaljujete usta
        i komu jezik plazite?
    Niste li vi porod grešan
        i leglo lažljivo?5Vi koji se raspaljujete
            među hrašćem,
        pod svakim zelenim drvetom,
    žrtvujući djecu u dolinama
        i u rasjelinama stijena!
Proročka tužaljka protiv idolopoklonstva
 6Dio je tvoj među oblucima potočnim,
        oni, oni su baština tvoja.
    Njima izlijevaš ljevanicu,
        njima prinosiš darove!
        Zar da se time ja utješim?7Na gori visokoj, uzdignutoj,
        svoj si ležaj postavila
    i popela se onamo
        da prinosiš žrtvu klanicu.8Za vrata i dovratke
        metnula si spomen svoj;
    daleko od mene svoj ležaj raskrivaš,
        penješ se na nj i širiš ga.
    Pogađala si se s onima
        s kojima si voljela lijegati,
    sve si više bludničila s njima
        gledajuć' im mušku snagu.9S uljem za Molekom trčiš,
        s pomastima mnogim,
    nadaleko posla glasnike svoje,
        strovali ih u Podzemlje.10Iscrpljena si od tolikih lutanja,
        al' nisi rekla: "Beznadno je!"
    Snagu si svoju nanovo našla
        te nisi sustala.11Koga si se uplašila i pobojala
        da si se iznevjerila,
    da se više nisi mene spominjala,
        niti si me k srcu uzimala?
    Šutio sam, zatvarao oči,
        zato me se nisi bojala.12Ali ću objavit' o tvojoj pravdi
        i djela ti tvoja neće koristiti.13Kad uzmeš vikati, nek' te izbave
        kipovi koje si skupila,
    sve će ih vjetar raznijeti,
        vihor će ih otpuhnuti.
    A tko se u me uzda, baštinit
            će zemlju
        i zaposjest će svetu goru moju.
Pjesma utjehe
14Govorit će se:
    Naspite, naspite, poravnajte put!
        Uklonite zapreke s puta
            mog naroda!
15Jer ovako govori Višnji i Uzvišeni,
        koji vječno stoluje
        i ime mu je Sveti:
    "U prebivalištu visokom i svetom
            stolujem,
        ali ja sam i s potlačenim
            i poniženim,
    da oživim duh smjernih,
        da oživim srca skrušenih.
16Jer neću se prepirati dovijeka
        ni vječno se ljutiti:
    preda mnom bi podlegao duh
        i duše što sam ih stvorio.
17Zbog grijeha lakomosti njegove
            razgnjevih se,
        udarih ga i sakrih se rasrđen.
    Ali on okrenu za srcem svojim
18i vidjeh putove njegove.
    Izliječit ću ga, voditi
        i utješit' one što s njime tuguju -
19stavit ću hvalu na usne njihove.
    Mir, mir onom tko je daleko
            i tko je blizu,"
        govori Jahve, "ja ću te izliječiti."
20Al' opaki su poput mora uzburkanog
        koje se ne može smiriti,
    valovi mu mulj i blato izmeću.
21"Nema mira grešnicima!"
            govori Bog moj.
Post
Iz 58.
Viči iz sveg grla, ne suspeži se!Glas svoj poput roga podigni.
    Objavi mom narodu njegove zločine,
        domu Jakovljevu grijehe njegove.
2Dan za danom oni mene traže
        i žele znati moje putove,
    kao narod koji vrši pravdu
        i ne zaboravlja pravo Boga svoga.
    Od mene ištu pravedne sudove
        i žude da im se Bog približi:
    3"Zašto postimo ako ti ne vidiš,
        zašto se trapimo ako ti ne znaš?"
    Gle, u dan kad postite
            poslove nalazite
        i na posao gonite radnike svoje.
4Gle, vi postite da se prepirete
            i svađate
        i da pesnicom bijete siromahe.
    Ne postite više kao danas,
        i čut će vam se glas u visini!
5Zar je meni takav post po volji
        u dan kad se čovjek trapi?
    Spuštati kao rogoz glavu k zemlji,
        sterati poda se kostrijet i pepeo,
    hoćeš li to zvati postom
        i danom ugodnim Jahvi?
6Ovo je post koji mi je po volji,
        riječ je Jahve Gospoda:
    Kidati okove nepravedne,
        razvezivat' spone jarmene,
    puštati na slobodu potlačene,
        slomiti sve jarmove;
7podijeliti kruh svoj s gladnima,
        uvesti pod krov svoj beskućnike,
    odjenuti onog koga vidiš gola
        i ne kriti se od onog
            tko je tvoje krvi.
8Tad će sinut' poput zore
            tvoja svjetlost,
        i zdravlje će tvoje brzo procvasti.
    Pred tobom će ići tvoja pravda,
        a Slava Jahvina bit će ti
            zalaznicom.
9Vikneš li, Jahve će ti odgovorit,
        kad zavapiš, reći će: "Evo me!"
    Ukloniš li iz svoje sredine jaram,
        ispružen prst i besjedu bezbožnu,
10dadeš li kruha gladnome,
        nasitiš li potlačenog,
    tvoja će svjetlost zasjati u tmini
        i tama će tvoja kao podne postati,
11Jahve će te vodit' bez prestanka,
        sitit će te u sušnim krajevima.
    On će krijepit' kosti tvoje
        i bit ćeš kao vrt zaljeven,
    kao studenac
        kojem voda nikad ne presuši.
12I ti ćeš gradit' na starim razvalinama,
        dići ćeš temelje budućih koljena.
    Zvat će te popravljačem pukotina
        i obnoviteljem cesta do naselja.
O šabatu
13Zadržiš li nogu da ne pogaziš subotu
        i u sveti dan ne obavljaš poslove;
    nazoveš li subotu milinom
        a časnim dan Jahvi posvećen;
    častiš li ga odustajuć' od puta,
        bavljenja poslom i pregovaranja -
14tad ćeš u Jahvi svoju milinu naći,
        i ja ću te provesti po zemaljskim
            visovima,
    dat ću ti da uživaš u baštini oca
            tvog Jakova,
        jer Jahvina su usta govorila.
Psalam
Iz 59.
Ne, nije ruka Jahvina prekratkada spasi,
        niti mu je uho otvrdlo da ne bi čuo,
2nego su opačine vaše jaz otvorile
        između vas i Boga vašega.
    Vaši su grijesi lice njegovo zastrli,
        i on vas više ne sluša.
3Jer ruke su vaše u krvi ogrezle,
        a vaši prsti u zločinima.
    Usne vam izgovaraju laž,
        a jezik podlost mrmlja.
4Nitko s pravom tužbu ne podiže,
        niti koga sude po istini.
    U ništavilo se uzdaju, laž kazuju,
        začinju zloću, a rađaju bezakonje.
5Legu jaja gujina,
        tkaju mrežu paukovu;
    pojede li tko njihovo jaje, umire,
        razbije li ga, iz njega ljutica izlazi.
6Njihovim tkanjem nemoguće se
            odjenuti,
        ne možeš se pokriti njihovom
            rukotvorinom.
    Rukotvorine su njihove djela
            zločinačka,
        rukama svojim čine nasilje.
7Noge njihove u zlo hitaju
        i brze su da krv nevinu proliju.
    Misli su im misli zločinačke,
        pustoš i propast na njinim su
            putima.8Put mira oni ne poznaju,
        na stazama njihovim nema pravice.
    Iskrivili su svoje putove,
        tko njima kreće mira ne poznaje.
9Stog' se pravo od nas udaljilo,
        zato pravda ne dopire do nas.
    Nadasmo se svjetlosti, a ono tama;
        i vidjelu, a ono u tmini hodimo.
10Pipamo kao slijepci duž zida,
        tapkamo kao bez očiju.
    Spotičemo se u podne k'o u sumraku,
        sasvim zdravi, kao da smo mrtvi.
11Svi mumljamo kao medvjedi
        i gučemo tužno kao golubovi.
    Očekivasmo Sud, a njega nema,
        i spasenje - od nas je daleko.
12Jer mnogo je naših opačina pred
            tobom
        i grijesi naši protiv nas svjedoče.
    Doista, prijestupi su naši pred nama,
        mi znademo svoju krivicu;
13pobunili smo se i zanijekali Jahvu,
        odmetnuli se od Boga svojega,
    govorili podlo, odmetnički,
        mrmljali u srcu riječi lažljive.
14Tako je potisnuto pravo,
        i pravda mora stajati daleko.
    Jer na trgu posrnu istina
        i poštenju nema više pristupa.
Jahve na djelu
15Vjernosti je ponestalo,
        a tko izbjegava zlo, bude opljačkan.
    Jahve vidje, i ne bi mu milo
        što nema pravice.
16Vidje da nema čovjeka,
        začudi se što nema posrednika.
    Tad mu pomože njegova mišica
        i njegova ga pravda poduprije.
17Pravednost je obukao k'o oklop,
        stavio na glavu kacigu spasenja.
    Osvetom se odjenuo k'o haljom,
        ogrnu se revnošću kao plaštem.
18Vratit će svakome po njegovim
            djelima:
        gnjev svojim protivnicima,
            odmazdu dušmanima.
19Sa zapada vidjet će ime Jahvino
        i Slavu njegovu s istoka sunčanog.
    Jer doći će kao uska rijeka
        koju goni dah Jahvin.
20Ali doći će Otkupitelj Sionu,
        i onima od sinova Jakovljevih
    koji se obrate od svog otpadništva,
        riječ je Jahvina.
Proroštvo
    21"A ovo je moj Savez s njima," govori Jahve. "Duh moj koji je na tebi i riječi moje koje stavih u tvoja usta neće izići iz usta tvojih ni usta tvojega potomstva, ni iz usta potomstva tvojih potomaka, od sada pa dovijeka," veli Jahve.
Uskrsnuće Jeruzalema
Iz 60.
Ustani, zasini, jer svjetlosttvoja dolazi,
        nad tobom blista Slava Jahvina.
2A zemlju, evo, tmina pokriva,
        i mrklina narode!
    A tebe obasjava Jahve,
        i Slava se njegova javlja
            nad tobom.
3K tvojoj svjetlosti koračaju narodi,
        i kraljevi k istoku tvoga sjaja.
4Podigni oči, obazri se:
        svi se sabiru, k tebi dolaze.
    Sinovi tvoji dolaze izdaleka,
        kćeri ti nose u naručju.
5Gledat ćeš tad i sjati radošću,
        igrat će srce i širit' se,
    jer k tebi će poteći bogatstvo mora,
        blago naroda k tebi će pritjecati.
6Mnoštvo deva prekrit će te,
        jednogrbe deve iz Midjana i Efe.
    Svi će iz Šebe doći
        donoseći zlato i tamjan
        i hvale Jahvi pjevajući.
7Sva stada kedarska u tebi će se
            sabrati,
        ovnovi nebajotski bit će ti
            na službu.
    Penjat će se k'o ugodna žrtva
            na moj žrtvenik,
        proslavit ću Dom Slave svoje!
8Tko su oni što lebde poput oblaka,
        k'o golubovi prema golubinjacima
            svojim?
9Da, to se zbog mene sabiru brodovi,
        lađe su taršiške pred njima
    da izdaleka dovezu tvoje sinove,
        a s njima srebro njihovo i zlato,
    zbog imena Jahve, Boga tvojega,
        zbog Sveca Izraelova koji te
            proslavi.
10Zidine će tvoje obnoviti stranci
        i kraljevi njihovi služit će ti.
    U svojoj srdžbi ja sam te udario,
        al' u svojoj naklonosti opet ti se
            smilovah.
11Vrata će tvoja biti otvorena svagda,
        ni danju ni noću neće se zatvarati,
    da propuste k tebi bogatstva naroda
        s kraljevima koji ih vode.
12Jer propast će narod i kraljevstvo
        koje ti ne bude htjelo služiti,
        i ti će se narodi sasvim zatrti.
13K tebi će doći slava Libanona,
        čempresi, jele i brijestovi skupa,
    da ukrase prostor mojega Svetišta,
        podnožje će moje proslaviti!
14K tebi će, sagnuti, dolaziti sinovi
            tvojih tlačitelja,
        pred noge ti padat' koji te
            prezirahu.
    Nazivat će te Gradom Jahvinim,
        Sionom Sveca Izraelova.
15Zato što si bio ostavljen,
        omražen, izbjegavan,
    učinit ću te vječnim ponosom,
        radošću od koljena do koljena.
16Ti ćeš sisati mlijeko naroda,
        sisat ćeš grudi kraljeva.
    I znat ćeš da sam ja, Jahve,
            Spasitelj tvoj,
        Silni Jakovljev, tvoj Otkupitelj.
17Mjesto mjedi, donijet ću zlato;
        mjesto željeza, donijet ću srebro;
    mjesto drva, mjed;
        mjesto kamena, željezo.
    Za glavara tvoga postavit ću Mir,
        Pravdu za vladara.
18Više se neće slušat' o nasilju
            u tvojoj zemlji
        ni o pustošenju i razaranju
            na tvojem području.
    Zidine ćeš svoje nazivati Spasom,
        Slavom svoja vrata.
19Neće ti više sunce biti svjetlost
            danju
        nit' će ti svijetlit' mjesečina,
    nego će Jahve biti tvoje
            vječno svjetlo
        i tvoj će Bog biti tvoj sjaj.
20Sunce tvoje neće više zalaziti
        nit' će ti mjesec pomrčati,
    jer će Jahve biti tvoje vječno svjetlo,
        i okončat će se dani tvoje žalosti.
21Svi u tvom narodu bit će pravednici
        i posjedovat će zemlju dovijeka,
    mog nasada izdanci, mojih ruku
            djelo,
        da bih se u njima proslavio.
22Od najmanjega postat će tisuća,
        od neznatnoga moćan narod.
    Ja, Jahve, govorio sam;
        u pravo ću vrijeme izvršiti.
Prorokov poziv
Iz 61.
Duh Jahve Gospoda na meni je, jer me Jahve pomaza,
    posla me da radosnu vijest donesem
            ubogima,
        da iscijelim srca slomljena;
    da zarobljenima navijestim slobodu
        i oslobođenje sužnjevima;
2da navijestim godinu milosti Jahvine
        i dan odmazde Boga našega;
    da razveselim ožalošćene na Sionu
3i da im dadem vijenac mjesto
            pepela,
    ulje radosti mjesto ruha žalosti,
        pjesmu zahvalnicu mjesto duha
            očajna.
    I zvat će ih Hrastovima pravde,
        Nasadom Jahvinim - na slavu
            njegovu.
4Oni će nanovo dići drevne razvaline,
        sazdati opet mjesta poharana,
        ruševine prošlih pokoljenja.
5Tuđinci će doći da vam stada pasu,
        stranci će vam biti ratari
            i vinogradari.
6A vas će zvati "Svećenici Jahvini",
        nazivat će vas "Službenici
            Boga našega".
    Uživat ćete bogatstva naroda,
        blagom se njihovim dičiti.
7Dvostruka bijaše njihova sramota
        - rug i prezir bijahu im baština -
    zato će u zemlji svojoj baštinit'
            dvostruko,
        njihova će biti radost vječita.
8Jer ja, Jahve, ljubim pravdu,
        a mrzim grabež nepravedni.
    Vjerno ću ih nagraditi
        i sklopiti s njima Savez vječni.
9Slavno će im biti sjeme među pucima
        i potomstvo među narodima.
    Tko god ih vidi, prepoznat će
        da su sjeme što ga Jahve
            blagoslovi.
10Radošću silnom u Jahvi se radujem,
        duša moja kliče u Bogu mojemu,
    jer me odjenu haljinom spasenja,
        zaogrnu plaštem pravednosti,
    kao ženik kad sebi vijenac stavi
        il' nevjesta kad se uresi nakitom.
11Kao što zemlja tjera svoje klice,
        kao što u vrtu niče sjemenje,
    učinit će Gospod da iznikne pravda
        i hvala pred svim narodima.
Druga pjesma o uskrsnuću Jeruzalema
Iz 62.
Sionu za ljubav neću šutjeti,Jeruzalema radi neću mirovati
    dok pravda njegova ne zasine
            k'o svjetlost,
        dok njegovo spasenje ne plane
            k'o zublja.2I puci će vidjet' tvoju pravednost,
        i tvoju slavu svi kraljevi;
    prozvat će te novim imenom
        što će ga odrediti usta Jahvina.3U Jahvinoj ćeš ruci biti kruna divna
        i kraljevski vijenac na dlanu
            Boga svog.4Neće te više zvati Ostavljenom
        ni zemlju tvoju Opustošenom,
    nego će te zvati Moja milina,
        a zemlju tvoju Udata,
    jer ti si milje Jahvino
        i zemlja će tvoja imat' supruga.5Kao što se mladić ženi djevicom,
        tvoj će se graditelj tobom oženiti;
    i kao što se ženik raduje nevjesti,
        tvoj će se Bog tebi radovati.6Na zidine tvoje, Jeruzaleme,
        stražare sam postavio:
    ni danju ni noću
        ne smiju zašutjeti.
    O, vi koji podsjećate Jahvu,
        vama nema počinka!7I ne dajte mu mira
        dok ne obnovi Jeruzalem,
        dok ga opet slavom na zemlji ne
            učini.8Zakle se Gospod desnicom
        i mišicom svojom snažnom:
    "Neću više dati žita tvoga
        za hranu neprijateljima.
    Neće više tuđinci piti tvoga vina
        o kojem si teško radio.9Neka ga jedu oni koji su ga želi
        i neka hvale Jahvu,
    neka ga piju oni što su ga trgali
        u predvorju mojega Svetišta!"
Završna pjesma
10Prođite, prođite kroz vrata,
        poravnajte put narodu!
    Nasipajte, nasipajte cestu,
        uklonite s nje kamenje.
    Podignite stijeg narodima!11Evo, Jahve oglasuje
        do nakraj zemlje:
    "Recite kćeri sionskoj:
        Evo, dolazi tvoj spasitelj.
    Evo, s njim naplata njegova
        i njegova nagrada ispred njega!12Oni će se zvati 'Sveti narod',
        'Otkupljenici Jahvini'.
    A tebe će zvati 'Traženi' -
        'Grad neostavljeni'."
Apokaliptička pjesma
Iz 63.
Tko je taj što dolazi iz Edoma,iz Bosre, u haljinama crvenim?
    Tko je taj što veličanstveno odjenut
        pun snage korača?
    - Ja sam to koji naučavam pravdu,
        velik kad spasavam!2- Zašto je crvena tvoja haljina
        i odijelo kao u onog koji gazi
            u kaci?3- U kaci sam sam gazio,
        od naroda nikog ne bijaše.
    U gnjevu ih svom izgazih
        i zgnječih u svojoj jarosti.
    Krv mi njihova poprska haljine,
        iskaljah svu odjeću svoju.4Jer dan osvete bijaše mi u srcu,
        došla je godina mojeg otkupljenja.5Ogledah se, al' ne bješe pomoćnika!
        Začudih se, al' ne bješe potpore.
    Tada mi je moja mišica pomogla
        i moja me srdžba poduprla.6U gnjevu svom satrijeh narode,
        u bijesu sve ih izgazih
        i zemlju polih krvlju njihovom!
Psalam
7Slavit ću ljubav Jahvinu,
        slavna djela njegova -
    za sve što nam Jahve učini,
        za veliku dobrotu domu Izraelovu
    što nam je iskaza u svojoj samilosti,
        u obilju svoje ljubavi.8Reče: "Dosta, oni su narod moj,
        sinovi koji se neće iznevjeriti!"
    I on im posta Spasiteljem
        u svim njihovim tjeskobama.9Nije slao poslanika ni anđela
        nego ih je sam spasio.
    U svojoj ljubavi i samilosti
        sam ih je otkupio,
    podigao ih i nosio
        u sve dane od davnine.10Ali se oni odmetnuše,
        ožalostiše sveti Duh njegov.
    Zato im je postao neprijatelj
        i sam je na njih zavojštio.11Spomenuše se tad davnih dana
        i sluge njegova Mojsija:
    "Gdje li je onaj koji izvuče iz vode
        pastira stada svojega?
    Gdje je onaj koji udahnu u njega
        Duh svoj sveti?12Koji je Mojsijevu desnicu
        vodio veličanstveno
            svojom mišicom,
    koji vodu pred njima razdvoji
        i steče sebi ime vječno;13koji ih provede dnom bezdana
        kao konja po pustinji
        i nisu se spoticali?14Poput stoke što silazi u dolinu,
        Duh Jahvin vodio ih počivalištu.
    Tako si ti vodio narod svoj
        i slavno ime sebi stekao.15Pogledaj s nebesa i vidi
        iz prebivališta svoga svetog
            i slavnog.
    Gdje li je ljubomora tvoja i snaga?
        Zar se susteglo ganuće tvog srca
        i samilost tvoja prema meni?
    Ah, sućuti nam svoje ne ustegni,16    jer Otac si naš!
    Abraham nas ne poznaje
        i ne spominje nas se Izrael;
    Jahve, ti si naš Otac,
        Otkupitelj naš - ime ti je
            oduvijek.17Zašto, o Jahve, zašto nas puštaš
            da lutamo
        daleko od tvojih putova,
    zašto si dao da nam srce otvrdne
        da se tebe više ne bojimo?
    Vrati se, radi slugu svojih
        i radi plemena što su tvoja
            baština!18Zašto bezbožnici gaze tvoje Svetište,
        a neprijatelji naši blate tvoju
            svetinju?19Odavna postadosmo kao oni
            kojima više ne vladaš
        i koji tvoje ime više ne nose.
    O, da razdreš nebesa i siđeš,
        da ime svoje objaviš neprijateljima:
    pred licem tvojim tresla bi se brda,
        pred tobom bi drhtali narodi,
Iz 64.
kao kad oganj suho granjezapali
        i vatra vodu zakuha!2Čineć' djela strahotna, neočekivana,
        silazio si i brda su se tresla
            pred tobom!3Odvijeka se čulo nije,
        uho nijedno nije slušalo,
        oko nijedno nije vidjelo,
    da bi koji bog, osim tebe,
            takvo što činio
        onima koji se uzdaju u njega.4Pomažeš onima što pravdu čine
            radosno
        i tebe se spominju na putima
            tvojim;
    razgnjevismo te, griješismo,
        od tebe se odmetnusmo.5Tako svi postasmo nečisti,
        a sva pravda naša
            k'o haljine okaljane.
    Svi mi k'o lišće otpadosmo
        i opačine naše k'o vjetar nas
            odnose.6Nikog nema da tvoje ime prizove,
        da se probudi i osloni o tebe.
    Jer lice si svoje od nas sakrio
        i predao nas u ruke
            zločinima našim.7Pa ipak, naš si otac, o Jahve:
        mi smo glina, a ti si naš lončar -
        svi smo mi djelo ruku tvojih.8Ne srdi se, Jahve, odveć žestoko,
        ne spominji se bez prestanka
            naše krivice.
        De pogledaj - ta svi smo mi narod
            tvoj!9Opustješe sveti gradovi tvoji,
        Sion pustinja posta,
        i pustoš Jeruzalem.10Dom, svetinja naša i ponos naš,
        u kom te oci naši slavljahu,
    ognjem izgori
        i sve su nam dragocjenosti
            opljačkane.11Zar ćeš se na sve to, Jahve, sustezati,
        zar ćeš šutjet' i ponižavati nas
            odveć žestoko?
Besjeda protiv idolopoklonstva
Budućnost Jeruzalema
Iz 65.
Potražiše me koji ne pitahuza me,
        nađoše me koji me ne tražahu;
    rekoh: "Evo me! Evo me!"
        narodu koji ne prizivaše ime moje.2Svagda sam pružao ruku narodu
            odmetničkom,
        koji hodi putem zlim, za mislima
            svojim,3narodu koji me bez prestanka
            u lice srdi:
        žrtvuju po vrtovima, kad prinose
            na opekama,4na grobovima stanuju
        i noće na skrovitim mjestima,
    jedu svinjetinu,
        meću u zdjele jela nečista.5I još govore: "Ukloni se!
        Ne prilazi mi da te ne posvetim."
    Oni su mi dim u nosu,
        oganj što gori povazdan.6Evo, sve je napisano preda mnom:
        neću ušutjet' dok im ne platim,
        dok im ne platim u njedra,7za bezakonja vaša i vaših otaca,
        sva zajedno - govori Jahve.
    Koji su prinosili kad na gorama
        i pogrđivali me na brežuljcima -
    izmjerit ću im u krilo
        plaću za djela prijašnja.8Ovako govori Jahve:"Kao što o soku u grozdu vele:
        'Ne uništavajte ga, u njemu je
            blagoslov!'
    tako ću učiniti i ja radi slugu svojih,
        neću sve uništiti.9Izvest ću iz Jakova potomstvo,
        a iz Jude baštinika gora svojih;
    baštinit će ih odabranici moji,
        i moje će se sluge ondje naseliti.10Šaron će postati pašnjak ovcama,
        a nizina akorska počivalište
            govedima -
        narodu mojem koji mene traži.11A vi koji ste Jahvu ostavili,
        koji ste zaboravili Svetu goru
            moju,
    koji pripremate stol Gadu,
        koji Meniju naljev lijevate,12za mač sam vas odredio -
        past ćete ničice da vas kolju.
    Jer zvao sam vas, a vi se niste
            odazvali,
        govorio sam, a vi niste slušali,
    nego ste činili što je zlo u očima
            mojim,
        izabirali ste što mi nije po volji."13Stog ovako Jahve Gospod govori:
    "Evo, sluge će moje jesti,
        a vi ćete gladovati.
    Evo, sluge će moje piti,
        a vi ćete žeđati.
    Evo, sluge će se moje veseliti,
        a vi ćete se stidjeti.14Evo, sluge će se moje radovati
            od sreće u srcu,
        a vi ćete vikati od boli u srcu
        i kukati duše slomljene!15Ime ćete svoje ostaviti
        za kletvu mojim izabranicima:
    'Tako te ubio Jahve!'
        A sluge svoje on će zvati
            drugim imenom.16Tko se u zemlji bude blagoslivljao,
        nek' se blagoslivlje Bogom vjernim.
    I tko se u zemlji bude kleo,
        nek' se kune Bogom vjernim.
    Jer prijašnje će nevolje biti
            zaboravljene,
        od očiju mojih bit će sakrivene.17Jer, evo, ja stvaram
        nova nebesa i novu zemlju.
    Prijašnje se više neće spominjati
        niti će vam na um dolaziti.18Veselite se i dovijeka kličite
        zbog onoga što ja stvaram;
    jer, evo, od Jeruzalema stvaram
            klicanje,
        od naroda njegova radost.19I klicat ću nad Jeruzalemom,
        radovat' se nad svojim narodom.
    U njemu više neće čuti
        ni plača ni vapaja.20U njemu više neće biti
        novorođenčeta koje živi malo dana
        ni starca koji ne bi godina svojih
            navršio:
    najmlađi će umrijet' kao stogodišnjak,
        a tko ne doživi stotinu godina
        prokletim će se smatrati.21Gradit će kuće i stanovat' u njima,
        saditi vinograde i uživati
            rod njihov.22Neće se više graditi da drugi stanuju
        ni saditi da drugi uživa:
    vijek naroda moga bit će k'o vijek
            drveta,
        izabranici moji dugo će uživati
            plodove ruku svojih.23Neće se zalud mučiti
        i neće rađati za smrt preranu,
    jer će oni s potomcima svojim
        biti rod blagoslovljenika Jahvinih.24Prije nego me zazovu,
        ja ću im se odazvat';
    još će govoriti,
        a ja ću ih već uslišiti.25Vuk i jagnje zajedno će pasti,
        lav će jesti slamu k'o govedo;
        al' će se zmija prahom hraniti.
    Nitko neće činiti zla ni štete
        na svoj Svetoj gori mojoj" -
        govori Jahve.
Opomena
Iz 66.
Ovako govori Jahve:"Nebesa su moje prijestolje,
        a zemlja podnožje nogama!
    Kakvu kuću da mi sagradite
        i gdje da bude mjesto
            mog prebivališta?2Ta sve je moja ruka načinila
        i sve je moje" - riječ je Jahvina.
    "Ali na koga svoj pogled svraćam?
        Na siromaha i čovjeka duha
            ponizna
        koji od moje riječi dršće.
Protiv krivog žrtvovanja
3Ima ih koji kolju bika,
            ali i ljude ubijaju;
        žrtvuju ovcu, ali i psu vrat lome.
    Netko prinosi žrtvu, ali i krv
            svinjsku;
        prinose kad, ali časte i kipove.
    Kao što oni izabraše svoje putove
        i duši im se mile gnusobe njihove,4tako ću i ja izabrati za njih nevolje
            nesmiljene,
        pustit ću na njih ono čega se plaše.
    Jer zvao sam, a nitko se ne odazva,
        govorio sam, a nitko ne posluša,
    nego su činili što je zlo u očima
            mojim,
        izabrali ono što mi nije po volji."
Apokaliptička pjesma
5Poslušajte riječ Jahvinu,
        vi koji od njegove riječi dršćete.
    "Govore braća vaša koja na vas mrze
        i odbacuju vas radi moga imena:
    'Neka se proslavi Jahve,
        pa da radost vašu vidimo.'
        Ali oni će biti postiđeni."6Čuj! Buka iz grada,
        glas iz Hrama!
    Glas je to Jahve koji uzvraća
        svojim neprijateljima.7Prije neg' bolove oćutje,
        eto je rodila.
    Prije neg' trudove osjeti,
        porodi dječaka.8Tko je takvo što čuo,
        tko je takvo što vidio?
    Može li se zemlja
        u jednom danu napučiti?
    Može li se narod
        odjednom roditi?
    A tek što je osjetila trudove,
        Sionka rodi sinove!9"Zar bih ja otvorio krilo materino
        a da ono ne rodi?" - govori Jahve.
    "Zar bih ja, koji dajem rađanje,
        zatvorio maternicu?" -
            kaže Bog tvoj.10Veselite se s Jeruzalemom,
        kličite zbog njega svi koji ga
            ljubite!
    Radujte se, radujte s njime
        svi koji ste nad njim tugovali!11Nadojite se i nasitite
        na dojkama utjehe njegove
    da se nasišete i nasladite
        na grudima krepčine njegove.12Jer ovako govori Jahve:
        "Evo, mir ću na njih kao rijeku
            svratiti
    i kao potok nabujali
        bogatstvo naroda.
    Dojenčad ću njegovu na rukama
            nositi
        i milovati na koljenima.13Kao što mati tješi sina,
        tako ću i ja vas utješiti -
        utješit ćete se u Jeruzalemu."14Kad to vidite, srce će vam se
            radovati
        i procvast će vam kosti k'o mlada
            trava.
    Očitovat će se ruka Jahvina
            na njegovim slugama
        i gnjev nad neprijateljima
            njegovim.15Jer, evo, dolazi Jahve s ognjem
        - bojna su mu kola poput
            vihora -
    da u jarosti gnjev svoj iskali
        i prijetnje svoje u ognju žarkome.16Da, sudit će Jahve ognjem
        i mačem svakom smrtniku:
        pobijenih Jahvinih mnoštvo će biti.
Protiv poganskih misterija
17Oni koji se posvećuju i čiste
        u vrtovima iza onog jednog
            u sredini,
    koji jedu svinjetinu, nečisto
            i miševe -
        svi će zajedno izginuti,
            riječ je Jahvina.18Ja dobro poznajem
        njihova djela i namjere njihove.
Jahvina Slava među narodima
    "Dolazim da saberem sve puke i jezike, i oni će doći i vidjeti moju Slavu! 19Postavit ću im znak i poslat ću preživjele od njih k narodima u Taršiš, Put, Lud, Mošek, Roš, Tubal i Javan - k dalekim otocima koji nisu čuli glasa o meni ni vidjeli moje Slave - i oni će naviještati Slavu moju narodima. 20I dovest će svu vašu braću između svih naroda kao prinos Jahvi - na konjima, na bojnim kolima, nosilima, na mazgama i jednogrbim devama - na Svetu goru svoju u Jeruzalemu" - govori Jahve - "kao što sinovi Izraelovi prinose prinos u čistim posudama u Domu Jahvinu. 21I uzet ću sebi između njih svećenike, levite" - govori Jahve.22"Jer, kao što će nova nebesa
        i zemlja nova, koju ću stvoriti,
    trajati preda mnom" - riječ je
            Jahvina -
        "tako će vam ime i potomstvo
            trajati.23Od mlađaka do mlađaka,
        od subote do subote,
    dolazit će svi ljudi
        da se poklone pred licem mojim" -
            govori Jahve.24Izlazeći, gledat ću trupla ljudi
        koji se od mene odmetnuše:
    crv njihov neće umrijeti
        i njihov se oganj neće ugasiti -
        bit će na gadost svim ljudima.
Jeremija (Jr.)
Naslov
Jr 1.
Riječi Jeremije, sina Hilkijina, svećenika iz Anatota, u zemlji Benjaminovoj.
    2Njemu dođe riječ Jahvina, u dane Jošije, sina Amonova, kralja Judina, trinaeste godine vladanja njegova: 3zatim u dane Jojakima, sina Jošijina, kralja Judina, do svršetka jedanaeste godine Sidkije, sina Jošijina, kralja Judeje sve do Jeruzalema, u petom mjesecu izgnanstva.
I. PROROČANSTVA PROTIV JUDEJE I JERUZALEMA
1. U DANE JOŠIJE
Poziv Jeremijin
    4Dođe mi riječ Jahvina:5"Prije nego što te oblikovah
            u majčinoj utrobi, ja te znadoh;
        prije nego što iz krila majčina
            izađe, ja te posvetih,
        za proroka svim narodima
            postavih te."6A ja rekoh: "Ah, Gospode Jahve, gle,
            ja ne umijem govoriti: dijete
            sam."7A Jahve mi odvrati:
        "Ne govori: 'Dijete sam!'
    Već idi k onima kojima te šaljem
        i reci sve ono što ću ti narediti.8Ne boj ih se:
        jer ja sam s tobom da te izbavim,"
        riječ je Jahvina.9I tada Jahve pruži ruku, dotače se
            usta mojih i reče:
        "Evo, u usta tvoja stavljam riječi
            svoje.10Gle: postavljam te danas
        nad narode i kraljevstva,
    da istrebljuješ i rušiš,
        da zatireš i ništiš,
        da gradiš i sadiš."
    11I dođe mi riječ Jahvina: "Što vidiš, Jeremija?" A ja ću: "Vidim granu bademovu." 12Tada mi Jahve reče: "Dobro vidiš, jer ja bdim nad riječima svojim da ih ispunim!"
    13I dođe mi riječ Jahvina: "Što vidiš?" A ja ću: "Vidim uzavrio lonac, a otvor mu gleda na sjever."
    14I Jahve mi reče:
    "Sa sjevera buknut će zlo
        protiv svih stanovnika ove zemlje.15Jer evo, ja ću sazvati
        sva sjeverna kraljevstva" -
        riječ je Jahvina.
    "I ona će doći: svako će od njih
            staviti svoje prijestolje
        pred ulaz vrata Jeruzalema,
    protiv svih zidina njegovih,
        i protiv svih gradova judejskih.16I sudit ću im za sve opačine njihove;
        zato što me ostaviše,
    zato što kadiše drugim bogovima
        i klanjahu se djelima ruku svojih.17Ti bedra svoja sad opaši,
        ustaj, pa ćeš im govoriti
        sve što ću tebi zapovjediti.
    Ne dršći pred njima, da ne bih morao
        učiniti da uzdršćeš pred njima.18Danas te, evo, postavljam
        kao grad utvrđeni,
    kao stup željezni,
        k'o zidinu brončanu
    protiv sve zemlje:
        protiv kraljeva i knezova judejskih,
        svećenika i naroda ove zemlje.19I borit će se s tobom,
        al' te neće nadvladati,
    jer ja sam s tobom da te izbavim,"
        riječ je Jahvina.
Prve Jeremijine propovijedi:
Otpadništvo Izraelovo
Jr 2.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Idi i vičiu uši Jeruzalemu:
    Ovako govori Jahve:
    Spominjem se mladosti tvoje
            privržene,
        ljubavi tvoje vjereničke:
    ti pođe za mnom u pustinju,
        po zemlji gdje se ne sije.3Izrael bijaše Jahvi svetinja,
        prvina plodova njegovih;
    tko god od njih jeđaše,
            bijaše kažnjen;
        zlo ga snađe" - riječ je Jahvina.4"Čujte riječ Jahvinu,
            dome Jakovljev,
        i svi rodovi doma Izraelova.5Ovako govori Jahve:
    'Kakvu nepravdu nađoše oci vaši
            na meni
        te se udaljiše od mene?
    Za ispraznošću pođoše,
        te sami isprazni postadoše.6Ne pitahu: Gdje je Jahve
        koji nas izvede iz zemlje egipatske
    te nas vođaše kroz pustinju,
        po zemlji pustoj, jedva prohodnoj,
    po zemlji suhoj i mračnoj,
        po zemlji kojom nitko ne prolazi,
        nit' se tko nastanjuje?'7U zemlju vinograda i maslinika
            ja vas dovedoh,
        da se hranite plodom i dobrotom
            njezinom.
    Ali tek što uđoste,
        zemlju moju oskvrnuste
        i baštinu moju u gnusobu
            pretvoriste.8Svećenici ne govorahu:
            'Gdje je Jahve?'
        Tumači Zakona mene ne upoznaše,
    pastiri otpadoše od mene,
        a proroci prorokovahu u ime
            Baalovo
        i iđahu za onima što im pomoći
            ne mogoše.9Zato ću još parnicu voditi s vama
        - riječ je Jahvina -
        i parbit ću se sa sinovima sinova
            vaših.10Pođite, dakle, na otoke kitimske,
            da vidite,
        ili u Kedar pošljite izvidnice
    te dobro promislite i provjerite
        je li se igda što slično zbilo.11Je li koji narod mijenjao bogove -
        oni čak i nisu bogovi!
    A narod moj Slavu svoju zamijeni
        za one što ne pomažu!12Zapanjite se nad tim, nebesa,
        zgranite se i zaprepastite,"
        riječ je Jahvina.13"Jer dva zla narod moj učini:
        ostavi mene,
        Izvor vode žive,
    te iskopa sebi kladence,
        kladence ispucane
        što vode držati ne mogu.14Je li Izrael rob
        il' sluga u kući rođen?
        Zašto plijenom posta?15Lavovi su na nj rikali,
        podizali glas svoj.
    U pustoš pretvoriše zemlju njegovu,
        gradove popališe, nema im žitelja.16Čak i oni iz Memfisa i Tafnisa
        brijahu ti tjeme.17Nisi li to sam sebi učinio
        otpavši od Jahve, Boga svojega?18A sad, zašto krećeš u Egipat
        da piješ vode iz Nila?
    Zašto krećeš u Asiriju
        da piješ vode iz Rijeke?19Opačina te tvoja kažnjava,
        otpadništvo te tvoje osuđuje.
    Shvati i vidi
        kako je teško i gorko
    što ostavi Jahvu, Boga svojega,
        što više nema straha mog u tebi" -
        riječ je Gospoda Jahve
            nad Vojskama.20"Da, odavna ti slomi jaram svoj,
        raskide veze što te vezahu
        i reče: 'Neću da robujem.'
    Pa ipak, na svakom povišem humu,
        pod svakim drvetom zelenim
        lijegao si k'o bludnica.21A ja te zasadih kao lozu izabranu,
        k'o sadnicu plemenitu.
    Kako li mi se samo prometnu
            u jalov izrod,
        u lozu divlju!22Da se i lužinom opereš,
        napravljenom od mnogo pepela,
    ostat će mrlja bezakonja tvoga
            preda mnom" -
        riječ je Jahve Gospoda.23"Kako samo možeš reći:
    'Nisam se uprljala,
        za baalima nisam trčala.'
    Pogledaj tragove svoje u Dolini,
        upoznaj što si učinila.
    Deva brza što krstari stazama svojim,24    magarica divlja navikla
            na pustinju,
    u pohoti svojoj požudno dašće,
        tko da je ukroti u vrijeme
            gonjenja?
    Tko god je traži, neće se umoriti,
        naći će je u mjesecu njezinu.25Čuvaj se da ti noga ne obosi,
        grlo se ne osuši.
    A ti kažeš: 'Ne, uzalud je!
        Jer volim strance,
        i za njima ću ići.'26Kao što se lupež zastidi kad ga
            uhvate,
        tako će se zastidjeti sinovi -
            dom Izraelov,
    oni, kraljevi, knezovi,
        svećenici i proroci njihovi27koji govore drvetu: 'Ti si otac moj!'
        a kamenu: 'Ti si me rodio!'
    jer mi leđa okreću,
        a ne lice,
    ali u nevolji svojoj zapomažu:
        'Ustani, spasi nas!'28Gdje su bogovi što ih ti sam načini?
        Nek' ustanu ako te mogu
            spasiti u nevolji tvojoj!
    Jer imaš, o Judejo,
        bogova koliko i gradova!
    Koliko Jeruzalem ima ulica,
        toliko Baal ima žrtvenika.29Zašto hoćete da se sa mnom parbite?
        Svi se od mene odmetnuste" -
        riječ je Jahvina.30"Zaludu sam udarao sinove vaše:
        vi iz toga ne uzeste pouke:
    mačevi vaši rastrgaše vaše proroke
        kao lav zatornik.31Kakva li ste roda? Čujte riječ
            Jahvinu:
    Zar bijah pustinja Izraelu,
        il' zemlja mračna?
    Zašto moj narod govori:
        'Slobodu hoćemo,
        nećemo više k tebi!'32Zaboravlja li djevica svoj nakit
        il' nevjesta pojas svoj?
    A narod moj mene zaboravi,
        bezbroj je tomu već dana.33O, kako li dobro znaš svoj put
        kad tragaš za ljubavlju!
    Zato si i na zlo
        putove svoje navikla.34Čak su i ruke tvoje
        omašćene krvlju siromaha nevinih:
    nisi ih zatekla kako provaljuju vrata
            tvoja.
        Da, za sve njih ti ćeš odgovarati.35A govoriš: 'Nevina sam,
        gnjev se njegov odvratio od mene.'
    Evo me da ti sudim
        jer govoriš: 'Nisam zgriješila.'36Kako si jadna
        u zabludjelosti svojoj!
    I Egipćani će te posramiti
        kao što te posramiše Asirci.37I odavde ćeš morati otići
        s rukama nad glavom svojom,
    jer Jahve odbaci one u koje se uzdaš;
        ti nećeš biti sretna s njima."
Pjesma o obraćenju
Jr 3.
"Ako muž otpusti ženu svoju i ona ide od njega te se uda
            za drugoga,
    ima li još pravo da se vrati njemu?
        Nije li ta žena sasvim oskvrnuta?
    A ti si bludničila s mnogim
            milosnicima,
        pa da se meni vratiš?" -
            riječ je Jahvina.2Podigni oči na goleti i pogledaj:
        gdje te to nisu oskvrnuli?
    Na putovima si ih dočekivala
        kao Arapin u pustinji.
    Ti si oskvrnula zemlju
        bludom i opačinom svojom,3zato i kiše prestadoše
        i kasni daždevi ne padoše.
    Čelo ti je kao u bludnice:
        ni zacrvenjela se nisi.4Ne dovikuješ li mi sada: 'Oče moj,
        ti si prijatelj mladosti moje!5Hoće li zauvijek plamtjeti,
        vječno tinjati gnjev tvoj?'
    Tako govoriš, a činiš i dalje zla
        koliko god možeš."
Poziv na obraćenje
    6Jahve mi reče u dane kralja Jošije: "Vidje li što učini odmetnica Izrael? Ona odlazi na svaku visoku goru i pod svako zeleno stablo i ondje se podaje bludu. 7A ja mišljah: 'Poslije svega što učini vratit će se k meni.' Ali se ona ne vraća. I to vidje sestra njena, nevjernica Judeja. 8A vidje i kako otpustih odmetnicu Izraela zbog svih preljuba i dadoh joj knjigu otpusnu. Ali sestra joj, nevjernica Judeja, nimalo se ne poboja, pa i ona okrenu u blud. 9I svojim lakoumnim bludom obeščasti zemlju; činila je preljub s kamenjem i drvljem. 10I nakon svega toga nije se vratila k meni nevjernica sestra njezina, Judeja, svim srcem svojim, već samo prijetvorno" - riječ je Jahvina.
    11I reče mi Jahve: "Odmetnica Izrael pravednija je od Judeje nevjernice. 12Idi i viči prema Sjeveru ove riječi. Reci:
    Vrati se, odmetnice, Izraele,
            riječ je Jahvina.
        Ne gnjevi se više lice moje na vas,
    jer sam milostiv - riječ je Jahvina -
        neću se gnjeviti dovijeka.13Samo priznaj svoju krivnju
        da si se odvrgla od Jahve,
            Boga svojega,
    i odlutala k tuđincima,
            pod svako drvo zeleno
        i nisi slušala glasa mojega -
            riječ je Jahvina.
Mesijanski narod na Sionu
    14Vratite se, sinovi odmetnici - riječ je Jahvina - jer ja sam vaš Gospodar. Uzet ću vas, po jednoga iz svakoga grada, po dvojicu od svakoga roda, da vas odvedem na Sion. 15I dat ću vam pastire po srcu svojemu koji će vas pasti razumno i mudro. 16A kad se u one dane namnožite i narodite u zemlji - riječ je Jahvina - više se neće govoriti: 'Kovčeg Jahvina Saveza' i nitko neće na nj misliti, nitko ga se neće sjećati ni za njim čeznuti, niti ga ponovo graditi. 17U to će se vrijeme Jeruzalem zvati 'Prijestolje Gospodnje'; i svi će se narodi u njemu sabrati u ime Jahvino, i nijedan se više neće tvrdoglavo povoditi za pokvarenim srcem svojim.
    18U one dane slagat će se dom Judin s domom Izraelovim; i zajedno će krenuti iz Zemlje sjeverne u zemlju koju ocima vašim dadoh u baštinu."
Nastavak pjesme o obraćenju
19A ja rekoh:
    "Kako da te ubrojim među sinove
        i dam ti zemlju slasti,
        baštinu, najljepši biser među
            narodima!
    Pomislih: Ti ćeš me zvati 'Oče moj!'
        i nećeš se više odvratiti od mene."20"Ali kao što se žena iznevjeri
            mužu svome,
        tako se i vi iznevjeriste meni,
            dome Izraelov" -
        riječ je Jahvina.21Čuj! Po goletima plač se čuje,
        zapomaganje djece Izraelove,
    jer skrenuše s puta svojega.
        Jahvu, Boga svoga, zaboraviše.22- Vratite se, sinovi, što se odvratiste,
        izliječit ću odmetništva vaša!
    - Evo nas, dolazimo k tebi,
        jer ti si Jahve, Bog naš!23Doista, prijevarni su visovi,
        graja po brdima.
    Odista, u Jahvi, Bogu našemu,
        spasenje je Izraelovo!24Baal je proždro trud naših otaca
        još od mladosti naše:
    ovce njihove i goveda,
        nihove kćeri i sinove.25Lezimo u sramotu svoju,
        nek' nas pokrije ruglo naše!
    Jer Jahvi, Bogu svome, sagriješismo
        mi i oci naši, od mladosti svoje
            do dana današnjeg,
        i ne slušamo glasa Jahve,
            Boga svojega.
Jr 4.
"Ako se, Izraele, želiš vratiti -riječ je Jahvina -
        k meni se vrati;
    ukloniš li grozote svoje,
        više ne moraš bježati od mene.2Ako se zakuneš: 'Živoga mi Jahve!'
        istinito, pravo i pravedno,narodi će se blagoslivljati u tebi
        i tobom se dičiti."3Jer ovako govori Jahve
        Judejcima i Jeruzalemcima:
    "Prokrčite sebi prljuše,
        ne sijte po trnjacima.4Obrežite se Jahvi,
        skinite obrezak sa srca svojega,
        Judejci i Jeruzalemci,
    jer će bijes moj buknuti kao vatra
        i gorjet će, a nikog da ugasi,
        zbog zlodjela i opačina što ih
            počiniste.
Najezda sa sjevera
5Objavite u Judeji,
        razglasite u Jeruzalemu!
    Trubite u rog širom zemlje,
        vičite punim glasom i recite:
    'Svi na okup!
        Zavucimo se u gradove svoje
            utvrđene!'6Dižite znak prema Sionu!
        Bježite! Nemojte zastajati!
    Jer dovodim nesreću sa Sjevera,
        veliku propast.7Lav se podiže iz čestara svoga,
        zatornik naroda izađe iz svog
            mjesta,
    krenu da zemlju tvoju opustoši:
        gradove će tvoje razoriti,
        nestat će im žitelja.8Zato se u kostrijet ogrnite,
        kukajte, naričite,
    jer rasplamtjela jarost Jahvina
        nas nije mimoišla.9U dan onaj - riječ je Jahvina -
        klonut će srce kralju i knezovima.
    Svećenici će se zapanjiti,
        proroci umuknuti.10I reći će: 'Ah, Jahve, Gospodine,
        zaista nas teško prevari
    kad reče: 'Uživat ćete mir'
        a sad nam je mač pod grlom.'11U to će se vrijeme reći
        narodu ovom i Jeruzalemu:
    Vruć vjetar s pustinjskih sipina
        puše prema kćeri naroda moga;
        ali ne da hladi i da pročisti!12Doći će mi vjetar pun prijetnje,
        i ja ću im tada izreći sud!13Gle: diže se k'o oblačine,
        kola mu slična vihoru,
    konji brži od orlova.
        Jao nama! Propadosmo!14Operi opačinu sa srca svoga,
            Jeruzaleme,
        da bi se spasio.
    Dokle će se u grudima tvojim
        misli zločinačke gnijezditi?15Jer glas naviješta od Dana,
        s gore Efrajimove najavljuje
            nesreću.16Opomenite, razglasite po Judeji,
        obznanite Jeruzalemu:
    neprijatelji dolaze iz daleke zemlje
        i poklike izvikuju protiv gradova
            judejskih;17poput čuvara poljskih okružuju
            Jeruzalem,
        jer se odmetnu od mene" -
            riječ je Jahvina.18Put tvoj i djela tvoja
        to ti učiniše.
    To je tvoja nesreća! Kako je gorka,
        kako li pogađa u srce!19Utrobo moja! Utrobo moja, bolujem,
        srce mi se razdire!
    Dršće mi duša!
        Ne mogu šutjeti,
    jer čujem glas roga,
        poklike bojne.20Javljaju slom za slomom,
        sva je zemlja poharana,
    moji su šatori iznenada opustošeni,
        u tren oka sva skloništa moja
            uništena.21Dokle ću gledati bojne znakove,
        slušati pozive roga?22Da, bezuman je moj narod,
        ne poznaju me,
    djeca su oni nerazumna,
        ništa ne shvaćaju,
    mudri su tek za zlodjela,
        al' činiti dobro ne umiju.23Gledam zemlju: pusta je, evo,
            i prazna,
        nebesa: svjetlost im iščezla.24Gledam brda: gle, tresu se,
        a svi se humci uzdrmali.25Gledam: evo čovjeka nema,
        ptice nebeske sve su odletjele.26Gledam: plodno polje, evo, opustje,
        sve gradove razori Jahve
        žestinom gnjeva svoga.27Da, ovako govori Jahve:
    "Sva će zemlja biti poharana,
        ja ću joj zadati posljednji udarac.28Na to će se zemlja u crno zaviti,
        a nebesa, gore, potamnjeti.
    Jer rekoh, i neću se raskajati,
        odlučih i neću odustati.29Pred vikom 'Konjanici i strijelci!'
        sva se zemlja u bijeg dade:
    bježe u šipražje,
        penju se na hridi:
    svi su gradovi napušteni:
        nigdje više žive duše.30A ti, opustošena, što ćeš učiniti?
        Da se i grimizom zaodjeneš,
        nakitom zlatnim ukrasiš
    i oči ličilom izraniš,
        uzalud se uljepšavaš!
    Ljubavnici tvoji tebe preziru:
        traže glavu tvoju.31Da, jauk kao u bolesnice čujem,
        vrisak kao u one što prvi put rađa;
    čuj, to kći sionska jeca
        i pruža ruke:
    'Jao meni! Duša mi zamire
        pod udarcima ubojica!'
Uzroci najezde
Jr 5.
Prođite ulicama jeruzalemskim,pogledajte dobro i raspitajte se,
    tražite po njegovim trgovima,
        pa ako nađete ijednoga čovjeka
    koji čini pravo
        i traži istinu,
    oprostit ću ovom gradu" -
        riječ je Jahvina.2Pa kad i govore: "Živoga mi Jahve!"
        doista se krivo zaklinju.3Jahve, nisu li oči tvoje upravljene
            k istini?
    Biješ ih, ali njih ne boli;
        zatireš ih, al' oni odbijaju pouku
            tvoju.
    Čelo im je tvrđe od litice,
        odbijaju da se obrate.4Rekoh: "Samo siromasi
        tako ludo postupaju,
    jer ne znaju puta Jahvina
        ni pravo Boga svojega.5Poći ću, dakle, velikima
        i njima ću govoriti,
    jer oni poznaju put Jahvin
        i pravo Boga svojega."
    Ali oni svi složno razbiše jaram
        i sve veze pokidaše.6I zato ih šumski lav napada,
        vuk pustinjski razdire,
    leopardi vrebaju gradove njihove,
        tko god iziđe iz njih
            bit će rastrgan.
    Jer su grijesi njihovi mnogobrojni,
        mnogostruki otpadi njihovi.7"Zašto da ti oprostim?
        Sinovi me tvoji napustiše,
        zaklinju se lažnim bogovima.
    Ja ih nasitih, oni preljub učiniše,
        u bludničinu kuću nagrnuše.8Oni su k'o ugojeni, sileni konji:
        ržu za ženom bližnjega svoga.9Pa da to ne kaznim
            - riječ je Jahvina -
        narodu takvu da se ne osvetim?10Popnite se na zidove! Razarajte!
        Uništite, ali ne posvema!
    Iščupajte sve čokote
        jer nisu Jahvini.11Da, podlo me izdadoše
        dom Izraelov i dom Judin" -
        riječ je Jahvina.12Zanijekaše Jahvu,
        rekoše: "Nema ga!
    Zlo nas neće snaći,
        nećemo iskusiti ni gladi ni mača!13aA proroci su poput vjetra,
        govornika nema među njima!"14Zato ovako govori Jahve,
        Bog nad Vojskama:
    "Zato što su tako govorili,<13b>    evo što će im se zbiti:
    U oganj ću pretvoriti
        svoje riječi u tvojim ustima,
    a narod ovaj u drvo
        da ga oganj proždre.15Evo, dovest ću na vas
        narod izdaleka,
        dome Izraelov - riječ je Jahvina.
    Narod nepobjediv,
        narod drevan,
    narod kojega jezik nećeš znati,
        ni razumjeti što govori.16Tobolac mu je razjapljen grob.
        Svi su oni po izboru junaci.17On će proždrijet' tvoju žetvu,
            tvoj kruh,
        sinove i kćeri tvoje,
    ovce i goveda tvoja,
        grožđe i smokve tvoje,
    razorit će ti gradove tvrde
        u koje se sada uzdaš."
Dva dodatka
    18"Ali ni tada - riječ je Jahvina - neću te posve uništiti.
    19A kad budu pitali: 'Zašto nam Jahve, Bog naš, učini sve ovo?' ti ćeš im odgovoriti: 'Jer ste mene ostavili da biste služili tuđim bogovima u svojoj zemlji, služit ćete tuđincu u zemlji koja nije vaša!'"
Opomena
20"Objavite ovo domu Jakovljevu
        i obznanite po Judeji:21Čujte, dakle, ovo,
        narode ludi i nerazumni:
    oči imaju, a ne vide,
        uši imaju, a ne čuju!22Zar se mene nećete bojati
            - riječ je Jahvina -
        zar nećete drhtati preda mnom
    koji sam stavio pijesak moru
            za granicu,
        za vječnu među koje nikad neće
            prijeći:
    ono se biba, al' je nemoćno,
        valovi mu huče, ali prijeći neće.23No, u naroda ovog
        srce je prkosno, nepokorno;
    oni se udaljiše -
        to je snaga njihova!24Ne rekoše u srcu svome:
        'Bojmo se Jahve, Boga svojega,
    koji nam u pravi čas šalje
        dažd rani i kišu kasnu
    i koji nam čuva tjedne
        određene za žetvu.'25Vaša bezakonja narušiše ovo,
        vaši vam grijesi uništiše
            blagostanje.
Bezakonje
26Da, u mome narodu ima zlikovaca:
        kao ptičari vrebaju iz zasjede,
    postavljaju zamke,
        hvataju ljude.27Kao što je krletka puna ptica,
        tako su njihove kuće pune grabeža;
    postadoše tako veliki i bogati,28    tusti i ugojeni.
    Da, prevršila se mjera zla,
        ne brane prava,
    prava sirote ne sreću,
        ne mare za pravo sirotinje.29Pa da to ne kaznim
            - riječ je Jahvina -
        narodu takvu da se ne osvetim?30Strahote i grozote
        zbivaju se u ovoj zemlji:31proroci laž proriču,
        a svećenici poučavaju
            na svoju ruku.
    A mojem narodu to omilje!
        Al' što ćete raditi na kraju?
Još o najezdi
Jr 6.
Bježite, sinovi Benjaminovi,isred Jeruzalema!
    U Tekoi zatrubite u rog,
        na Bet Hakeremu podignite
            bojni stijeg!
    Jer sa Sjevera se nadvija nesreća,
        propast velika.2Može li se Kći sionska
        usporedit' s nježnom tratinom?3K njoj dolaze pastiri sa stadima.
        Svud oko nje razapeše šatore,
        svaki pase na dijelu svome.4S njome zametnite sveti boj!
        Na noge! Navalimo usred dana!
    Jao nama, jer se dan naginje
            k zapadu,
        a večernje sjene duljaju!5Na noge! Navalimo usred noći,
        razrušimo dvore njene!"6Jer ovako zbori Jahve nad Vojskama:
    "Oborite stabla njena,
        podignite nasip oko Jeruzalema,
    to je grad laži,
        u njemu je sve samo tlačenje.7Kao što iz studenca izvire voda,
        tako iz njega opačina izvire.
    U njemu se čuje samo nasilje
            i pustošenje,
        preda mnom su svagda bolesti
            i rane.8Popravi se, Jeruzaleme,
        da mi se duša od tebe ne odvrati,
    da te ne pretvorim u pustoš,
        u zemlju nenastanjenu."9Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    "Paljetkuj, paljetkuj kao lozu
        Ostatak Izraelov!
    Poput berača pruži ruke
        među čokote!"10Komu treba da govorim,
        koga da opomenem da me
            saslušaju?
    Gle, uho im je neobrezano
        stog ne mogu čuti.
    Gle, riječ Jahvina postade im
            porugom,
        nije im mila.11Prepun sam gnjeva Jahvina,
        ne mogu više izdržati!
    - Izlij ga, dakle, po djeci na ulici
        i na skupove mladića.
    Sve će ih obuzeti: muža i ženu,
        starca i čovjeka zrele dobi.12Njihove će kuće pripasti drugima,
        a tako i polja i žene im.
    "Da, ispružit ću ruku svoju -
            govori Jahve -
        na stanovnike ove zemlje,13jer od najmanjega do najvećeg
        svi gramze za plijenom,
    od proroka do svećenika
        svi su varalice.14I olako liječe ranu naroda moga,
        vičući: 'Mir! Mir!'
        Ali mira nema.15Nek' se postide što gnusobu počiniše,
        no oni više ne znaju što je stid,
        ne umiju se više crvenjeti.
    I zato će popadati s onima što
            padaju,
        srušit će se kad stanem
            kažnjavati" -
        govori Jahve.16Ovako govori Jahve:
    "Stanite na negdašnje putove,
        raspitajte se za iskonske staze:
    Koji put vodi k dobru? Njime pođite
        i naći ćete spokoj dušama svojim!
        Al' oni rekoše: 'Ne idemo!'17I postavih im stražare:
        'Pazite na glas roga!'
        Al' oni rekoše: 'Nećemo paziti!'18Zato čujte, narodi,
        i vi pastiri stada njihovih!19    Čuj, zemljo!
    Gle, dovodim zlo na ovaj narod,
        plod njihove pobune,
    jer oni ne slušahu riječi moje,
        Zakon moj odbaciše.20Što će mi tamjan
        koji dolazi iz Šebe
    i trska mirisna
        iz zemlje daleke?
    Vaše mi paljenice nisu drage,
        nisu mi po volji klanice vaše."21Zato ovako govori Jahve:
    "Evo postavljam narodu ovome
        prepreke o koje će se spotaći,
    oci i djeca zajedno,
        poginut će susjed zajedno
            s prijateljem."22Ovako govori Jahve:
    "Evo dolazi narod iz zemlje sjeverne,
        puk velik diže se s krajeva zemlje:23u ruci im luk i koplje,
        okrutni su, nemilosrdni;
    graja im buči kao more,
        jašu na konjima,
    kao jedan za boj spremni
        protiv tebe, Kćeri sionska.24Kad saznasmo novost,
        ruke nam klonuše,
    strava nas obuze,
        bol kao porodilju.25Ne izlazite u polja,
        ne idite na putove,
    jer mačevi dušmanski prijete,
        užas sve uokolo.26Kćeri mog naroda, kostrijet pripaši,
        pospi se pepelom,
    nariči k'o za jedincem
        tužaljku pregorku.
    Jer će doći nenadano
        na nas pustošnik.27Postavih te za ispitivača naroda
            mojeg
        da spoznaš i ispitaš putove njegove.28Svi su oni odmetnici najgori,
        okolo kleveću i mjed i željezo,
        svi su pokvareni.29Mijeh sopće
        da bi vatra proždrla olovo,
    zalud se ljevač trudi da ga rastopi:
        šljaka se ne da izlučiti."30"Srebro odbačeno", tako ih zovu,
        jer ih Jahve odbaci!
2. PROROČANSTVA VEĆINOM IZ VREMENA JOJAKIMOVA
Pravo čašćenje Boga
a) Napad na Hram
Jr 7.
Ovo je riječ što dođe Jeremiji od Gospodina: 2"Stani pred vrata Doma Jahvina, objavi ondje ovu riječ. Reci: Čujte riječ Jahvinu, svi Judejci koji ulazite na ova vrata da se poklonite Jahvi. 3Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Popravite svoje putove i djela svoja, pa ću boraviti s vama na ovome mjestu. 4Ne uzdajte se u lažne riječi: 'Svetište Jahvino! Svetište Jahvino! Svetište Jahvino!' 5Ali ako zaista popravite svoje putove i djela svoja i ako zaista budete činili što je pravo, svatko prema bližnjemu svome, 6ako ne budete tlačili stranca, sirote i udovice i ne budete prolijevali krvi nedužne na ovome mjestu, ako ne budete trčali za tuđim bogovima na svoju nesreću - 7boravit ću s vama na ovome mjestu, u zemlji koju sam dao vašim ocima zauvijek. 8Ali se vi uzdate u lažne i beskorisne riječi! 9Zar da kradete, ubijate, činite preljub, krivo se zaklinjete, palite tamjan Baalu i trčite za tuđim bogovima kojih ne poznajete, 10a onda da dolazite i stojite preda mnom u Domu ovome koji nosi moje ime i govorite: 'Spašeni smo!' i da nakon toga opet činite nedjela i opačine? 11Zar je Dom ovaj, koji se zove mojim imenom, u vašim očima pećina razbojnička? Ali ja dobro vidim" - riječ je Jahvina.
    12"Pođite, dakle, na moje mjesto koje je u Šilu, gdje nekoć nastanih ime svoje, i pogledajte što od njega učinih zbog opačina naroda svoga izraelskoga. 13Kako činite sva ona ista nedjela - riječ je Jahvina - i premda vas neumorno opominjem, vi ne slušate, a kad vas zovem, vi se ne odazivate: 14od ovoga Doma što se zove mojim imenom, u koje se vi uzdate, i od ovoga mjesta što ga dadoh vama i ocima vašim učinit ću isto što sam učinio i od Šila. 15Odbacit ću vas od lica svojega kao što odbacih svu braću vašu, sve potomstvo Efrajimovo."
b) Tuđi bogovi
    16"A ti ne moli milosti za narod ovaj, ne diži glasa za njih i ne moli, ne navaljuj na me jer te neću uslišiti. 17Ne vidiš li što čine po gradovima judejskim i po ulicama jeruzalemskim? 18Djeca kupe drva, oci pale vatru, žene mijese tijesto da ispeku kolače 'kraljici neba' i lijevaju ljevanice tuđim bogovima da me pogrde. 19Zar mene tim pogrđuju - riječ je Jahvina - a ne sebe na svoju sramotu?" 20I stoga ovako govori Jahve Gospod: "Evo, gnjev svoj i jarost svoju izlit ću na ovo mjesto, na ljude i na stoku, na poljsko drveće i na plodove zemlje, rasplamtjet će se i neće se ugasiti."
c) Neistinito čašćenje Boga
    21Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: "Paljenicama dometnite još i klanice, i jedite meso. 22Ja ništa ne rekoh ocima vašim o paljenicama i klanicama, niti im što o tom zapovjedih kad ih izvedoh iz zemlje egipatske. 23Ovo im ja zapovjedih: 'Slušajte glas moj, pa ću ja biti vaš Bog, a vi ćete biti moj narod. Idite putem kojim vam zapovjedih, da vam dobro bude.' 24A oni ne poslušaše, uho svoje ne prignuše, već pođoše po savjetu i okorjelosti zloga srca svojega; okrenuše mi leđa, a ne lice. 25Od dana kad oci vaši iziđoše iz zemlje egipatske pa do dana današnjeg slao sam vam tolike sluge svoje, proroke, iz dana u dan, neumorno. 26Ali me oni nisu slušali, uho svoje nisu prignuli, nego otvrdnuše, gori od otaca svojih. 27Možeš im sve to reći, ali te neće poslušati; zovi ih, neće ti se odazvati. 28Zato im reci: 'Ovo je narod koji ne sluša glasa Jahve, Boga svojega, i ne prima opomene. Nestade istine, nestade je iz usta njihovih.'"
d) Protiv idolopoklonstva
Prijetnja izgnanstvom
29Ostriži svoju dugu kosu, baci je.
        Po goletima protuži tužaljkom,
    jer Jahve odbaci i odvrgnu
        rod na koji se razgnjevio.
    30"Da, sinovi Judini čine što je zlo u očima mojim" - riječ je Jahvina. "Postaviše grozote u Dom koji se mojim zove imenom, da ga oskvrnu; 31podigoše uzvišice tofetske u Dolini Ben Hinomu i spaljuju vatrom svoje sinove i kćeri - što im ja nikad ne zapovjedih niti mi to ikada na um pade. 32Stoga evo dolaze dani - riječ je Jahvina - kad se više neće reći Tofet ni Dolina Ben Hinom, nego Dolina klanja. U Tofetu će se pokapati mrtvi, jer drugdje neće biti mjesta. 33A mrtva tijela ovoga naroda bit će hrana pticama nebeskim i zvjeradi zemaljskoj, i nitko se neće naći da ih poplaši i otjera. 34Uklonit ću iz gradova judejskih i s ulica jeruzalemskih radost i veselje: jer će se zemlja ta pretvoriti u pustinju."
Jr 8.
"U ono vrijeme - riječ je Jahvina - povadit će iz grobova kosti kraljeva judejskih, kosti knezova njezinih, kosti svećenika, kosti proroka i kosti žitelja jeruzalemskih. 2I razasut će ih prema suncu, prema mjesecu i prema svoj vojsci nebeskoj, koje ljubljahu, kojima služahu, koje slijeđahu, koje za savjet pitahu i kojima se klanjahu. I neće ih pokupiti i sahraniti; ostat će kao gnoj po zemlji. 3Tada će svima onima što preostanu od tih zlih plemena, po svim mjestima kuda ih rasprših, smrt biti milija od života" - riječ je Jahve nad Vojskama.
Prijetnje, jadikovke, pouke
4"Reci im: Ovako govori Jahve:
    'Padne li tko, neće li opet ustati,
        zaluta li, neće li se opet vratiti?5Zašto onda taj narod luta
        uporno i neprekidno?
    Čvrsto se drže laži,
        neće da se obrate.6Pazio sam i osluškivao:
        Ne govore kako valja.
    Nitko se ne kaje zbog pakosti svoje,
        i ne govori 'Što učinih?'
    Svatko je skrenuo trku svoju
        kao konj kad u boj nagne.7Čak i roda pod nebom
        zna svoje vrijeme,
    grlica, lastavica i ždral
        drže se vremena kad se moraju
            vratiti.
    A moj narod ne poznaje
        suda Jahvina.
Protiv svećenika i lažnih proroka
8Kako možete tvrditi: 'Mi smo mudri,
        u nas je Zakon Jahvin!'
    Zaista, u laž ga je pretvorila
        lažljiva pisaljka pisara!9Mudraci će biti osramoćeni,
        prestravljeni i uhvaćeni u zamku.
    Gle, oni prezreše riječ Jahvinu!
        A njihova mudrost -
            što im koristi?
Ponavljanje ulomka
10Zato ću žene njihove dati strancima,
        a vaša polja osvajačima.
    Jer od najmanjeg do najvećega
        svi gramze za plijenom,
    od proroka do svećenika
        svi su varalice.11I olako liječe ranu naroda mojega
        vičući: 'Mir! Mir!'
        Ali mira nema.12Neka se postide što gnusobu počiniše,
        no oni više ne znaju što je stid,
        ne umiju se više crvenjeti.
    Zato će popadati s onima što padaju,
        srušit će se kad stanem kažnjavati"
        - govori Jahve.
Prijetnja lozi Judinoj
13"Htjedoh u berbu k njima
            - riječ je Jahvina -
        a ono ni grozda na trsu,
    ni smokve na smokvi;
        čak je i lišće uvelo.
    Zato ih predah
        onima što prolaze kraj njih.14'Zašto još čekamo?
        Na okup!
    Zavucimo se u tvrde gradove
        da ondje izginemo,
    jer nas Jahve, Bog naš, zatire,
        napaja nas vodom otrovanom,
        jer zgriješismo protiv Jahve.15Nadasmo se miru, ali dobra nema,
        čekasmo vrijeme ozdravljenja,
            al' evo užasa!16Iz Dana dopire
        njištanje konja njegovih,
    od rzanja njegovih pastuha
        dršće zemlja sva.
    Dolaze da proždru zemlju i što je
            napunja,
        grad i žitelje u njemu.'17I gle, puštam na vas otrovnice
        protiv kojih nema čarolija;
    ujedat će vas
        - riječ je Jahvina -18    lijeka biti neće."
Prorokova tužaljka zbog gladne godine
    Bol me spopada,
        srce mi iznemoglo.19Evo zapomažu kćeri naroda moga
        iz zemlje daleke:
    "Zar Jahve nije više na Sionu?
        Kralj njegov?
    Zašto me razjariše svojim kipovima,
        ništavilima tuđinskim?20Žetva prođe, minu ljeto,
        a mi nismo spašeni!"21Satrven sam što je kći naroda
            mojega satrvena,
        žalostan sam, stravom obuzet.22Zar u Gileadu nema balzama?
        Nema li ondje liječnika?
    Ta zašto ne dolazi
        ozdravljenje kćeri naroda mojega?23O, tko bi glavu moju pretvorio
            u vrelo,
        a oči moje u vrutak suza,
    danju i noću da plačem
        nad poginulima kćeri svoje,
        naroda svojega!
Pokvarenost Judina
Jr 9.
"Da imam u pustinji obitavalište,ostavio bih narod svoj
        i daleko od njih otišao.
    Jer svi su oni preljubnici,
        rulja izdajnička.2Kao luk napinju jezik,
        laž, a ne istina, prevladava na
            zemlji.
    Iz zla u zlo srljaju,
        mene ne poznaju" -
        riječ je Jahvina!3"Nek se svatko čuva prijatelja,
        a brat bratu neka ne vjeruje,
    jer brat svaki nasljeduje Jakova,
        a svaki prijatelj raznosi klevete.4Jedan drugoga varaju,
        istine ne govore,
    privikoše jezik da govori laži;
        izopačeni, ne mogu se više 5vratiti.
    Nasilje na nasilje! Prijevara
            za prijevarom!
        Neće da spoznaju mene" -
            riječ je Jahvina.6Stog ovako govori Jahve
            nad Vojskama:
    "Evo, pretopit ću ih i ispitati,
        ta kako da i postupaju prema
            kćeri naroda moga?7Jezik im je strijela ubojita,
        na ustima riječ prijevarna.
    'Mir s tobom', pozdravljaju
            bližnjega,
        ali mu u srcu zamku spremaju.8Pa da ih zbog toga ne kaznim -
        riječ je Jahvina -
        narodu takvu da se ne osvetim?"
Tužaljka nad Sionom
9"Zaplačite, tugujte nad brdima,
        nad ispašama pustinjskim naričite!
    Jer izgorješe, nitko ne prolazi,
        glas stada više se ne čuje.
    Od ptice nebeske do stoke
        sve pobježe, svega nestade.10Od Jeruzalema učinit ću gomilu
            kamenja,
        brlog čagaljski,
    gradove judejske pretvorit ću
            u pustoš
        gdje nitko ne stanuje."11Tko je mudar da bi to razumio,
        kome su usta Jahvina govorila
            da objavi
    zašto zemlja izgorje kao pustinja
        i nitko njome više ne prolazi?
    12I reče Jahve: "Jer ostaviše Zakon moj koji im dadoh i jer ne slušahu glasa mojega, niti ga slijeđahu, 13nego slijeđahu okorjelo srce svoje i baale kojima ih oci njihovi naučiše, 14ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: Evo, nahranit ću narod ovaj pelinom i napojiti ga vodom zatrovanom. 15I raspršit ću ih među narode kojih ne poznavahu oni ni oci njihovi. A za njima ću poslati mač da ih zatre."
    Ovako govori Jahve nad Vojskama:16"Pazite! Pozovite narikače!
            Neka dođu!
        Pošaljite po najvještije!
            Neka dođu!17Neka pohite da zapjevaju tužbalicu
            nad nama!
        Da suze poteku iz očiju naših,
        da voda poteče s trepavica naših!18Sa Siona dopire tužbalica:
        'O, kako smo upropašteni,
        osramoćeni veoma!
    Jer moramo zemlju ostaviti
        i stanove svoje napustiti.'"19I zato, o žene, čujte riječ Jahvinu,
        i neka uho vaše primi riječ
            iz usta njegovih.
    Učite kćeri svoje jadati,
        jedna drugu naricati:20"Smrt se ušulja kroz prozore naše,
        uđe u dvore naše,
    djecu pokosi nasred ulice,
        mladiće nasred trgova.21I mrtva tjelesa leže
        kao gnoj po oranicama,
    kao snoplje za žeteocem,
        a nikoga da ih skupi."
Prava mudrost
22Ovako govori Jahve:
    "Mudri neka se ne hvale mudrošću,
        ni junak neka se ne hvali
            hrabrošću,
        ni bogati neka se ne hvali
            bogatstvom.23A tko se hvaliti hoće,
        neka se hvali time
        što ima mudrost da mene spozna.
    Jer ja sam Jahve koji tvori dobrotu,
        pravo i pravdu na zemlji,
    jer to mi je milo" -
        riječ je Jahvina.
Lažno pouzdanje u obrezanje
    24"Evo, bliže se dani" - riječ je Jahvina - "kaznit ću sve koji su obrezani na tijelu: 25Egipat, Judeju, Edom, sinove Amonove i Moab i sve one što briju zaliske i prebivaju u pustinji. Jer svi su ti narodi neobrezani i sav dom Izraelov neobrezana je srca!"
Idoli i Bog istiniti
Jr 10.
Slušajte riječ koju vam govori Jahve, dome Izraelov.2Ovako govori Jahve:
    "Ne privikavajte se putu bezbožnom
        i ne dršćite pred znacima nebeskim,
        jer pred njima dršću
            samo bezbošci.3Jer su strašila tih naroda puka
            ništavnost,
        samo drvo posječeno u šumi,
        djelo ruku tesarovih,4ukrašeno srebrom i zlatom,
        pričvršćeno čavlima i čekićima
        da se ne klima.5Nalik su na ptičja strašila u vrtu:
            ne znaju govoriti.
        Treba ih nositi, jer ne umiju
            hodati.
    Njih se ne bojte, jer ne mogu zla
            činiti,
        ali ni dobra učiniti ne mogu."6Nitko nije kao ti, Jahve,
        ti si velik i silno je ime tvoje.7Tko da se tebe ne boji, kralju
            naroda?
        Zaista, tebi to pripada,
    jer među svim mudracima naroda
        i u svim njihovim kraljevstvima
        tebi nema ravna!8Čime vatru lože, to ih zaluđuje!
        Zakon im isprazan - obično drvo,9tankolisto srebro
        dovezeno iz Taršiša,
        zlato iz Ofira,
    rad kipara i rukotvorina zlatara,
        sva djela umješna,
        ogrnuta ljubičastim i crvenim
            grimizom.10A Jahve je pravi Bog.
        Živi je on Bog
        i Kralj vječni.
    Od njegova gnjeva zemlja se trese.
        Narodi ne mogu podnijeti jarosti
            njegove.
    11Evo što ćete o kipovima reći: "Bogovi koji nisu stvorili neba ni zemlje moraju nestati s lica zemlje i ispod neba."12On stvori zemlju snagom svojom,
        mudrošću svojom uspostavi krug
            zemaljski
        i umom svojim razape nebesa.13Kad mu glas zaori, huče vode na
            nebesima,
        oblake diže s kraja zemlje;
    stvara kiši munje,
        vjetar izvodi iz skrovišta njegovih.14Svakom čovjeku pamet stane,
        svaki se zlatar zastidi svoga kipa,
    jer svi su mu kipovi samo varka,
        nema u njima duha!15Isprazni su oni, smiješne tvorevine,
        propast će u dan kazne.16'Jakovljev dio' nije kao oni:
        jer je on sve stvorio,
    Izrael pleme je baštine njegove,
        Jahve nad Vojskama ime je
            njegovo."
Strava na zemlji
17Skupi prnje svoje sa zemlje,
        ti koja stanuješ u utvrdi!18Jer ovako govori Gospod:
    "Gle, ovaj put daleko ću odbaciti
            stanovnike ove zemlje,
        pritijesniti ih
        da me nađu."19"Jao meni zbog ozljede moje,
        rana je moja neiscjeljiva."
    A ja rekoh:
        "Ipak, bolest je moja, nosit ću je!20Šator je moj obaljen,
        sva užeta pokidana.
    Djeca me ostaviše: nema ih.
        Nema ga tko bi opet razapeo
            šator moj
        i podigao krila šatorska."21Da, pastiri pamet izgubiše:
        ne tražiše Jahve.
    Zato ih sreća ne prati
        i sva se stada raspršiše.22Čujte vijest! Primiče se, evo,
        buka strašna iz zemlje sjeverne,
    da gradove judejske pretvori u
            pustinju,
        u brlog čagalja.
Molitva Jeremijina
23Znam, Jahve,
        da put čovjeka nije u njegovoj
            vlasti,
    da čovjek koji hodi ne može
        upravljati korake svoje!24Kazni me, Jahve, ali po pravici,
        ne u gnjevu, da nas ne zatreš.25Izlij gnjev na narode
        koji te ne priznaju
    i na plemena
        koja ne zazivlju imena tvoga!
    Jer oni su proždrli Jakova, izjeli ga,
        opustošili naselje njegovo.
Jeremija i "riječi Saveza"
Jr 11.
Riječ koju je Jahve uputio Jeremiji:
    2"Govori Judejcima i Jeruzalemcima. 3Reci im: Ovako veli Jahve, Bog Izraelov: 'Proklet bio čovjek koji ne posluša riječi Saveza ovoga, 4riječi koje sam zapovjedio ocima vašim kad sam ih izveo iz zemlje egipatske, iz one peći ražarene, govoreći: Poslušajte glas moj i činite sve što vam zapovjedim: tada ćete biti narod moj, a ja vaš Bog, 5da bih ispunio zakletvu kojom sam se zakleo ocima vašim da ću im dati zemlju u kojoj teče mlijeko i med - kao što je danas.'" A ja odgovorih i rekoh: "Tako je, Jahve." 6I dalje mi reče Jahve: "Objavi riječi ove po gradovima judejskim i po ulicama jeruzalemskim: 'Poslušajte riječi Saveza ovoga, te ih izvršavajte. 7Jer sam ozbiljno opominjao očeve vaše kad sam ih izvodio iz zemlje egipatske i do danas ih neumorno opominjem: Poslušajte glas moj! 8Ali oni ne slušahu i ne prignuše uha svojega, nego se povedoše za okorjelošću zloga srca svoga. Zato dopustih da se na njima ispune sve riječi Saveza ovoga za koji im zapovjedih da ga se pridržavaju, ali ga se oni ne pridržavahu.'"
    9I reče mi Jahve: "Zavjera je među Judejcima i Jeruzalemcima. 10Vratiše se bezakonjima svojih otaca koji se oglušiše na moje riječi, pa trčahu za tuđim bogovima da im služe. Dom Izraelov i dom Judin prekršiše Savez moj koji sam sklopio s ocima njihovim."
    11Zato ovako govori Jahve: "Evo, dovest ću na njih zlo kojemu neće umaći; vapit će k meni, ali ih ja neću slušati. 12Onda neka gradovi judejski i žitelji jeruzalemski vapiju k bogovima kojima kade, ali im oni neće pomoći u vrijeme nevolje!13Jer imaš, o Judejo,
        bogova koliko i gradova!
    I koliko ima ulica u Jeruzalemu,
        toliko žrtvenika podigoste da
            kadite Baalu.
    14Ti, dakle, ne moli milosti za taj narod, ne diži glasa za njih i ne moli, jer ih neću uslišiti kad me zazovu u nevolji svojoj."
Prigovor posjetiocima Hrama
15Što li će draga moja u Domu mome?
        Kuje zle osnove.
    Hoće li pretilina i meso posvećeno
        ukloniti zlo od tebe?
        Mogu li te stoga proglasiti čistom?16"Zelena maslina lijepa uzrasta",
        tako te Jahve nazva.
    A sada uz prasak veliki
        plamenom sažiže njeno lišće;
        spaljene su grane njene.
    17Jahve nad Vojskama, koji te bijaše posadio, nesreću ti namijeni zbog zločina što ga učini dom Izraelov i dom Judin kadeći Baalu da bi mene razgnjevili.
Jeremija progonjen u Anatotu
    18Jahve mi objavi te znam! Tada mi ti, Jahve, razotkri njihove spletke. 19A ja bijah kao jagnje krotko što ga vode na klanje i ne slutih da protiv mene snuju pakosne naume. "Uništimo drvo još snažno, iskorijenimo ga iz zemlje živih, da mu se ime nikad više ne spominje!"20Ali ti, Jahve nad Vojskama, koji
            pravedno sudiš,
        koji ispituješ srca i bubrege,
    daj da vidim kako se njima
            osvećuješ,
        jer tebi povjerih parnicu svoju.
    21Zato Jahve nad Vojskama govori protiv ljudi u Anatotu koji mi rade o glavi i govore: "Ne prorokuj više u ime Jahvino, da ne pogineš od ruke naše!" 22Ovako govori Jahve nad Vojskama: "Evo, ja ću ih kazniti. Njihovi će mladići od mača poginuti, sinovi i kćeri pomrijet će od gladi. 23Ni ostatka neće ostati kad donesem nesreću ljudima u Anatotu u godini kazne njihove."
Sreća zlikovaca
Jr 12.
Prepravedan si, Jahve,da bih se mogao s tobom
            parbiti.
        Samo bih jedno s tobom raspravio:
    Zašto je put zlikovaca uspješan?
        Zašto podmuklice uživaju mir?2Ti si ih posadio, i oni se ukorijeniše,
        rastu i plod donose.
    Al' si bliz samo ustima njihovim,
        a daleko im od srca.3No ti, Jahve, mene poznaješ i vidiš;
        ispitao si srce moje,
        ono je s tobom.
    Odvedi ih kao jagnjad na klanje,
        sačuvaj ih za dan pokolja.
    4Dokle će zemlja tugovati, dokle će trava na svem polju sahnuti? Zbog opačine njezinih stanovnika ugiba stoka i ptice!
    Jer govore:
        Bog ne vidi naših putova.5Ako s pješacima trčeći sustaješ,
        kako ćeš se s konjima utrkivati?
    Kad ni u mirnoj zemlji nemaš
            uzdanja,
        kako ćeš onda kroz guštare
            jordanske?6Jer su i braća tvoja i obitelj tvoja
        licemjerni prema tebi!
    I oni te iza leđa ocrnjuju
        na sva usta.
    Ne vjeruj im
        kad ti zbore umilno.
Žalbe Jahvine nad poharanom Baštinom
7Ostavih dom svoj,
        napustih baštinu svoju;
    miljenicu srca svoga
        dadoh u ruke dušmana njenih.8Baština moja postade za me
        kao lav u šumi.
    Zarikao je na me,
        zato ga zamrzih.9Zar je baština moja šarena ptica
        oko koje odasvud druge slijeću?
    Hajde, skupite se, sve divlje zvijeri,
        dođite žderati.10Mnogi pastiri opustošiše moj
            vinograd,
        zgaziše nasljedstvo moje;
    dragu mi baštinu
        pretvoriše u golu pustinju,11pretvoriše u pustoš,
        žalosna je pustoš preda mnom.
    Sva je zemlja pusta
        jer nikog u srce ne dira.12Preko svih goleti pustinjskih
        nagrnuše pustošnici.
    Jer u Jahve je mač što proždire:
        s jednog kraja zemlje do drugog
        nema mira nijednome tijelu.13Sijahu pšenicu, a požeše trnje:
        iscrpli se bez koristi.
    Stide se uroda svoga
        sve zbog jarosti Jahvine.
Sud i spasenje susjednih naroda
    14Ovako govori Jahve: "Sve zle susjede svoje, koji su dirnuli u baštinu što sam je dao narodu svome Izraelu, ja ću iščupati iz zemlje njihove. Ali dom Judin iščupat ću isred njih. 15A kad ih iščupam, ponovo ću im se smilovati i povesti natrag, svakoga na baštinu i zemlju njegovu. 16Pa ako doista nauče putove naroda mojega i stanu se zaklinjati imenom mojim - 'Živoga mi Jahve' - kao što su učili moj narod da se zaklinje Baalom, tada će se opet nastaniti usred naroda moga. 17Ako pak ne poslušaju, onda ću takav narod potpuno iščupati i zatrti" - riječ je Jahvina.
Pojas na Eufratu
Jr 13.
Ovako mi govori Jahve: "Idi i kupi sebi lanen pojas i opaši bokove. Ali ga u vodu ne umači." 2I kupih pojas po riječi Jahvinoj i opasah bokove. 3I dođe mi drugi put riječ Jahvina: 4"Uzmi pojas što si ga kupio i njime se opasao, digni se, idi do rijeke Eufrata i sakrij ga ondje u pukotinu pećine." 5I odoh i sakrih ga kraj Eufrata, kako mi Jahve zapovjedi. Poslije mnogo dana reče mi Jahve: 6"Ustaj, idi na Eufrat pa izvuci odande pojas za koji ti zapovjedih da ga ondje sakriješ." 7Odoh na Eufrat, izvukoh i uzeh pojas s mjesta gdje ga bijah sakrio, i gle: pojas istrunuo, ne bijaše više nizašto. 8Tada mi dođe riječ Jahvina: 9"Ovako govori Jahve: Tako ću uništiti silnu oholost Judeje i Jeruzalema. 10Narod taj opaki koji ne sluša mojih riječi, nego slijedi okorjelo srce svoje i trči za drugim bogovima da im služi i da im se klanja, postat će kao tvoj pojas koji nije više nizašto. 11Jer kao što pojas prianja uz bedra čovjekova, tako sam htio da sav dom Izraelov i sav dom Judin prianja uza me - riječ je Jahvina - da budu moj narod, moj dobar glas, moj ponos, moja slava i čast. Ali nisu poslušali!"
Razbijeni vinski vrčevi
    12Reci tom narodu: "Svaki se vrč puni vinom." A oni će ti prigovoriti: "Zar možda ne znamo da se svaki vrč puni vinom?" 13Reci im tada: "Ovako govori Jahve: evo, napunit ću pijanošću sve stanovnike ove zemlje, kraljeve što sjede na prijestolju Davidovu, i svećenike, i proroke, i sve Jeruzalemce. 14I porazbijat ću ih jednog o drugoga, očeve zajedno sa sinovima - riječ je Jahvina. Uništit ću ih bez samilosti, bez milosrđa i bez smilovanja."
Prijetnja izgnanstvom
15Poslušajte, dobro čujte, okanite se
            oholosti:
        Jahve sad govori!16Dajte slavu Jahvi, Bogu svojemu,
        prije nego što se smrkne,
    prije nego što se noge vaše spotaknu
        po planinama mračnim.
    Vi se nadate svjetlosti,
        a on će je u mrak pretvoriti,
        prometnuti u crnu tamu!17Ako ovo ne poslušate,
        potajno će mi duša plakati zbog
            oholosti vaše,
        suze će roniti,
    oko će mi suze prolijevati,
        jer Jahvino stado u izgnanstvo
            odlazi.
Prijetnje Jojakinu
8Reci kralju i kraljici-majci:
        "Sjednite duboko dolje,
    jer vijenac slave
        pade s vaših glava.19Gradovi Negeba zatvoreni su,
        i nikoga nema da ih otvori.
        Sva je Judeja izgnana,
            sasvim izgnana!"
Opomena okorjelom Jeruzalemu
20Podigni oči, Jeruzaleme, i pogledaj
        one što nadiru sa Sjevera.
    Gdje je stado tebi povjereno,
        slavne ovce tvoje?21Što ćeš reći kada ti se nametnu
        kao gospodari tvoji
    oni koje si sam naučio
        da te kao ljubavnici vode.
    Neće li te bolovi spopasti
        kao porodilju?22Možda ćeš se tad upitati:
        "Zašto me to snašlo?"
    Zbog mnoštva bezakonja tvojih
            otkriše ti skute,
        nasilje nad tobom učiniše.23Može li Etiopljanin promijeniti kožu
            svoju?
        Ili leopard krzno svoje?
    "A vi, možete li činiti dobro,
        navikli da zlo činite?24Zato ću vas raspršiti k'o pljevu
        koju raznosi pustinjski vjetar.25To je sudba tvoja
        i dio tebi odmjeren
        - riječ je Jahvina -
    jer si mene zaboravio
        i u laž se uzdao.26Sam ću ti halju do lica podići
        da se tvoja golotinja vidi.27Sve preljube tvoje, tvoje vriskanje
        i bestidno tvoje bludničenje,
    na humcima, u poljima,
        vidio sam tvoje grozote.
    Jao tebi, Jeruzaleme! Još se ne očisti
        i dokle će to još trajati ...?"
Velika suša
Jr 14.
Riječ Jahvina Jeremiji o velikoj suši:2Judeja je tugom obrvana
        i ginu njeni gradovi,
    sumorno leže na zemlji,
        krik Jeruzalema do neba se vije.3Odličnici šalju sluge po vodu:
        dolaze do studenaca,
    ali vode ne nalaze,
        vraćaju se praznih vrčeva,
    postiđeni, posramljeni,
        pokriše glavu svoju.4Zemlja je sva ispucala
        jer kiše nema.
    Ratari se postidješe,
        pokriše glave.5Pa i košuta u polju
        ostavlja mlado
        jer trave nema.6Divlji magarci, stojeć' na goletima,
        dašću kao čagalj,
    oči im malaksale
        jer nema zelenila.7Bezakonja naša protiv nas svjedoče,
        smiluj se, o Jahve, rad' imena
            svoga!
    Jer otpadosmo od tebe,
        tebi sagriješismo,8o nado Izraelova,
        spasitelju njegov u danima nevolje!
    Zašto si kao stranac u ovoj zemlji,
        kao putnik što se uvrati da
            prenoći?9Zašto si kao prestravljen čovjek,
        kao junak koji ne može pomoći?
    Ta ti si među nama, o Jahve,
        mi se tvojim zovemo imenom -
        nemoj nas ostaviti!
    10Ovako govori Jahve o narodu ovome: Jest, oni vole tumarati i ne štede svojih nogu, i zato ih Jahve ne voli. I sada se spominje bezakonja njihova i kažnjava grijehe njihove. 11I reče mi Jahve: "Ne traži milosti za ovaj narod. 12Ako će i postiti, neću uslišiti njihovih vapaja. Ako će i prinijeti paljenicu i prinos, neće mi omiljeti. Jer mačem, glađu i kugom ja ću ih zatrti."
    13Tada rekoh: "Ah, Jahve Gospode! Eno, proroci im govore: 'Nećete vidjeti mača, niti će vam biti gladi, nego ću vam dati postojan mir na ovome mjestu.'"
    14A Jahve mi reče: "Laž prorokuju ti proroci u moje ime; niti ih poslah niti im nalog kakav dadoh - ja im i nisam govorio. Oni vam prorokuju lažna viđenja, isprazna gatanja i snove srca svoga." 15Zato ovako govori Jahve: "Proroci ti što u moje ime prorokuju, a ja ih nisam poslao, te govore da neće biti ni mača ni gladi u zemlji ovoj, sami će od mača i gladi poginuti. 16A narod ovaj kojemu prorokuju ležat će po ulicama jeruzalemskim, pokošen mačem i glađu, i neće biti čovjeka da ga pokopa - njih, žene njihove, sinove i kćeri njihove. Tako ću na njih izliti zloću njihovu."
    17A ti im reci ovako:
    Nek' oči moje suze rone
            danju i noću,
        i neka ne prestanu,
    jer je strašno slomljena
        djevica, kći naroda moga,
        ranom neobično ljutom.18Pođem li u polje,
        evo mačem pobijenih!
    Vratim li se u grad,
        evo od gladi iznemoglih!
    Čak i proroci i svećenici lutaju po
            zemlji
        i ništa ne znaju.19Ta zar si Judeju sasvim odbacio?
        Zar ti duši omrznu Sion?
    Zašto nas tako biješ
        te nam više nema lijeka?
    Nadasmo se miru, ali dobra nema,
        čekasmo vrijeme ozdravljenja,
            al' evo užasa!20O Jahve, bezbožnost svoju
            priznajemo,
        bezakonje otaca svojih;
        doista, tebi sagriješismo!21Ne odbaci nas, rad' imena svoga,
        ne sramoti prijesto Slave svoje,
        spomeni se i nemoj razvrći Saveza
            svog s nama!22Zar ispraznost bezbožnika dažda
            daje?
        Ili zar nebesa sama kiše?
    Zar ne daješ ti to, Jahve, Bože naš?
        Zato se u te uzdamo,
        jer ti sve to činiš.
Jr 15.
I reče mi Jahve: "Kad bi i Mojsije i Samuel stali pred lice moje, ne bi mi se duša obratila narodu tome. Otjeraj ih ispred lice mojega, neka idu od mene! 2Ako te upitaju: 'Kamo da idemo?' odgovori im: 'Ovako govori Jahve:
    Tko je za smrt, u smrt!
        Tko je za mač, pod mač!
        Tko je za glad, u glad!
        Tko je za izgnanstvo, u izgnanstvo!'
    3Poslat ću na njih četiri nevolje - riječ je Jahvina: mač da ih ubija, pse da ih rastrgaju, ptice nebeske i zvjerad da ih žderu i zatiru. 4I učinit ću ih užasom svim kraljevstvima zemaljskim, i to zbog Manašea, sina Ezekijina, kralja judejskoga - za sva zla što ih počini u Jeruzalemu."
O nevoljama rata
5"Tko da se smiluje tebi,
            Jeruzaleme,
        tko da te požali?
    Tko li će se svratit' da te zapita
        kako ti je?6Ti me odbaci - riječ je Jahvina -
        i leđa mi okrenu.
    I zato na te digoh ruku zatornicu.
        Dojadi mi da ti uvijek praštam!7Zato ću ih izvijati vijačom
        na vratima zemlje ove.
    Narod svoj ću lišit' djece i
            istrijebit' ga,
        jer se ne obraćaju sa svojih
            putova.8Bit će u njih više udovica
        negoli pijeska morskoga.
    Na majke mladih ratnika
        dovest ću zatornika, usred
            podneva,
    i pustit ću na njih iznenada
        užas i strahotu.9Onesvijestila se roditeljka sedmero
            djece,
        dušu ispustila.
    Sunce joj zađe još za dana:
        postiđena, osramoćena je.
    A što od njih ostane,
        pod mač ću vrći
    pred njihovim dušmanima" -
        riječ je Jahvina.
Obnovljeno zvanje
10Jao meni, majko, što si me rodila,
        da svađam se i prepirem sa svom
            zemljom.
    Nikom ne uzajmih,
        ni od koga zajma ne uzeh,
        a ipak svi me proklinju.11Uistinu, o Jahve, nisam li ti služio
            za njihovo dobro,
        nisam li tražio milost u tebe za
            neprijatelja svoga,
    u doba nevolje,
        u danima tjeskobe njegove?
        Ti to dobro znaš!12Može l' se željezo slomiti,
        željezo sa Sjevera i mjed?13Tvoje bogatstvo i blago tvoje
        pljački ću predati.
    Tako ćeš platiti za sva bezakonja
            svoja
        po svoj zemlji.14Učinit ću te robljem neprijatelja
        u zemlji koju ne poznaješ,
    jer gnjev moj planu ognjem
        koji će vas sažgati,
        koji će protiv vas buknuti.15Jahve, spomeni me se i pohodi me
        i kazni progonitelje moje.
    Ne daj da propadnem zbog sporosti
            srdžbe tvoje!
        Spomeni se da tebe radi podnosim
            sramotu.16Kad mi dođoše riječi tvoje, ja sam
            ih gutao:
        riječi tvoje ushitiše
        i obradovaše srce moje.
    Jer sam se tvojim zvao imenom,
        o Jahve, Bože nad Vojskama.17Nikad sjedio nisam u društvu
            veseljaka
        da se razveselim.
    Pod težinom ruke tvoje samotan
            živim,
        jer ti me jarošću prože.18Zašto je bol moja bez prebola?
        Zašto je rana moja neiscjeljiva
        i nikako da zaraste?
    Ah! Hoćeš li meni biti kao potok
            nestalan,
        vodama nepouzdan?19Zato ovako govori Jahve:
    "Ako se vratiš,
        pustit ću te da mi opet služiš;
    ako odvojiš dragocjeno od
            bezvrijedna,
        bit ćeš usta moja.
    Oni će se okrenuti k tebi,
        al' ti se zato ne smiješ okrenuti
            k njima!20Učinit ću od tebe za ovaj narod
        zid od mjedi, neosvojiv.
    Borit će se protiv tebe,
        al' te neće nadvladati,
    jer ja sam s tobom,
        da te spasim i izbavim" -
        riječ je Jahvina.21"Izbavit ću te iz ruku zlikovaca
        i otkupiti te iz ruku silnika."
Prorokov život kao znamen
Jr 16.
I dođe mi riječ Jahvina i reče: 2"Ne uzimaj sebi žene; i nemaj ni sinova ni kćeri na ovome mjestu. 3Jer ovako govori Jahve o kćerima i sinovima koji će se roditi na ovome mjestu i o majkama koje će ih rađati i o očevima koji će ih imati u ovoj zemlji: 4Oni će umrijeti smrću prebolnom, nitko ih neće oplakivati, niti će ih sahraniti. Pretvorit će se u gnoj za oranice, izginut će od mača i gladi, a njihova će trupla biti hrana pticama nebeskim i zvijerima zemaljskim."
    5Da, ovako govori Jahve: "Ne smiješ ući u kuću žalosti, ne idi naricati niti ih sažaljevati. Jer ja sam tom narodu uskratio mir svoj - riječ je Jahvina - ljubav i samilost. 6Pomrijet će veliko i malo u ovoj zemlji i nitko ih neće pokopati. Nitko neće naricati nad njima, niti će zbog njih praviti ureza, niti kose šišati. 7Za onog u žalosti neće kruh lomiti, da ga utješe zbog pokojnika, nitiće mu tko pružiti pehar utjehe zbog smrti njegova oca ili majke njegove.
    8Ne ulazi u kuću slavlja da s njima sjediš i gostiš se." 9Jer ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: "Evo, učinit ću da s ovog mjesta i pred vašim očima i u ovim danima iščeznu poklici radosti i veselja i glasovi zaručnika i zaručnice.
    10A kad objaviš tom narodu sve ove riječi, pa te upitaju: 'Zašto nam Jahve zaprijeti svom ovom golemom nesrećom; u čemu je zločinstvo naše i u čemu su grijesi naši što ih počinismo protiv Jahve, Boga našega?' - 11onda im odgovori: 'U tom što me ostaviše oci vaši - riječ je Jahvina - i trčaše za tuđim bogovima da im služe i da im se klanjaju, a mene ostaviše i Zakona se moga ne držaše. 12A vi još gore učiniste nego oci vaši, jer evo, svaki se povodi za okorjelošću zloga srca svoga, a mene ne sluša. 13Zato ću vas istjerati iz ove zemlje u zemlju koja vam je neznana, kao što bijaše i ocima vašim. Ondje ćete služiti tuđim bogovima danju i noću: jer neću vam se više smilovati!'"
Raspršeni se Izraelci vraćaju
    14"Zato, evo, dolaze dani - riječ je Jahvina - kad se više neće govoriti: 'Živoga mi Jahve koji sinove Izraelove izvede iz Egipta', 15nego: 'Živoga mi Jahve koji sinove Izraelove izvede iz zemlje sjeverne i iz svih zemalja kamo ih bijaše prognao.' Vratit ću ih u zemlju njihovu koju dadoh ocima njihovim.
Navještaj neprijateljske najezde
    16Evo, poslat ću mnoga ribara - riječ je Jahvina - koji će ih uloviti. A zatim ću dovesti mnoge lovce koji će ih goniti sa svih gora, i sa svih brežuljaka, i iz svih pećinskih rasjeklina. 17Jer moje oči prate sve njihove putove: neće mi izmaći, niti se bezakonje njihovo može sakriti od očiju mojih. 18Dvostruko ću naplatiti njihovo bezakonje i grijehe njihove, jer su truplima svojih grozota oskvrnuli moju zemlju i moju baštinu ispunili gnusobama."
Otraćenje naroda
19Jahve, snago moja i moja utvrdo,
        utočište moje u danima nevolje!
    K tebi će doći narodi
        s krajeva zemlje. I govorit će:
    Samu nam laž oci namriješe,
        Ništavost i Nemoć.20Ta stvara li čovjek sam sebi bogove,
        to nikako nisu bogovi.21Učinit ću, evo, da osjete,
        da ovaj put zaista oćute
    moju ruku i snagu moju,
        i znat će da mi je ime Jahve.
Judina bezakonja i kazne
Jr 17.
Judin grijeh upisan ježeljeznom pisaljkom,
        urezan dijamantnim vrškom
    u pločicu njihova srca
        i u rogove njihovih žrtvenika,2kao spomen sinovima njihovim
        na žrtvenike njihove i ašere njihove
    oko zelenog drveća na visokim
            brežuljcima,3    na brdima i usred polja.
    Tvoje bogatstvo i sve blago tvoje
        pljački ću predati.
    Tako ćeš platiti za grijeh svoj
        po svoj zemlji.4Morat ćeš pustiti baštinu
        koju sam tebi poklonio.
    Učinit ću te robljem neprijatelja
        u zemlji koju ne poznaješ.
    Jer gnjev moj planu ognjem
        koji će vječno gorjeti.
Mudre izreke
5Ovako govori Jahve:
    "Proklet čovjek koji se uzdaje
            u čovjeka,
        i slabo tijelo smatra svojom
            mišicom,
        i čije se srce od Jahve odvraća.6Jer on je kao drač u pustinji:
        ne osjeća kad je sreća na domaku,
    tavori dane u usahloj pustinji,
        u zemlji slanoj, nenastanjenoj.7Blagoslovljen čovjek koji se uzdaje
            u Jahvu
        i kome je Jahve uzdanje.8Nalik je na stablo zasađeno uz vodu
        što korijenje pušta k potoku:
    ne mora se ničeg bojati kad dođe
            žega,
        na njemu uvijek zelenilo ostaje.
    U sušnoj godini brigu ne brine,
        ne prestaje donositi plod.9Podmuklije od svega je srce.
        Jedva popravljivo,
        tko da ga pronikne?10Ja, Jahve, istražujem srca
        i ispitujem bubrege,
    da bih dao svakom po njegovu
            vladanju,
        prema plodu ruku njegovih.11Prepelica što leži na jajima
            a ne leže
        jest onaj što nepravdom stječe
            bogatstvo:
    usred dana svojih ostavit' ga mora
        i na kraju ostaje luda.
Pouzdanje u Hram i u Jahvu
12Slavan prijestol dignut od davnina,
        to je naše sveto mjesto.13O Jahve, nado Izraela,
        svi koji te ostave postidjet će se,
    koji se odmetnu od tebe
        bit će u prah upisani,
        jer ostaviše Izvor žive vode.
Osvetnička molitva
14Iscijeli me, Jahve, i bit ću zdrav,
        spasi me, i bit ću spašen,
        jer ti si pjesma moja.15Evo ih što mi govore:
        Gdje je riječ Jahvina? Neka se
            ispuni!16Ta ja se nisam vrzao oko tebe za
            njihovu nesreću
        niti sam želio kobni Dan! -
        ti to znaš,
    sve što je izlazilo iz usta mojih
        pred tobom je.17Ne budi mi na užas,
        ti, utočište moje, u Dan nesretni.18Progonitelji moji nek' se postide,
            ne ja,
        njih smeti, ne mene.
    Na njih dovedi Dan nesretni,
        zatri ih dvogubim zatorom!
Svetkovanje subote
    19Ovako mi reče Jahve: "Idi i stani na vrata Sinova naroda na koja ulaze i izlaze kraljevi judejski i na sva vrata jeruzalemska. 20Reci im: Čujte riječ Jahvinu, vi, kraljevi judejski i svi Judejci i Jeruzalemci koji prolazite kroz ova vrata. 21Ovako govori Jahve: 'Čuvajte se ako vam je život mio i ne nosite tereta u dan subotnji, i ne unosite ga na vrata jeruzalemska. 22I ne nosite bremena iz kuće u dan subotnji, i nikakva posla ne radite, nego svetkujte dan subotnji, kao što sam zapovjedio vašim ocima. 23Oni me ne poslušaše i ne prikloniše uha svojega, nego tvrdovrato ne poslušaše i ne prihvatiše nauka. 24A vi, ako me poslušate - riječ je Jahvina - i ako ne budete nosili bremena na vrata ovoga grada, nego budete svetkovali dan subotnji, ne radeći nikakva posla, 25tada će na vrata ovoga grada ulaziti kraljevi koji sjede na prijestolju Davidovu, koji se voze kolima i jašu na konjima, oni i njihovi časnici, Judejci i Jeruzalemci, i ovaj će grad ostati dovijeka. 26I dolazit će iz gradova judejskih, iz okolice Jeruzalema, iz zemlje Benjaminove i iz Šefele, iz Gorja i iz Negeba, da prinesu paljenice, klanice, prinosnice i kad i da prinesu žrtvu zahvalnicu u Domu Jahvinu. 27Ali ako me ne poslušate te ne budete svetkovali dan subotnji, i ako budete nosili bremena ulazeći na vrata jeruzalemska u dan subotnji, tada ću potpaliti oganj na vratima njegovim: i plamen će proždrijeti dvore jeruzalemske, i neće se ugasiti.'"
Jeremija kod lončara
Jr 18.
Ovo je riječ koju Jahve uputi Jeremiji: 2"Ustani i siđi u kuću lončarovu - ondje ću ti objaviti svoje riječi." 3Siđoh, dakle, u kuću lončarovu, upravo je radio na lončarskom kolu. 4I kako bi se koji sud što bi ga načinio od ilovače u ruci lončarovoj pokvario, on bi opet od nje pravio drugi - već kako se lončaru svidjelo da napravi. 5I dođe mi riječ Jahvina: 6"Ne mogu li i ja s vama činiti kao ovaj lončar, dome Izraelov? - riječ je Jahvina. Evo, kao ilovača u ruci lončarovoj, i vi ste u mojoj ruci, dome Izraelov. 7Objavim li jednom kojem narodu ili kojem kraljevstvu da ću ga iskorijeniti, uništiti i razoriti, 8i taj se narod, protiv kojeg sam govorio, obrati od opačina i zloća, tada ću se ja pokajati za zlo koje mu bijah namijenio. 9Objavim li kojem narodu, ili kojem kraljevstvu, da ću ga izgraditi i posaditi, 10a on stane činiti što je zlo u mojim očima, ne slušajući glasa mojega, pokajat ću se za dobro koje sam im obećao. 11Zato sada reci Judejcima i Jeruzalemcima: 'Ovako govori Jahve: Evo, spremam vam zlo i snujem protiv vas osnove. Vratite se, dakle, svaki sa svoga zlog puta i popravite svoje putove i svoja djela.' 12Ali oni vele: 'Uzalud! Mi ćemo radije provoditi svoje osnove i činiti svaki po okorjelosti zlog srca svojega.'"
Izrael zaboravlja Jahvu
13Ovako govori Jahve:
    "Propitajte se po narodima:
        je li itko takvo što čuo?
    Toliku grozotu učini
        djevica Izraelova.14Nestaje li s gorske vrleti
        snijeg libanonski?
    Mogu li presušiti vode daleke
        što studene teku?15A narod moj mene zaboravi!
        Kad prinose ništavnosti,
    posrnuše na putovima svojim,
        na stazama drevnim,
    i hode stazama
        i putem neprohodnim.16I tako su zemlju u pustoš obratili,
        na vječnu porugu,
    da se nad njom zgraža svaki
            prolaznik
        glavom mašući.17Razvitlat ću ih pred neprijateljem,
        kao istočnjak;
    leđa, a ne lice, ja ću im pokazati
        u dan njine propasti."
Urota protiv Jeremije
    18I rekoše: "Hajdemo da se urotimo protiv Jeremije, jer svećeniku ne može nestati Zakona, ni mudrome savjeta, ni proroku besjede. Hajde, udarimo ga njegovim jezikom i pazimo budno na svaku riječ njegovu."19Poslušaj me, o Jahve,
        i čuj što govore moji protivnici.20Ta zar se dobro uzvraća zlim?
        A oni mi jamu kopaju!
    Sjeti se kako stajah pred licem
            tvojim
        da u tebe milost tražim za njih,
        da odvratim od njih jarost tvoju.21Zato im djecu izruči gladi,
        maču ih predaj!
    Neka im žene ostanu jalove
            i udovice,
        neka im kuga pobije muževe,
        a mladići neka od mača u boju
            poginu.22Neka se prolomi vapaj iz kuća
            njihovih
        kad iznenada na njih dovedeš čete
            pljačkaša.
    Jer oni iskopaše jamu da me uhvate,
        nogama mojim u potaji zamke
            namjestiše.23Ti, o Jahve, znadeš
        sav njihov naum ubilački protiv
            mene.
    Ne oprosti im bezakonja njihova,
        ne izbriši im grijeha pred sobom.
    Neka padnu pred licem tvojim,
        obračunaj s njima u dan gnjeva
            svoga!
Razbijeni vrč
i prepirka s Pašhurom
Jr 19.
Ovako mi reče Jahve: "Idi i kupi vrč glineni. Povedi sa sobom nekoliko starješina narodnih i svećeničkih. 2Pođi u Dolinu Ben Hinom, na ulazu Vrata lončarskih. Ondje proglasi riječi koje ću ti kazati. 3Reci im: Čujte riječ Jahvinu, kraljevi judejski i stanovnici jeruzalemski. Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Evo dovodim nesreću na ovo mjesto te će svima koji to čuju u ušima zazujati. 4Zato što su me ostavili i otuđili ovo mjesto prinoseći kad tuđim bogovima kojih ne poznavahu oci njihovi ni kraljevi judejski; i zato što su mjesto ovo natopili krvlju nevinih; 5i zato što pogradiše uzvišice Baalove da mu spaljuju sinove kao žrtve, a to im ja nikada ne naredih niti zapovjedih, niti mi je takvo što na um palo. 6Stoga, evo, dolaze dani - riječ je Jahvina - kad se ovo mjesto neće više zvati Tofet ni Dolina Ben Hinom nego Dolina klanja. 7Izjalovit ću na ovom mjestu naum Judeje i Jeruzalema i učiniti da svi poginu od neprijateljskog mača, od ruku onih što im rade o glavi. A trupla ću njihova dati za hranu pticama nebeskim i zvijerima poljskim. 8A grad ću ovaj učiniti ruglom i užasom: svaki koji prođe mimo nj zgrozit će se i zviždati zbog svih nesreća njegovih. 9I dat ću im da jedu meso sinova i kćeri svojih. Da, svaki će jesti meso bližnjega svoga zbog preteške nevolje kojom će ih pritisnuti njihovi neprijatelji što im rade o glavi.'
    10Razbij vrč pred očima svojih pratilaca 11i reci im: Ovako govori Jahve nad Vojskama: 'Tako ću razbiti ovaj narod i ovaj grad, kao što se razbija sud lončarski, te se više ne da popraviti.
    U Tofetu će se ukapati, jer inače neće biti mjesta za ukapanje. 12Tako ću postupiti s ovim mjestom - riječ je Jahvina - i sa stanovnicima njegovim. I učinit ću grad ovaj sličnim Tofetu. 13I sve kuće jeruzalemske i kuće kraljeva judejskih bit će onečišćene kao mjesto Tofet: sve kuće kojima se na krovovima kad prinosi svoj vojsci nebeskoj i lijevaju ljevanice tuđim bogovima.'"
    14Kad se Jeremija vratio iz Tofeta, kamo ga Jahve bijaše poslao da prorokuje, stade u predvorju Doma Jahvina te uze govoriti svemu narodu: 15"Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Evo, dovest ću na ovaj grad i na sve njegove gradiće sve zlo kojim sam im prijetio, jer ukrutiše vratove svoje ne slušajući riječi mojih.'" 
Jr 20.
A svećenik Pašhur, sin Imerov, vrhovni nadzornik Doma Jahvina, ču kako Jeremija prorokuje te riječi. 2I Pašhur dade Jeremiju batinati i baci ga u klade što se nalaze kod gornjih vrata Benjaminovih, a u Domu su Jahvinu. 3A kad sutradan Pašhur pusti Jeremiju iz klada, reče mu Jeremija: "Jahve te više ne zove Pašhur već 'Užas odasvud'. 4Jer ovako govori Jahve: 'Evo, predajem te užasu, tebe i sve prijatelje tvoje, i poginut će od mača neprijatelja svojih, svojim ćeš očima vidjeti. I svu Judeju dat ću u ruke kralju babilonskom. On će ih odvesti u izgnanstvo u Babilon i mačem pobiti. 5I sve bogatstvo ovoga grada, sav njegov trudom stečeni imetak i sve dragocjenosti te sve blago kraljeva judejskih predat ću u ruke neprijateljima. Oni će sve opljačkati, ugrabiti i u Babilon odnijeti.' 6A ti ćeš se, Pašhure, sa svim svojim ukućanima seliti u Babilon. Da, u Babilon ćeš doći i ondje umrijeti i biti pokopan, ti i svi tvoji prijatelji kojima si laži prorokovao."
Iz Jeremijinih "Ispovijesti"
7Ti me zavede, o Jahve,
        i dadoh se zavesti,
    nadjačao si me
        i svladao me.
    A sada sam svima na podsmijeh
            iz dana u dan,
        svatko me ismijava.8Jer kad god progovorim, moram
            vikati,
        naviještati moram: "Nasilje!
            Propast!"
    Doista, riječ mi Jahvina postade
        na ruglo i podsmijeh povazdan.9I rekoh u sebi: neću više na nj
            misliti
        niti ću govoriti u njegovo ime.
    Al' tad mi u srcu bi kao rasplamtjeli
            oganj,
        zapretan u kostima mojim:
    uzalud se trudih da izdržim,
        ne mogoh više.10Čuh klevete mnogih:
            "Užas odasvud!
        Prijavite! Mi ćemo ga prijaviti."
    Svi koji mi bijahu prijatelji
        čekahu moj pad.
    "Možda ga zavedemo,
        pa ćemo njim ovladati
        i njemu se osvetiti!"11Sa mnom je Jahve kao snažan junak!
        Zato će progonitelji moji posrnuti
        i neće nadvladati,
    postidjet će se veoma zbog poraza,
        zbog nezaboravne vječne sramote.12O Jahve nad Vojskama, koji proničeš
            pravednika
        i vidiš mu bubrege i srce,
    daj da vidim kako im se osvećuješ,
        jer tebi povjerih parnicu svoju.13Pjevajte Jahvi,
        hvalite Jahvu,
    jer on izbavi dušu sirote
        iz ruku zlikovaca.14Proklet bio dan kad se rodih,
        dan kad me rodi majka moja
            ne bio blagoslovljen!15Proklet bio čovjek
        koji ocu mom dojavi:
    "Rodio ti se sin, muškić!"
        i time mi oca obradova.16Tom čovjeku bilo kao gradovima
        što ih Jahve nemilice razvali;
    već u cik zore čuo zapomaganje
        i poklike bojne u podne,17jer me ne pogubi u majčinoj utrobi
        da bi majka bila moj grob,
    da bi joj utroba dovijeka ostala
            trudna!18O, zašto izađoh iz majčina krila?
        Da vidim jad i nevolju
        i u sramoti da dokončam dane!
3. PROROČANSTVA IZ DOBA POSLIJE JOJAKIMA
Odgovor izaslanicima Sidkijinim
Jr 21.
Riječ koju Jahve uputi Jeremiji kad kralj Sidkija posla k njemu Pašhura, sina Malkijina, i svećenika Sefaniju, sina Maasejina, s porukom: 2"Hajde, upitaj Jahvu za nas, jer je Nabukodonozor, kralj babilonski, zavojštio na nas; možda će Jahve opet učiniti s nama čudo, pa će se neprijatelj povući pred nama." 3Jeremija im reče: "Ovako recite Sidkiji: 4Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: 'Povući ću oružje koje je u vašim rukama, kojim se borite protiv kralja babilonskoga i Kaldejaca što vas napadaju izvan zidina, i skupiti ga usred ovoga grada. 5I sam ću se boriti protiv vas ispruženom rukom i snažnom mišicom, u srdžbi i gnjevu i velikoj jarosti. 6I strašnom kugom udarit ću stanovnike ovoga grada, ljude i životinje, i pomrijet će. 7Poslije toga ću - riječ je Jahvina - Sidkiju, kralja judejskoga, i njegove sluge i narod, i sve one koji preostadoše u tom gradu nakon pošasti, mača i gladi, predati u ruke Nabukodonozora, kralja babilonskoga, u ruke njihovih neprijatelja i u ruke onih koji im rade o glavi; on će ih sasjeći oštricom mača bez samilosti, bez milosrđa i bez smilovanja.'
    8A ovom narodu reci: 'Ovako govori Jahve: Evo stavljam pred vas put života i put smrti. 9Tko ostane u ovom gradu, poginut će od mača, gladi i kuge. A tko izađe, te se preda Kaldejcima koji vas opsjedaju, spasit će život - život će mu ostati kao plijen. 10Jer, okrenuh lice svoje ovomu gradu na zlo, a ne na dobro - riječ je Jahvina - i bit će izručen u ruke kralja babilonskoga, i on će ga vatrom spaliti.'"
Opomena domu kraljevskom
    11Kraljevskom domu Judeje.
    Čujte riječ Jahvinu, 12dome Davidov! Ovako govori Jahve:
    "Svako jutro sudite pravedno,
        izbavite potlačene iz ruku
            tlačitelja,
    ili će moj gnjev planut' poput vatre,
        raspalit' se neugasivo
        zbog vaših opačina.13Evo me protiv tebe
        koji stanuješ na Pećini dolinskoj
        - riječ je Jahvina -
    protiv vas koji kažete: 'Tko može
            na nas navaliti,
        tko u naše nastambe prodrijeti?'14Al' ja ću vam platiti prema plodu
            djela vaših - riječ je Jahvina. -
        Oganj ću podmetnuti šumi
            njegovoj
        i proždrijet će sve oko nje!"
Jr 22.
Ovako govori Jahve: "Siđi u palaču kralja judejskoga i objavi ondje ovu riječ. 2Reci: Slušaj riječ Jahvinu, kralju judejski, koji sjediš na prijestolju Davidovu, ti i tvoje sluge i tvoj narod koji ulaze na ova vrata. 3Ovako govori Jahve: 'Činite pravo i pravicu, izbavite potlačene iz ruku tlačitelja! Ne činite krivo strancu, siroti, udovici, ne tlačite ih i ne prolijevajte krvi nedužne na ovome mjestu. 4Jer budete li se istinski vladali po riječi ovoj, na vrata ovog dvora ulazit će kraljevi što sjede na prijestolju Davidovu, voze se na kolima i jašu na konjima - oni, njihove sluge i njihov narod. 5Ako pak ne poslušate ovih riječi, zaklinjem se sobom - riječ je Jahvina - da ću taj dvor pretvoriti u ruševinu!'"
    6Jer ovako govori Jahve o dvoru kralja judejskoga:
    "Ti si za me Gilead,
        vrh libanonski.
    Ali, uistinu, pretvorit ću te u
            pustinju,
        u grad nenastanjen.7Spremit ću protiv tebe zatirače,
        svakoga s oružjem njegovim,
    nek' posijeku izabrane ti cedrove
        i u vatru ih pobacaju."
    8Mnoštvo će naroda prolaziti mimo taj grad i pitat će jedan drugoga: "Zašto je Jahve tako postupio s ovim velikim gradom?" 9Odgovorit će im: "Jer su ostavili Savez Jahve, Boga svoga, klanjali se drugim bogovima i služili im."
Protiv raznih kraljeva:
Protiv Joahaza
10Ne oplakujte mrtvoga,
        ne jadikujte za njim.
    Radije plačite za onim koji odlazi,
        jer se nikad više neće vratiti
        ni rodne grude vidjeti.
    11Jer ovako govori Jahve o Šalumu, sinu Jošijinu, kralju judejskomu, koji kraljevaše mjesto oca svoga i morade otići iz ovoga mjesta: "Nikad se više neće vratiti, 12nego će umrijeti u mjestu kamo ga izagnaše, a ovu zemlju nikad više neće vidjeti."
Protiv Jojakima
13Jao onom koji kuću gradi
            nepravedno
        i gornje odaje diže bez prava;
    koji bližnjega tjera na tlaku
        i plaću mu ne isplaćuje;14koji kaže: "Sagradit ću sebi kuću
            prostranu
        i prozračne gornje odaje!"
    koji probija prozore,
        oblaže ih cedrovinom
        crveno obojenom.15Jesi li zato kralj
        što se cedrom razmećeš?
    Nije li ti i otac jeo i pio,
        ali je činio pravo i pravicu
        i zato mu bješe dobro.16Branio je pravo siromaha i jadnika,
        i zato mu bješe dobro.
    Zar ne znači to mene poznavati?
        - riječ je Jahvina.17Ali tvoje oči i srce
        idu samo za dobitkom,
    da krv nevinu prolijevaš,
        da nasilje činiš i krivdu.
    18Zato ovako govori Jahve o Jojakimu, sinu Jošijinu, kralju judejskom:
    "Za njim neće naricati:
        'Jao, brate moj! Jao, sestro moja!'
    Za njim neće naricati:
        'Jao, gospodaru! Jao, veličanstvo!'19Pokopat će ga k'o magarca,
        izvući ga i baciti
            izvan vrata Jeruzalema."
Protiv Jojakina
20"Popni se na Libanon i viči,
        po Bašanu nek' se ori glas,
    s Abarima buči,
        jer svi su tvoji prijatelji
            slomljeni!21Lijepo sam te svjetovao u danima
            mirnim,
        al' ti mi reče: 'Neću slušati!'
    Tako se vladaš od mladosti:
        ne slušaš glasa mojega.22Sve će tvoje pastire vjetar popasti,
        a ljubavnici će tvoji u izgnanstvo.
    Tada ćeš se stidjet' i sramiti
        zbog sve pakosti svoje.23Ti što prebivaš na Libanonu,
        ti što se gnijezdiš po cedrovima,
    kako li ćeš stenjati kad bolovi te
            spopadnu,
        trudovi porodilje.
    24Života mi moga - riječ je Jahvina - kad bi Konija, sin Jojakimov, kralj judejski, bio pečatnjak na mojoj desnici, ja bih ga strgao s prsta. 25Dat ću te u ruke onima koji ti rade o glavi, u ruke onima pred kojima dršćeš, u ruke Nabukodonozora, kralja babilonskog, i u ruke Kaldejaca. 26I bacit ću tebe i majku koja te rodila u drugu zemlju gdje se niste rodili; tamo ćete umrijeti. 27Ali u zemlju u koju čeznu da se vrate neće se vratiti!"28Ta zar je taj čovjek Konija
        sud prezren, razbijen?
        Il' posuda što nikom se ne sviđa?
    Zašto bjehu protjerani on i
            potomstvo,
        prognani u zemlju
            koja im je posve neznana?29Zemljo, zemljo, zemljo,
        poslušaj riječ Jahvinu.
    30Ovako govori Jahve:
    "Upišite za ovoga čovjeka:
        'Bez djece. Život mu se nije
            posrećio.
    Nitko od potomstva njegova
        neće sjesti na prijesto Davidov
        ni vladati Judejom.'"
Mesijansko proroštvo
Budući kralj
Jr 23.
"Jao pastirima koji upropašćuju i raspršuju ovce paše moje" - riječ je Jahvina. 2Stoga ovako govori Jahve, Bog Izraelov, protiv pastira koji pasu narod moj: "Vi ste raspršili ovce moje, rastjerali ih, niste se brinuli za njih. Zato ću se ja sada pobrinuti za vas zbog zlodjela vaših - riječ je Jahvina. 3I sam ću skupiti ostatak svojih ovaca iz svih zemalja kamo sam ih raspršio i vratiti ih na ispaše njihove: bit će plodne i množit će se. 4I podići ću im pastire da ih pasu te se ničega više neće bojati ni plašiti, niti će se gubiti" - riječ je Jahvina.5"Evo dolaze dani - riječ je Jahvina -
        podići ću Davidu izdanak
            pravedni.
    On će vladati kao kralj i biti mudar
        i činit će pravo i pravicu u zemlji.6U njegove će dane Judeja biti
            spašena
        i Izrael će živjeti spokojno.
    I evo imena kojim će ga nazivati:
        'Jahve, Pravda naša.'
    7Zato, evo, dolaze dani - riječ je Jahvina - kad se više neće govoriti: 'Živoga mi Jahve koji sinove Izraelove izvede iz zemlje egipatske', 8nego: 'Živoga mi Jahve koji potomstvo doma Izraelova izvede i dovede iz zemlje sjeverne i iz svih zemalja kamo ih bijaše prognao, tako da obitavaju u zemlji svojoj.'"
Zbirka izreka protiv lažnih proroka
    9Prorocima.
    Srce je u meni skrhano,
        dršću mi kosti,
    sličan sam pijancu,
        čovjeku kojim vino ovlada,
    pred licem Jahvinim
        i njegovim svetim riječima:10"Jer zemlja je puna preljubnika;
        zbog tih se ljudi zemlja u crno
            zavila,
        a ispaše u pustinji sagorješe.
    Njihova je trka zloba,
        a moć im je nepravda.11Da, i prorok i svećenik zlikovci su,
        čak i u Domu svome nađoh
            im pakost" -
        riječ je Jahvina.12Stog' će im se puti prometnuti
            u tlo klizavo:
        u mraku će posrtati i padati.
    Jer ja ću na njih svaliti nesreću
        u godine kazne njihove" -
        riječ je Jahvina.13"I u proroka Samarije
        vidjeh mnoge ludosti:
    prorokuju u Baalovo ime
        i zavode narod moj izraelski.14Ali u proroka jeruzalemskih
        vidjeh strahote:
    preljub, prijevarne putove,
        jačaju ruke zločincima,
        te se nitko od zločina svojih
            ne obraća.
    Svi su mi oni kao Sodoma,
        a žitelji kao Gomora!"15I zato Jahve nad Vojskama
        ovako govori o prorocima:
    "Evo, nahranit ću ih pelinom
        i napojiti vodom zatrovanom,
    jer od proroka jeruzalemskih
        potječe pokvara u svoj zemlji."
    16Ovako govori Jahve nad Vojskama:"Ne slušajte riječi proroka:
        oni vas obmanjuju,
    objavljuju viđenja srca svoga,
        a ne što dolazi iz usta Jahvinih;17govore onima što preziru riječ
            Jahvinu:
        'Bit će s vama mir!'
    a onima što slijede glas svog srca
            okorjelog:
        'Nikakvo vas zlo neće snaći!'"
    18Ta tko bijaše na vijećanju Jahvinu, tko je vidio, tko slušao riječ njegovu? Tko ju je shvatio te je može objaviti?19Gle, nevrijeme Jahvino:
        jarost provaljuje,
    razmahuje se vihor silan
        i svaljuje na glave bezbožničke.20Jahvin se gnjev neće stišati,
        dok on ne izvrši i ne ispuni
        naume srca svojega.
    U dane posljednje jasno ćete to
            razumjeti.21"Ne poslah ti proroka,
        a ipak trče!
    Ne govorih im,
        a ipak prorokuju!22Jest, da bijahu na mom vijećanju,
        moje bi riječi narodu mom
            obznanili,
    i kušali ih svrnuti sa zla puta njihova
        i od zlodjela njihovih!23Ta, zar sam ja Bog samo iz blizine
            - riječ je Jahvina -
        zar iz daljine nisam više Bog?24Može li se tko skriti u skrovištima
        da ga ja ne vidim? - riječ je
            Jahvina.
    Ne ispunjam li ja nebo i zemlju? -
        riječ je Jahvina.
    25Čuo sam što govore proroci koji prorokuju laži u ime moje i tvrde: 'Usnio sam! Usnio sam!' 26Dokle će među prorocima biti onih koji prorokuju laž i objavljuju prijevaru srca svojega? 27Misle da će svojim snima što ih jedan drugom pripovijedaju postići da narod moj zaboravi ime moje, kao što već oci njihovi zaboraviše ime moje uz Baala! 28Prorok koji je usnio san neka samo pripovijeda svoj san, a u koga je riječ moja, neka po istini objavljuje riječ moju!"
    "Što je zajedničko slami i žitu?
        - riječ je Jahvina.29Nije li riječ moja poput vatre
        - riječ je Jahvina -
        i nije li slična malju što razbija
            pećinu?
    30Evo me stoga protiv proroka - riječ je Jahvina - koji jedan drugome kradu moje riječi. 31Evo me protiv proroka - riječ je Jahvina - koji mlate jezikom i proroštva kuju. 32Evo me protiv proroka - riječ je Jahvina - koji prorokuju izmišljene snove i pripovijedajući ih zavode narod moj izmišljotinama svojim i lažima. A ja ih nisam poslao, niti sam im što zapovjedio, niti su narodu ovome od kakve koristi - riječ je Jahvina.
    33A ako te ovaj narod, ili prorok, ili svećenik, zapita: 'Što je breme Jahvino?' odgovori im: 'Vi ste breme Jahvino i ja vas odbacujem' - riječ je Jahvina.
    34A reče li koji prorok ili svećenik, ili tko iz naroda: 'Breme Jahvino', kaznit ću toga čovjeka i dom njegov. 35Ovako morate govoriti svaki svome bližnjemu i svaki svome bratu: 'Što je Jahve odgovorio?' ili 'Što je Jahve rekao?' 36Ali 'Breme Jahvino' da više niste spomenuli, jer je breme svakome riječ njegova." Jer vi iskrivljujete riječi Boga živoga, Jahve nad Vojskama, našega Boga! 37Ovako reci proroku: "Što ti je Jahve odgovorio?" ili "Što je Jahve rekao?" 38Ali ako kažete "Breme Jahvino", ovako govori Jahve: "Zato što se služite riječju 'Breme Jahvino', premda sam vam poručio da je ne izgovarate, 39ja ću visoko podići i odbaciti od lica svojega vas i vaš grad što ga dadoh vama i ocima vašim! 40I svalit ću na vas vječnu sramotu i vječnu porugu koja se neće zaboraviti."
Dvije kotarice smokava
Jr 24.
Jahve mi pokaza, i gle: dvije kotarice smokava stajahu pred Domom Jahvinim, pošto Nabukodonozor, kralj babilonski, odvede iz Jeruzalema i izagna u Babilon Jekoniju, sina Jojakimova, kralja judejskoga, zajedno s knezovima judejskim, kovačima i bravarima. 2U jednoj kotarici bijahu izvrsne smokve, kakve već jesu rane smokve; a u drugoj bijahu pokvarene smokve, tako rđave da se ne mogahu jesti. 3I Jahve me upita: "Jeremija, što vidiš?" A ja odgovorih: "Smokve! Dobre su vrlo dobre, a loše su vrlo loše - tako loše da nisu za jelo." 4I dođe mi riječ Jahvina:
    5Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: "Kao na ove dobre smokve, tako ću milostivo pogledati na sužnje judejske koje sam s ovoga mjesta prognao u zemlju kaldejsku. 6I milostivo ću svrnuti oči na njih i vratiti ih u ovu zemlju. Ponovo ću ih podići i neću ih više uništiti; opet ću ih posaditi i neću ih više iščupati. 7I dat ću im srce da me poznaju da sam ja Jahve, da budu narod moj, a ja Bog njihov, jer će se oni svim srcem svojim opet k meni obratiti. 8Ali kao s lošim smokvama koje su tako loše da nisu za jelo - da, riječ je Jahvina - tako ću postupiti i sa Sidkijom, kraljem judejskim, s njegovim knezovima i sa svim Jeruzalemcima što preostadoše u ovoj zemlji i s onima što se u Egiptu nastaniše. 9Učinit ću da budu na užas svim kraljevstvima zemaljskim, na sramotu i porugu, na ruglo i kletvu posvuda kamo ih protjeram. 10I poslat ću na njih mač, glad i kugu dok se ne istrijebe sa zemlje koju dadoh njima i ocima njihovim."
4. BABILON - BIČ BOŽJI                                   
Jr 25.
Riječ upućena Jeremiji o svem narodu judejskom, četvrte godine Jojakima, sina kralja judejskog - to je prve godine Nabukodonozora, kralja babilonskog. Prorok Jeremija navijesti tu riječ svemu narodu Judinu i svim Jeruzalemcima:
    3Od trinaeste godine Jošije, sina Amonova, kralja judejskoga, sve do dana današnjeg, ove dvadeset i tri godine, dolazila mi je riječ Jahvina i ja sam vam jednako govorio, ali me niste slušali. 4I Jahve je svejednako slao k vama sve sluge svoje, proroke, ali vi niste slušali i niste prignuli uši svoje da čujete. 5I govorahu vam: "Vratite se svaki sa zla puta svojega i od zlih djela svojih i ostanite u zemlji koju Jahve dade vama i ocima vašim za sva vremena; 6i ne idite za tuđim bogovima da im služite i da im se klanjate; i ne gnjevite me djelima ruku svojih, pa vam neću ništa nažao učiniti. 7Ali me niste poslušali - riječ je Jahvina - nego me razgnjeviste djelima ruku svojih, na svoju nesreću!"
    8Zato ovako govori Jahve nad Vojskama: "Jer niste poslušali mojih riječi, 9evo, ja ću poslati i podignuti sve narode sa sjevera - riječ je Jahvina - i slugu svoga Nabukodonozora, kralja babilonskoga, i dovest ću ih na ovu zemlju i na njene stanovnike i na sve okolne narode; izručit ću ih kletom uništenju i učinit ću ih užasom i ruglom, vječnim razvalinama. 10I ugušit ću među njima svaki glas radosti i veselja, klicanje zaručnika i zaručnice i klopot žrvnja i svjetlost svjetiljke. 11Sva će se zemlja pretvoriti u pustoš i pustinju i svi će narodi služiti kralju babilonskom sedamdeset godina. 12Ali kad se navrši sedamdeset godina, kaznit ću kralja babilonskog i narod onaj - riječ je Jahvina - za bezakonje njihovo i zemlju kaldejsku i pretvorit ću ih u vječne razvaline. 13Dovest ću na tu zemlju sve što sam protiv nje rekao - sve je to napisano u ovoj knjizi, što prorokova Jeremija za sve narode."
II. PROROČANSTVA PROTIV NARODA (početak)
1. UVOD
Viđenje pehara
    14"I oni će služiti mnogim narodima i velikim kraljevima i platit ću im po njihovim činima i po djelima ruku njihovih."
    15Ovako mi reče Jahve, Bog Izraelov: "Uzmi ovaj pehar vina iz moje ruke i napoji njime sve narode kojima ću te poslati. 16Neka piju dok ne zateturaju i dok se ne izbezume zbog mača što ću ga među njih poslati." 17I uzeh pehar iz ruke Jahvine i napojih njime sve narode kojima me Jahve bijaše poslao: 18Jeruzalem i gradove judejske s njihovim kraljevima i knezovima, neka budu razvalina, pustoš, ruglo i prokletstvo, kao što su i danas; 19faraona, kralja egipatskoga, s njegovim slugama i knezovima i narodom njegovim 20i svu onu mješavinu naroda: sve kraljeve zemlje Usa, sve kraljeve zemlje filistejske, Aškelon, Gazu, Ekron i ono što ostade od Ašdoda; 21Edom, Moab i sinove Amonove; 22sve kraljeve Tira, sve kraljeve Sidona, kraljeve otoka onkraj mora; 23Dedan, Temu, Buz i sve one ostriženih zalizaka, 24sve kraljeve Arabije, sve kraljeve mješavine naroda koji obitavaju u pustinji; 25sve kraljeve Zimrija, sve kraljeve Elama i sve kraljeve Medije; 26sve kraljeve Sjevera, blize i daleke, jednog za drugim, i sva kraljevstva na licu zemlje. A kralj Šešak pit će poslije njih.
    27I reci im: "Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Pijte! Opijte se! Bljujte! Padnite da se više ne dignete od mača koji ću pustiti među vas.' 28Ako ne bi htjeli uzeti pehar iz tvoje ruke da piju, reci im: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama: Morate piti! 29Jer, evo, ja sam počeo kažnjavati grad koji se zove mojim imenom. A vi zar da prođete bez kazne? Ne, nećete ostati nekažnjeni, jer ću sam dozvati mač da udari na sve stanovnike zemlje' - riječ je Jahve nad Vojskama. 30Ti im, dakle, prorokuj sve riječi ove i reci im:
    'Jahve reče sa visine,
        iz svetoga stana grmi glasom,
    riče iza glasa protiv pašnjaka svoga,
        podvikuje kao oni što grožđe gaze.
    Do svih stanovnika zemlje31    dopire bojni klik - do nakraj
            svijeta -
    jer Jahve se parbi s narodima,
        izlazi na sud sa svakim tijelom,
    bezbožnike će maču izručiti -
        riječ je Jahvina.32Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    Evo, nesreća već zahvaća
        narod za narodom;
    nevrijeme strašno već se prolama
        s krajeva zemlje.'"
    33U onaj dan bit će pobijenih Jahvinih s jednoga kraja svijeta do drugoga. Za njima nitko neće naricati, niti će ih tko pokupiti i sahraniti; ostat će kao gnoj po zemlji.34Kukajte, pastiri, i vičite,
        valjajte se po prašini, vodiči stada,
    jer vam se ispuniše dani za klanje,
        popadat ćete ko ovnovi izabrani.35Više nema utočišta pastirima,
        niti spasa vodičima stada.36Čuj, kako vapiju pastiri,
        kako kukaju vodiči stada,
        jer Jahve pustoši pašnjak njihov,37mirna su pasišta poharana
        od jarosna gnjeva Jahvina.38Lav ostavlja guštaru
        jer će zemlja njihova opustjeti
    od mača pustošničkog,
        od jarosnog gnjeva Jahvina.
III. SRETNA PROROČANSTVA
1. UVOD
Jeremija kao prorok
Jr 26.
U početku kraljevanja Jojakima, sina Jošijina, kralja Judina, dođe mi riječ Jahvina. 2Ovako govori Jahve: "Stani u predvorju Doma Jahvina i svim gradovima judejskim koji dolaze da se poklone u Domu Jahvinu naviještaj sve riječi koje sam ti zapovjedio da im kažeš. I ne izostavi ni jedne jedine. 3Možda će poslušati i vratiti se svaki sa zla puta svoga, pa ću se pokajati za zlo koje naumih učiniti zbog zlodjela njihovih. 4Reci im: 'Ovako govori Jahve: Ako me ne poslušate da hodite po Zakonu što ga stavih pred vas, 5slušajući riječi slugu mojih proroka koje vam neumorno šaljem, premda ih do sada niste slušali, 6postupit ću s ovim Domom kao sa Šilom i učinit ću da ovaj grad bude prokletstvo za sve narode na zemlji.'"
    7I svećenici i proroci i sav narod slušahu Jeremiju kako naviješta te riječi u Domu Jahvinu. 8A kad Jeremija izreče sve ono što mu je Gospod zapovjedio da naviješta svemu narodu, zgrabiše ga svećenici i proroci govoreći: "Platit ćeš glavom! 9Zašto si u ime Jahvino prorokovao: 'Postupit ću s ovim Domom kao sa Šilom i ovaj će grad biti opustošen te nitko više u njemu neće stanovati?'" I sav se narod skupi na Jeremiju u Domu Jahvinu. 10Čuvši to, starješine judejske dođoše iz kraljevskog dvora u Dom Jahvin i sjedoše pred Nova vrata Doma Jahvina.
    11Tada svećenici i proroci rekoše starješinama i svemu narodu: "Ovaj je čovjek zaslužio smrt jer je prorokovao protiv ovoga grada, kao što ste čuli na svoje uši." 12Tada Jeremija reče starješinama i svemu narodu: "Jahve me posla da prorokujem protiv ovoga Doma i ovoga grada sve ono što ste čuli. 13Popravite, dakle, putove svoje i djela svoja i slušajte glas Jahve, Boga svoga: i pokajat će se za zlo kojim vam se zaprijetio. 14Ja sam, evo, u vašim rukama. Učinite sa mnom što vam se čini dobro i pravo. 15Ali dobro znajte: ako me pogubite, krv nedužnu navalit ćete na sebe, na ovaj grad i na njegove stanovnike. Jer, zaista, Jahve me posla k vama da u vaše uši govorim sve ove riječi."
    16Tada rekoše starješine i sav narod svećenicima i prorocima: "Ovaj čovjek nipošto ne zaslužuje smrt, jer nam je govorio u ime Jahve, Boga našega." 17Nato ustadoše i neki od najuglednijih u zemlji te rekoše svemu mnoštvu naroda što se ondje okupilo: 18"Mihej Morešećanin prorokovaše u dane Ezekije, kralja judejskog, i govoraše svemu narodu judejskom: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    Sion će biti polje preorano,
        Jeruzalem ruševina,
        a Goru Doma ovog šuma će
            prekriti.'
    19Je li ga zato pogubio Ezekija, kralj judejski, i sva Judeja? Nisu li se pobojali Jahve i nastojali da Jahvu umilostive, te se Jahve pokaja za zlo kojim im se bijaše zaprijetio? A mi, zar da na duše svoje navalimo tako velik zločin?"
    20Bijaše ondje još neki koji prorokovaše u ime Jahvino, Urija, sin Šemajin, rodom iz Kirjat Jearima. I on prorokovaše protiv ovoga grada i zemlje ove kao i Jeremija. 21A kad je kralj Jojakim sa svim ratnicima i zapovjednicima čuo te riječi, tražio je da ga smakne. Čuvši to, Urija se prestraši i pobježe u Egipat. 22Ali kralj Jojakim posla u Egipat Elnatana, sina Akborova, s nekoliko ljudi; 23dovedoše oni Uriju iz Egipta i odvedoše ga kralju Jojakimu, koji ga mačem pogubi, a truplo njegovo baci na groblje prostoga puka. 24Ali Ahikam, sin Šafanov, zaštiti Jeremiju te ga ne predaše u ruke narodu da ga pogube.
2. KNJIŽICA ZA IZGNANIKE
Simbolična izrada jarma i obavijest kraljevima Zapada
Jr 27.
U početku kraljevanja Sidkije, sina Jošije, kralja judejskoga, uputi Jahve Jeremiji ovu riječ. 2Ovako mi reče Jahve: "Načini sebi užad i jaram i stavi ga sebi na vrat. 3Zatim poruči kralju edomskom, kralju moapskom, kralju amonskom, kralju tirskom i kralju sidonskom, po njihovim izaslanicima koji su došli u Jeruzalem kralju judejskom Sidkiji. 4Naredi im da poruče svojim gospodarima: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov! Ovako poručite svojim gospodarima: 5Ja sam snagom svojom svesilnom i rukom ispruženom stvorio zemlju, ljude i životinje na zemlji. I ja to dajem kome hoću. 6Sada, dakle, sve te zemlje dajem u ruke Nabukodonozoru, kralju babilonskom, sluzi svojemu; dajem mu i poljsko zvijerje da mu služi. 7I svi će narodi služiti njemu i njegovu sinu, i sinu njegova sina, dok i njegovoj zemlji ne kucne čas te i njega ne upokore moćni narodi i veliki kraljevi. 8Ako koji narod, ili kraljevstvo, ne htjedne služiti Nabukodonozora, kralja babilonskoga, ne hoteć' se upregnuti u jaram kralja babilonskog, taj ću narod kazniti mačem, glađu i kugom - riječ je Jahvina - dok ga sasvim ne zatrem rukom njegovom. 9Ne slušajte, dakle, svojih proroka, gatalaca, sanjara, zvjezdara svojih i čarobnjaka koji vam govore: 'Ne, vi nećete služiti kralju babilonskom!' 10Jer vam oni laž prorokuju samo da vas udalje iz vaše zemlje, da vas otjeram pa da propadnete. 11Ali narod koji se upregne u jaram kralja babilonskoga da mu služi ostavit ću na miru u zemlji njegovoj - riječ je Jahvina - da je obrađuje i u njoj živi.'"
    12Sve sam to rekao Sidkiji, kralju judejskom, govoreći: "Upregnite se u jaram kralja babilonskoga i pokorite se njemu i narodu njegovu da ostanete živi. 13Zašto da poginete, ti i narod tvoj, od mača, gladi i kuge, kao što se Jahve zaprijetio narodu koji se ne podvrgne kralju babilonskom? 14Ne slušajte, dakle, riječi onih proroka koji vam govore: 'Vi nećete služiti kralju babilonskom.' Oni vam laž prorokuju. 15'Jer nisam ih ja poslao da vam prorokuju - riječ je Jahvina - nego vam oni laž prorokuju u moje ime, da vas otjeram iz vaše zemlje, pa da propadnete - vi i proroci koji vam prorokuju.'"
    16I svećenicima i svemu ovom narodu rekao sam: "Ovako govori Jahve: 'Ne slušajte riječi svojih proroka koji vam ovako prorokuju: Evo, posuđe Doma Jahvina bit će uskoro vraćeno iz Babilona.' Oni vam laži prorokuju. 17Ne slušajte ih! Pokorite se kralju babilonskom da ostanete živi! Zašto da ovaj grad postane ruševina? 18Ako su oni zaista proroci, te ako je u njima riječ Jahvina, neka mole Jahvu nad Vojskama da i posuđe što još ostade u Domu Jahvinu i u dvoru kraljeva judejskih i u Jeruzalemu ne dospije u Babilon! 19Jer ovako govori Jahve o stupovima, moru, podnožjima i o preostalom posuđu što još ostade u ovome gradu - 20što još Nabukodonozor, kralj babilonski, ne uze sa sobom onda kad odvede u izgnanstvo iz Jeruzalema u Babilon Jekoniju, sina Jojakimova, kralja judejskoga, i sve odličnike judejske i jeruzalemske. 21Da, ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov, o posuđu koje preostade u Domu Jahvinu, u dvoru kralja judejskog, i u Jeruzalemu: 22'U Babilon će ih odnijeti i ondje će ostati sve do dana kad ja odem po njih - riječ je Jahvina. I ja ću sve to donijeti i postaviti na ovo mjesto!'"
Raspra s prorokom Hananijom
Jr 28.
Iste godine, u početku kraljevanja Sidkije, kralja judejskoga, četvrte godine, petog mjeseca, Hananija, sin Azurov, prorok rodom iz Gibeona, reče mi u Domu Jahvinu pred svim svećenicima i svim narodom: 2"Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Skršit ću jaram kralja babilonskoga. 3Do dvije godine vratit ću na ovo mjesto sve posuđe Doma Jahvina koje je Nabukodonozor, kralj babilonski, odavde uzeo i odnio u Babilon. 4A tako i Jekoniju, sina Jojakimova, kralja judejskoga, i sve izgnanike judejske, koji dospješe u Babilon, također ću vratiti na ovo mjesto - riječ je Jahvina - jer ću skršiti jaram kralja babilonskoga.'"
    5Tada prorok Jeremija odgovori proroku Hananiji pred svećenicima i pred svim narodom koji bijahu u Domu Jahvinu. 6Reče prorok Jeremija: "Amen! Učinio Jahve tako! Ispunio Jahve riječi koje si prorokovao i vratio ovamo sve posuđe iz Doma Jahvina i sve izgnanike iz Babilona. 7Ali čujder i ovu riječ koju ću kazati na tvoje uši i na uši svega naroda. 8Proroci koji su bili prije mene i tebe, odiskona prorokovahu mnogim moćnim zemljama i velikim kraljevstvima rat, glad, kugu. 9Ali o proroku koji proriče mir možeš istom kad se ispuni njegova proročka riječ znati da ga je zaista Jahve poslao."
    10Tada prorok Hananija skide jaram s vrata proroka Jeremije i skrši ga. 11I reče Hananija pred svim narodom: "Ovako govori Jahve: 'Evo, ovako ću - za dvije godine - skršiti jaram Nabukodonozora, kralja babilonskoga, s vrata svih naroda!'" Tada prorok Jeremija ode svojim putem.
    12A kad prorok Hananija skrši jaram s vrata proroka Jeremije, dođe riječ Jahvina Jeremiji: 13"Idi i ovako reci Hananiji: 'Ovako govori Jahve: Ti si skršio drveni jaram, ali ću ja mjesto njega načiniti željezni.' 14Jer ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Željezni ću jaram staviti oko vrata svih ovih naroda da ih podvrgnem Nabukodonozoru, kralju babilonskom, i služit će mu, jer ja sam njemu podložio čak i poljsku zvjerad!'"
    15I prorok Jeremija reče proroku Hananiji: "Čuj me dobro, Hananija! Tebe nije poslao Jahve, a ti si u narodu pobudio varave nade. 16Zato ovako govori Jahve: 'Gle, brišem te s lica zemlje! Umrijet ćeš još ove godine, jer si propovijedao pobunu protiv Jahve!'"
    17I umrije prorok Hananija te godine u sedmom mjesecu.
Poslanica izgnanicima
Jr 29.
Evo, ovo su riječi poslanice koju prorok Jeremija iz Jeruzalema posla Ostatku izgnanstva - starješinama, svećenicima i prorocima i svemu preostalom narodu što ga Nabukodonozor iz Jeruzalema bijaše odveo u Babilon, 2pošto kralj Jekonija i kraljica-majka, dvorjanici, odličnici judejski i jeruzalemski, kovači i bravari ostaviše Jeruzalem. 3Poslanica je poslana po Elasi, sinu Šafanovu, i Gemarji, sinu Hilkijinu, koje Sidkija, kralj judejski, posla u Babilon Nabukodonozoru, kralju babilonskom. Evo sadržaja:
    4"Ovako govori Jahve nad Vojskama, kralj Izraelov: 'Svima izgnanicima koje odvedoh iz Jeruzalema u Babilon! 5Gradite kuće i nastanite se, sadite vrtove i uživajte urod njihov! 6Ženite se i rađajte sinove i kćeri! Ženite svoje sinove i udajite svoje kćeri da i oni rađaju sinove i kćeri! Množite se da se ne smanjite! 7Ištite mir zemlji u koju vas izagnah, molite se za nju Jahvi, jer na njezinu miru počiva i vaš mir!' 10Jer ovako govori Jahve: 'Istom kad se Babilonu ispuni onih sedamdeset godina, ja ću vas pohoditi te vam ispuniti dobro obećanje da ću vas vratiti na ovo mjesto. 11Jer ja znam svoje naume koje s vama namjeravam - riječ je Jahvina - naume mira, a ne nesreće: da vam dadnem budućnost i nadu. 12Tada ćete me zazivati, dolaziti k meni, moliti mi se i ja ću vas uslišati. 13Tražit ćete me i naći me jer ćete me tražiti svim srcem svojim. 14I pustit ću da me nađete - riječ je Jahvina. Izmijenit ću udes vaš i sabrati vas iz svih naroda i sa svih mjesta kamo vas odagnah - riječ je Jahvina. I vratit ću vas na mjesto odakle vas u izagnanstvo odvedoh.
    15Istina, vi velite: 'Jahve nam podiže proroke u Babilonu.' 8Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Ne dajte da vas obmanjuju vaši proroci koji su među vama, vaši gataoci! Ne povodite se za snovima koje oni sanjaju! 9Jer oni vam laž prorokuju u moje ime, a ja ih nisam poslao' - riječ je Jahvina."
    16Ovako govori Jahve kralju koji sjedi na prijestolju Davidovu, i svemu narodu koji živi u ovome gradu - braći vašoj što ne moradoše s vama u izgnanstvo. 17Ovako govori Jahve nad Vojskama: "Evo šaljem na njih mač, glad i kugu; učinit ću da budu kao pokvarene smokve, tako loše da nisu za jelo. 18I gonit ću ih mačem, glađu i kugom i učinit ću ih užasom svim kraljevstvima zemaljskim, prokletstvom, strahotom, ruglom i sramotom svim narodima kamo ih otjeram. 19Jer ne poslušaše riječi mojih - riječ je Jahvina - premda sam im svejednako slao sluge svoje proroke, ali ih oni ne poslušaše - riječ je Jahvina. 20Ali vi, izgnanici, koje poslah iz Jeruzalema u Babilon, poslušajte svi riječ Jahvinu!"
    21Ovako govori Jahve nad Vojskama, kralj Izraelov, o Ahabu, sinu Kolajinu, i o Sidkiji, sinu Maasejinu, koji vam laž prorokuje u moje ime: "Evo, predajem ih u ruke Nabukodonozora, kralja babilonskoga, da ih pogubi vama na oči. 22I njima će se kao kletvom proklinjati svi izgnanici koji su u Babilonu: 'Neka Jahve učini s tobom kao sa Sidkijom i Ahabom koje kralj babilonski ispeče na vatri 23jer u Izraelu počiniše sramotu čineći preljub sa ženama svojih bližnjih i govoreći u moje ime lažne riječi koje im ja nisam zapovjedio. Ja to znam, i svjedok sam tome' - riječ je Jahvina!"
Odgovor jednog prognanika na Jeremijinu poslanicu
    24-25A Šemaji ćeš Nehelamcu poručiti: "Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: Ti si u svoje ime poslao pisma svemu narodu koji je u Jeruzalemu, i svećeniku Sefaniji, sinu Maasejinu, i svim ostalim svećenicima:
    26'Jahve te postavi svećenikom namjesto svećenika Jojade da paziš u Domu Jahvinu na svakog luđaka koji se gradi prorokom i da ga baciš u klade, sa željezom oko vrata. 27Zašto, dakle, nisi spriječio Jeremiju iz Anatota, koji se među vama gradi prorokom? 28Ta on nam je poslao poruku u Babilon: Dugo će još trajati: Gradite kuće i nastanite se! Sadite vrtove i uživajte urod njihov!'"
    29Svećenik Sefanija pročita pismo proroku Jeremiji. 30Tada dođe riječ Jahvina Jeremiji: 31"Pošalji svim izgnanicima ovu vijest: 'Ovako govori Jahve o Šemaji Nehelamcu: Jer vam Šemaja prorokuje te vam budi varave nade, premda ga ja nisam poslao, 32ovako govori Jahve: Kaznit ću Šemaju Nehelamca, njega i potomstvo njegovo: nitko mu neće preostati usred ovoga naroda da doživi sreću koju spremam narodu svojemu - riječ je Jahvina - jer je propovijedao pobunu protiv Jahve.'"
3. KNJIGA UTJEHE
Sjeverni će Izrael biti obnovljen
Jr 30.
Riječ koju Jahve upravi Jeremiji:
    2Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: "Upiši u knjigu sve ove riječi koje ti govorim. 3Jer evo dolaze dani - riječ je Jahvina - i promijenit ću udes naroda svoga Izraela i Judeje" - govori Jahve - "i vratit ću ih u zemlju koju u baštinu dadoh ocima njihovim."
    4Evo riječi što ih Jahve reče o Izraelu i o Judeji:5Ovako govori Jahve:
    "Čujem krik užasa:
        strava je to, a ne mir.6Hajde, propitajte se i pogledajte:
        je li ikad muškarac rodio?
    A svi se muškarci
        za bedra hvataju kao porodilje!
    Zašto su sva lica izobličena
        i problijedjela?7Jao, jer velik je dan ovaj,
        slična mu ne bi!
    Vrijeme je nevolje za Jakova,
        al' će se izbaviti iz nje.
    8Onoga dana - riječ je Jahve nad Vojskama - slomit ću jaram na njihovu vratu i lance ću njihove raskinuti. Više neće služiti tuđinu, 9već će služiti Jahvi, Bogu svojemu, i Davidu, kralju svome, koga ću im podići.10Ne boj se, Jakove, slugo moja -
        riječ je Jahvina -
        ne plaši se, Izraele!
    Jer evo, spasit ću te izdaleka
        i potomstvo tvoje iz zemlje
            izgnanstva.
    Jakov će se opet smiriti,
        spokojno će živjeti
    i nitko ga neće plašiti -
        riječ je Jahvina -11jer ja sam s tobom
        da te izbavim.
    Zatrt ću narode
        među koje te prognah,
        a tebe neću sasvim uništiti;
    al' ću te kazniti po pravici,
        ne smijem te pustit' nekažnjena."12Uistinu, ovako govori Jahve:
    "Neiscjeljiva je rana tvoja,
        neprebolan polom tvoj.13Nema lijeka rani tvojoj
        i nikako da zaraste.14Zaboraviše te svi ljubavnici,
        više za te i ne pitaju!
    Jer po tebi ja udarih
        k'o što udara neprijatelj,
    kaznom krutom za bezakonje
        i za mnoge grijehe tvoje.15Zašto kukaš zbog rane svoje?
        Zar je neizlječiva tvoja bol?
    Zbog mnoštva bezakonja
        i grijeha silnih tvojih
        to ti učinih.16Al' i oni što te žderu bit će prožderani,
        u ropstvo će svi dušmani tvoji;
    pljačkaši tvoji bit će opljačkani,
        i koji te plijeniše
            bit će oplijenjeni.17bZvahu te 'Protjeranom'
        i 'Sionkom za koju nitko ne pita'.<17a>Al' ja ću te iscijeliti,
        rane ti zaliječiti" -
        riječ je Jahvina.18Ovako govori Jahve:
    "Evo, izmijenit ću udes šatora
            Jakovljevih,
        smilovat ću se na stanove njegove:
    na razvalinama njegovim bit će opet
            grad sazidan,
        i dvori će stajati
            na starome mjestu.19Iz njih će se čuti hvalospjev,
        i glasovi radosni.
    Umnožit ću ih
        i više im se neće smanjiti broj,
    ugled ću im dati
        i više ih neće prezirati.20Sinovi njihovi bit će mi kao nekoć,
        zajednica njina preda mnom će
            čvrsto stajati,
        a kaznit ću sve njihove ugnjetače.21Glavar njihov iz njih će niknuti,
        vladar njihov isred njih će izaći.
    Pustit ću ga k sebi da mi se približi -
        jer tko da se usudi sam
            preda me!" -
        riječ je Jahvina.22"I vi ćete biti moj narod,
        a ja vaš Bog.23Gle, nevrijeme Jahvino,
        jarost provaljuje,
    razmahuje se vihor silan,
        i svaljuje na glave bezbožničke.24Jahvin se gnjev neće stišati
        dok on ne izvrši i ne ispuni
        naume srca svojega.
    U dane posljednje
        jasno ćete to razumjeti.
Jr 31.
"U ono vrijeme - riječ je Jahvina - bit ću Bog svim plemenima Izraelovim i oni će biti narod moj."2Ovako govori Jahve:
    "Nađe milost u pustinji
        narod koji uteče maču:
    Izrael ide u svoje prebivalište.3    Iz daljine mu se Jahve ukaza:
    Ljubavlju vječnom ljubim te,
        zato ti sačuvah milost.4Opet ću te sazdati, i bit ćeš sazdana,
        djevice Izraelova.
    Opet ćeš se resit' bubnjićima,
        u veselo kolo hvatati.5Opet ćeš saditi vinograde
        na brdima Samarije:
    koji nasade posade,
        oni će i trgati.6Jer dolazi dan te će stražari
        vikati na brdu efrajimskom:
    'Na noge! Na Sion se popnimo,
        k Jahvi, Bogu svojemu!'"7Jer ovako govori Jahve:
    "Kličite od radosti Jakovu,
        pozdravite burno prvaka naroda!
    Neka se ori vaš glas!
        Objavite slavopojkom:
    Jahve spasi narod svoj,
        Ostatak Izraelov!8Evo, ja ih vodim
        iz zemlje sjeverne,
    skupljam ih s krajeva zemlje:
        s njima su slijepi i hromi,
    trudnice i rodilje:
        vraća se velika zajednica.9Evo, u suzama pođoše,
        utješene sad ih vraćam!
    Vodit ću ih kraj potočnih voda,
        putem ravnim kojim neće posrnuti,
    jer ja sam otac Izraelu,
        Efrajim je moj prvenac."10Čujte, o narodi, riječ Jahvinu,
        objavite je širom dalekih otoka:
    "Onaj što rasprši Izraela,
            opet ga sabire
        i čuva ga k'o pastir stado svoje!"11Jer Jahve oslobodi Jakova,
        izbavi ga iz ruku jačeg od njega.12I oni će, radosno kličući,
            na vis sionski
        da se naužiju dobara Jahvinih:
    žita, ulja, mladog vina,
        jagnjadi i teladi,
    duša će im biti kao vrt navodnjen,
        nikad više neće ginuti.13Djevojke će se veselit' u kolu,
        mlado i staro zajedno,
    jer ću im tugu u radost pretvoriti,
        utješit ću ih
        i razveselit' nakon žalosti.14Pretilinom ću im
            okrijepiti svećenstvo
        i narod svoj nasititi dobrima" -
        riječ je Jahvina.15Ovako govori Jahve:
    "Čuj! U Rami se kukanje čuje
        i gorak plač:
    Rahela oplakuje sinove svoje,
        i neće da se utješi za djecom,
        jer njih više nema."16Ovako govori Jahve:
    "Prestani kukati,
        otari suze u očima!
    Patnje će tvoje biti nagrađene:
        oni će se vratiti
            iz zemlje neprijateljske.17Ima nade za tvoje potomstvo -
        riječ je Jahvina -
        sinovi tvoji vratit će se u svoj kraj.18Dobro čujem Efrajimov jecaj:
        'Ti me pokara, i ja se popravih
        kao june još neukroćeno.
    Obrati me, da se obratim,
        jer ti si, Jahve, Bog moj.19Odvratih se od tebe, ali se pokajah,
        uvijek, i sad se u slabine tučem.
    Stidim se i crvenim,
        jer nosim sramotu mladosti svoje!'"20"Zar mi je Efrajim sin toliko drag,
        dijete najmilije?
    Jer koliko god mu prijetim,
        bez prestanka živo na njega mislim
    i srce mi dršće za njega
        od nježne samilosti" -
        riječ je Jahvina.21"Postavi putokaze,
        podigni stupove!
    Sjeti se ceste,
        puta kojim si prošla.
    I vrati se, djevice Izraelova,
        vrati se u gradove svoje!22Dokle ćeš još oklijevati,
        kćeri odmetnice?
    Jer Jahve stvori nešto novo na zemlji:
        Žena će okružiti Muža."
I Judeja će biti obnovljena
    23Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: "U zemlji Judinoj, kad promijenim njezinu sudbinu, u njezinim će se gradovima ovako govoriti:
    'Blagoslovio te Jahve,
        prebivalište Pravednosti,
        Goro sveta!'"
    24"I u njoj će se opet nastaniti Judeja sa svim svojim gradovima, ratari i oni što idu za stadima, 25jer ja ću okrijepiti dušu iscrpljenu, obilno nahraniti dušu klonulu. 26Kao ono:
    'Čim se probudih, pogledah:
        sladak li bijaše sanak moj!'"
Izrael i Juda
    27"Evo dolaze dani - riječ je Jahvina - kad ću u domu Izraelovu i u domu Judinu posijati sjeme čovječje i sjeme životinjsko. 28I kao što sam nekoć bdio da ih iščupam, razvalim, istrijebim, zatrem i nesreću na njih svalim, tako ću sada brižno bdjeti da ih podignem i posadim.
Osobna odgovornost
    29U one dane neće se više govoriti:
    'Oci jedoše kiselo grožđe,
        a sinovima zubi trnu.'
    30Nego će svatko umrijeti zbog vlastite krivice. I onomu koji bude jeo kiselo grožđe zubi će trnuti."
Novi savez
    31"Evo dolaze dani - riječ je Jahvina - kad ću s domom Izraelovim i s domom Judinim sklopiti Novi savez. 32Ne Savez kakav sam sklopio s ocima njihovim u dan kad ih uzeh za ruku da ih izvedem iz zemlje egipatske, Savez što ga oni razvrgoše premda sam ja gospodar njihov - riječ je Jahvina. 33Nego, ovo je Savez što ću ga sklopiti s domom Izraelovim poslije onih dana - riječ je Jahvina: Zakon ću svoj staviti u dušu njihovu i upisati ga u njihovo srce. I bit ću Bog njihov, a oni narod moj. 34I neće više učiti drug druga ni brat brata govoreći: 'Spoznajte Jahvu!' nego će me svi poznavati, i malo i veliko - riječ je Jahvina - jer ću oprostiti bezakonje njihovo i grijeha se njihovih neću više spominjati."
Trajnost Izraelova
35Ovako govori Jahve,
    koji daje da sunce sjaje danju,
        a mjesec i zvijezde da svijetle noću,
    koji burka more da mu valovi buče -
        ime mu je Jahve nad Vojskama:36"Ako se ikad ti zakoni poremete
            preda mnom
        - riječ je Jahvina -
    onda će i potomstvo Izraelovo
            prestati
        da bude narod pred licem mojim
            zauvijek!37Ako se mogu izmjeriti nebesa gore,
        i dolje istražiti temelji zemlje,
    onda ću i ja odbaciti potomstvo
            Izraelovo
    zbog svega što počiniše" -
        riječ je Jahvina.
Obnova i veličina Jeruzalema
    38"Evo dolaze dani - riječ je Jahvina - kada će grad Jahvin biti opet sazidan, od Kule Hananelove do Vrata ugaonih. 39I još će se dalje protegnuti mjerničko uže, pravo do brežuljka Gareba, a onda okrenuti prema Goi. 40I sva dolina trupla i pepela, i sva polja do potoka Kidrona, do ugla Konjskih vrata na istoku, bit će svetinja Jahvina. I neće više biti razaranja ni prokletstva."
4. DODACI KNJIZI UTJEHE
Kupnja njive - zalog za Judinu sretnu budućnost
Jr 32.
Riječ koju Jahve uputi Jeremiji desete godine Sidkije, kralja judejskoga, to jest osamnaeste godine Nabukodonozorove.
    2U to vrijeme vojska kralja babilonskoga opsjedaše Jeruzalem, a prorok Jeremija bijaše zatvoren u tamničkom dvorištu u dvoru judejskoga kralja. 3Sidkija, kralj judejski, bijaše ga ondje zatvorio, prigovoriv mu: "Zašto si prorokovao: 'Ovako govori Jahve: Gle, grad ću ovaj predati u ruke kralju babilonskom da ga osvoji; 4a Sidkija, kralj judejski, neće umaći sili kaldejskoj, nego će biti predan u ruke kralja babilonskoga - usta u usta s njim će govoriti, oči u oči njega vidjeti. 5Sidkiju će odvesti u Babilon i ondje će ostati dok ga ne pohodim - riječ je Jahvina! I ako se budete borili protiv Kaldejaca, nećete uspjeti!'"
    6Tada reče Jeremija: "Dođe mi riječ Jahvina: 7'Uskoro će doći k tebi Hanamel, sin tvoga strica Šaluma, da ti kaže: Kupi njivu moju u Anatotu; ti imaš rodbinsko pravo da je kupiš!' 8Kako je Jahve navijestio, k meni dođe moj stričević Hanamel u tamničko dvorište i reče mi: 'De kupi moju njivu u Anatotu, jer ti imaš pravo na posjed i rodbinsko pravo da je kupiš! Kupi je!' I tada spoznah da to bijaše riječ Jahvina. 9Kupih, dakle, tu njivu od stričevića Hanamela iz Anatota te mu izmjerih u novcu sedamnaest šekela srebra. 10Napišem ugovor, udarim pečat, pozovem svjedoke i izmjerim novac na tezulji. 11Zatim uzmem kupovni ugovor, zapečaćen prema propisu i uredbama, 12predam kupovni ugovor Baruhu, sinu Mahsejeva sina Nerije. Nazočni su bili: moj stričević Hanamel, svjedoci što su potpisali kupovni ugovor i svi Judejci koji su se našli u tamničkom dvorištu. 13Tada pred njima zapovjedim Baruhu: 14'Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: Uzmi ove isprave, ovaj kupovni ugovor, zapečaćeni i otvoreni, i stavi ih u glinenu posudu da se zadugo sačuvaju. 15Jer ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: Još će se u ovoj zemlji kupovati i kuće, i njive, i vinogradi!'"
    16Pošto kupovni ugovor predadoh Nerijinu sinu Baruhu, pomolih se Jahvi: 17"O, Jahve, Gospode! Ti stvori nebo i zemlju snagom velikom, rukom uzdignutom! Ništa tebi nije nemoguće! 18Tisućama iskazuješ milost, a krivnju otaca osvećuješ na djeci, potomcima njihovim. Bože veliki i moćni, kome je ime Jahve nad Vojskama! 19Velik si u svojim naumima, silan u svojim djelima! Oči tvoje bde nad svim putovima ljudskim da naplatiš svakome prema putu njegovu i prema plodu djela njegovih! 20Ti koji si činio znamenja i čudesa u zemlji egipatskoj i u Izraelu, i među svim ljudima sve do danas, 21ti si izveo svoj narod izraelski iz zemlje egipatske znamenjima i čudesima, rukom moćnom i mišicom podignutom, strahotama velikim. 22Zatim im dade svu ovu zemlju koju si zakletvom obećao ocima njihovim, zemlju u kojoj teče med i mlijeko. 23I oni je zaposjedoše; ali nisu slušali glasa tvojega niti su hodili putem Zakona tvojega. Ništa ne učiniše od onog što im ti naredi; zato si dozvao na njih sve ove nevolje. 24Gle, nasipi se već primakoše gradu, i bit će osvojen, i grad će pasti u ruke Kaldejcima koji na nj navaljuju mačem, glađu i kugom. Čime si prijetio, evo dolazi. I sam vidiš. 25A ti mi, Jahve Gospode moj, reče: 'Kupi novcem njivu i pozovi svjedoke', a grad je već predan u ruke Kaldejcima!"
    26Tada mi dođe riječ Jahvina: 27"Gle, ja sam Jahve, Bog svakoga tijela! Meni ništa nije nemoguće!
    28Zato - veli Jahve - grad ovaj predajem u ruke Kaldejaca i u ruke kralja babilonskoga, koji će ga zauzeti. 29Ući će u nj Kaldejci koji se bore protiv ovoga grada, ognjem će ga uništiti i spaliti ga zajedno s kućama kojima su na krovovima Baalu palili tamjan i lijevali ljevanice tuđim bogovima, mene gnjeveći. 30Jer sinovi Izraelovi i sinovi Judini od mladosti čine samo zlo pred mojim očima. Doista, sinovi Izraelovi bez prestanka me gnjeve djelima ruku svojih - riječ je Jahvina. 31Grad ovaj, doista, samo mi je na gnjev i srdžbu otkako je sagrađen pa do dana današnjega te ga moram ukloniti ispred lica svojega 32zbog svega bezakonja što ga sinovi Izraelovi i sinovi Judini počiniše, gnjeveći me - oni i kraljevi njihovi, knezovi i svećenici i proroci, Judejci i Jeruzalemci. 33Okretahu mi leđa, a ne lice svoje, iako se neumorno trudih da ih poučim, ali me ne slušaše niti nauk moj primiše. 34Postaviše grozote u Dom koji se mojim zove imenom da ga oskvrnu. 35Baalu podigoše uzvišice u Dolini Ben Hinomu, i sinove i kćeri svoje Moleku kroz oganj provodiše - što im ja nikad ne zapovjedih; ni na um mi ne pade da bi činili takve gadosti niti da bih Judu pustio u takav grijeh."
    36Ipak, ovako govori Jahve, Bog Izraelov, o tom gradu za koji vi velite da će od mača, gladi i kuge pasti u ruke kralju babilonskom: 37"Evo, ja ću ih sabrati iz svih zemalja u koje ih prognah - u gnjevu i jarosti svojoj - i vratit ću ih na ovo mjesto da ovdje spokojno žive. 38I oni će biti narod moj, a ja, ja ću biti Bog njihov. 39I dat ću im srce jedno i put jedan, da bi me se bojali u sve dane, na sreću svoju i djece svoje. 40I sklopit ću s njima Savez vječan, nikad se više neću odvratiti od njih i uvijek ću im činiti dobro; usadit ću im u srce svoj strah, da se nikad više ne odmetnu od mene. 41I radovat ću se čineći im dobro; i čvrsto ću ih zasaditi u ovoj zemlji, svim srcem svojim, svom dušom svojom." 42Jer ovako govori Jahve: "Kao što sam na ovaj narod doveo svu ovu strašnu nesreću, tako ću na njih dovesti svu sreću koju im obrekoh. 43Da, opet će se kupovati njive u ovoj zemlji o kojoj vi velite: 'Ova je pustinja, bez čovjeka i živinčeta, predana na milost i nemilost Kaldejcima!' 44Njive će se za novac kupovati, pisat će se i pečatiti kupovni ugovori, pozivat će se svjedoci u zemlji Benjaminovoj i u okolici Jeruzalema. U gradovima Judinim i u gradovima Gorja, Šefele, Negeba, jer ću promijeniti udes njihov" - riječ je Jahvina.
Još jedno obećanje o obnovi Jeruzalema i Judeje
Jr 33.
Dok je Jeremija bio još zatvoren u tamničkom dvorištu, i drugi mu put dođe riječ Jahvina: 2"Ovako govori Jahve, koji stvori zemlju, oblikova je i učvrsti - ime mu je Jahve! 3Zazovi me, i odazvat ću ti se i objavit ću ti velike i nedokučive tajne o kojima ništa ne znaš. 4Jer ovako govori Jahve, Bog Izraelov, o kućama ovoga grada i o dvorima kraljeva judejskih, porušenim zbog nasipa i mača, 5i o onima što zameću borbu s Kaldejcima da napune svoje kuće tjelesima ljudi koje pobih u srdžbi i jarosti svojoj, i odvratih lice svoje od ovoga grada zbog njihove opakosti.
    6Evo, ja ću zaliječiti njihovu ranu, ja ću ih iscijeliti i ozdraviti i pružiti im obilje istinskoga mira. 7Promijenit ću udes zemlje Judine i Jeruzalema i podići ću ih da budu kao nekoć. 8Očistit ću ih od svakoga grijeha kojim sagriješiše protiv mene i oprostit ću im sve krivice koje mi skriviše odmetnuv se od mene. 9I Jeruzalem će mi biti na radost, na hvalu i čast pred svim narodima svijeta: kad čuju za sve dobro kojim ću ih nadijeliti, divit će se i čuditi svoj onoj sreći i miru što ću im ja dati."
    10Ovako govori Jahve: "Na ovome mjestu o kojemu vi velite: 'To je pustinja bez čovjeka i bez živinčeta' - u gradovima judejskim i po opustošenim ulicama jeruzalemskim opet će se oriti 11poklici radosti, poklici zaručnika i zaručnice, poklici onih koji će u Domu Jahvinu prinositi žrtve zahvalnice pjevajući: 'Hvalite Jahvu nad Vojskama, jer je dobar Jahve - vječna je ljubav njegova!' Jer ja ću obnoviti zemlju da bude kao nekoć" - riječ je Jahvina.
    12Ovako govori Jahve nad Vojskama: "Na ovome mjestu koje je sada pusto, bez čovjeka i bez živinčeta, i u svim gradovima opet će biti pašnjaci za pastire što odmaraju stada svoja. 13U gradovima Gorja, i u gradovima Šefele, i u gradovima Negeba, u kraju Benjaminovu, u okolici Jeruzalema i u gradovima Judinim opet će prolaziti ovce ispod ruke pastira koji će ih brojiti" - riječ je Jahvina.
Ustanova budućnosti
    14"Evo, dolaze dani - riječ je Jahvina - kad ću ispuniti dobro obećanje što ga dadoh domu Izraelovu i domu Judinu:15U one dane i u vrijeme ono
        podići ću Davidu izdanak pravedni;
        on će zemljom vladati po pravu
            i pravici.16U one dane Judeja će biti spašena,
        Jeruzalem će živjeti spokojno.
    A grad će se zvati:
        'Jahve, Pravda naša.'
    17Jer ovako govori Jahve: "Nikada Davidu neće nestati potomka koji će sjediti na prijestolju doma Izraelova. 18I nikada neće levitima i svećenicima nestati potomaka koji će služiti preda mnom i prinositi paljenice, kaditi prinosnice i prikazivati klanice u sve dane."
    19I dođe riječ Jahvina Jeremiji: 20Ovako govori Jahve: "Ako možete razvrći savez moj s danom i savez moj s noći, tako da ni dana ni noći više ne bude u pravo vrijeme, 21moći će se raskinuti i Savez moj sa slugom mojim Davidom te više neće imati sina koji bi kraljevao na prijestolju njegovu i s levitima i svećenicima koji mi služe. 22Kao što se vojska nebeska ne može izbrojiti ni izmjeriti pijesak morski, tako ću umnožiti potomstvo sluge svojega Davida i levite i svećenike koji mi služe."
    23I dođe riječ Jahvina Jeremiji: 24"Nisi li opazio što ovi ljudi govore: 'Jahve je odbacio obadva plemena koja je bio sebi izabrao?' I s prezirom poriču narod moj kao da mi više nije narod."
    25Ovako govori Jahve: "Da ne sklopih saveza svojega s danom i noći i da ne postavih zakone nebu i zemlji, 26mogao bih odbaciti potomstvo Jakova i Davida, sluge svojega, da više ne uzimam potomka njihova za vladara nad potomstvom Abrahamovim, Izakovim i Jakovljevim, kad promijenim udes njihov i kad im se smilujem."
5. RAZNI ULOMCI
Konačna sudbina Sidkijina
Jr 34.
Riječ koju Jahve uputi Jeremiji kad Nabukodonozor, kralj babilonski, i sva njegova vojska, i sva kraljevstva pod njegovom vlašću, i svi narodi navališe na Jeruzalem i na sve gradove njegove. 2Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: "Idi i govori sa Sidkijom, kraljem judejskim, i reci mu: Ovako govori Jahve: 'Evo, predajem ovaj grad u ruke kralja babilonskoga da ga on ognjem spali. 3Ni ti nećeš ruci njegovoj umaći. Da, bit ćeš uhvaćen i predat će te u njegove ruke; oči u oči gledat ćeš kralja babilonskoga, usta u usta on će s tobom govoriti i bit ćeš odveden u Babilon.' 4Ali čuj riječ Jahvinu, Sidkija, kralju judejski! Ovo ti poručuje Jahve: 'Nećeš od mača poginuti, 5umrijet ćeš u miru! I kao što su tvoje očeve i kraljeve tvoje prethodnike okadili, i tebe će okaditi i naricat će za tobom: 'Jao Gospodaru!' Ja ti to govorim' - riječ je Jahvina.
    6I prorok Jeremija poruči sve ove riječi Sidkiji, kralju judejskom u Jeruzalemu, 7dok je vojska kralja babilonskoga navaljivala na Jeruzalem i na preostale gradove Judine - na Lakiš i Azeku, jer još samo oni preostadoše od judejskih utvrđenih gradova.
O oslobođenju robova
    8Riječ koju Jahve uputi Jeremiji, pošto je kralj Sidkija sa svekolikim narodom jeruzalemskim sklopio savez da im proglasi slobodu, 9da svaki pusti na slobodu svoga roba Hebreja i svoju robinju Hebrejku te da više ni u koga ne bude Hebrej, brat njegov, kao rob. 10I svi odličnici i sav narod koji uđoše u ovaj savez pristadoše te svaki pusti na slobodu roba svoga i svoju ropkinju da im više ne robuju. Pristadoše, dakle, i pustiše ih. 11A potom se okrenuše i uzeše opet svoje robove i ropkinje koje bijahu oslobodili pa ih prisiliše da im opet robuju. 12Tada Jahve uputi riječ Jeremiji govoreći:
    13Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: "Ja sam sklopio Savez s ocima vašim u dan kada ih izvedoh iz Egipta, iz zemlje ropstva, govoreći: 14'Nakon sedam godina neka svaki od vas pusti na slobodu brata svoga Hebreja koji mu se prodao i šest godina kao rob služio.' Ali me vaši oci ne poslušaše i ne htjedoše me čuti. 15A vi se bijaste obratili i učinili što je pravo u očima mojim, proglasivši slobodu za svakoga bližnjega svoga i preda mnom ste sklopili savez u Domu koji se zove mojim imenom. 16A zatim se okrenuste i oskvrnuste ime moje, jer je svaki od vas opet uveo svoga roba i ropkinju koje ste već bili oslobodili, i ponovo ste ih prisilili da vam robuju."
    17Zato ovako govori Jahve: "Vi me ne poslušaste da proglasite slobodu subratu svojemu i bližnjemu. I zato, evo, i ja proglašavam protiv vas slobodu - riječ je Jahvina - maču, kugi i gladi, i učinit ću vas strašilom svim kraljevstvima zemlje. 18A s ljudima koji razvrgoše Savez moj i ne ispuniše saveza obećana pred mojim licem postupit ću kao s teletom što ga nadvoje rasjekoše te između tih pola prođoše. 19Knezove Judeje i Jeruzalema, dvorjane, svećenike i sav narod zemlje što prođoše između pola telećih 20predat ću u ruke dušmana koji im rade o glavi, a njihova trupla bit će hrana pticama nebeskim i zvijerima zemaljskim. 21Sidkiju, kralja judejskoga, i njegove knezove predat ću u ruke dušmana koji im rade o glavi i u ruke vojske kralja babilonskoga, koja se od vas bila povukla. 22Evo, ja ću im zapovjediti - riječ je Jahvina - i vratit ću ih na ovaj grad, i navalit će na nj, osvojiti ga i ognjem spaliti. A gradove judejske obratit ću u pustinju nenastanjenu."
Primjer Rekabovaca
Jr 35.
Jahve uputi riječ Jeremiji u dane Jojakima, sina Jošijina, kralja judejskoga: 2"Idi u zajednicu Rekabovaca, govori s njima i dovedi ih u Dom Jahvin, u jednu od dvorana, i daj im vina." 3Tada dovedoh Jaazaniju, sina Habasinijina sina Jeremije, njegovu braću i sve sinove njegove i sav dom Rekabovaca 4i dovedoh ih u Dom Jahvin, u dvoranu čovjeka Božjega Ben Johanana, sina Jigdalijina, koja je kraj dvorane kneževske, a nad dvoranom vratara Maaseje, sina Šalumova. 5Zatim stavih pred sinove doma Rekabova krčage pune vina i čaše te im rekoh: "Pijte vina!"
    6Ali oni odgovoriše: "Ne pijemo vina, jer nam je otac naš Jonadab, sin Rekabov, zapovjedio: 'Ne smijete nikada piti vina, ni vi ni sinovi vaši. 7Niti smijete graditi kuća, niti sijati sjemena ni saditi vinograda, niti ih posjedovati, nego provodite sav život pod šatorima, da dugo živite u zemlji gdje kao stranci boravite.' 8I mi poslušasmo glas oca Jonadaba, sina Rekabova, u svem što nam je zapovjedio: da nikad vina ne pijemo, ni mi ni žene naše, niti sinovi naši, ni kćeri naše, 9da ne gradimo kuća, ni da posjedujemo vinograda ni polja zasijanih, 10da stanujemo pod šatorima i držimo se poslušno svega što nam zapovjedi naš otac Jonadab. 11Samo kada je Nabukodonozor, kralj babilonski, krenuo protiv ove zemlje, rekosmo: 'Hajdemo, pođimo u Jeruzalem da izbjegnemo vojsku kaldejsku i vojsku aramejsku!' I tako sada živimo u Jeruzalemu."
    12Tada dođe riječ Jahvina Jeremiji: 13Ovako govori Jahve nad Vojskama, kralj Izraelov: "Idi i objavi Judejcima i Jeruzalemcima: 'Zar nećete primiti nauka moga i poslušati riječi moje?' - riječ je Jahvina. - 14'Ispunjuju se riječi Jonadaba, sina Rekabova, koji je sinovima svojim zabranio da piju vina, i do dana današnjega nitko ga nije pio, jer oni slušaju riječ svoga oca. A ja sam vam jednako govorio, ali me niste slušali. 15I slao sam bez prestanka k vama sluge svoje, proroke, da vam propovijedaju: 'Vratite se svaki sa svoga opakog puta, popravite djela svoja i ne trčite za tuđim bogovima da im služite, pa ćete ostati u zemlji koju dadoh vama i ocima vašim'; ali ne prikloniste uha svojega i ne poslušaste me. 16Sinovi Jonadaba, sina Rekabova, držahu se zapovijedi koju im dade otac njihov. Ali mene ovaj narod ne sluša.' 17Zato govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Evo, navući ću na sve Jeruzalemce sve one nevolje kojima sam im zaprijetio, jer sam im govorio, a oni me ne slušahu, dozivao ih, ali se oni ne odazivahu.'"
    18Zajednici Rekabovaca Jeremija reče: "Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Jer ste slušali zapovijedi svoga oca Jonadaba i držali se svih naredaba i činili sve što vam je on zapovjedio, 19zato - ovako govori Jahve nad Vojskama, kralj Izraelov - Jonadabu, sinu Rekabovu, nikad neće ponestati potomka koji će stajati pred licem mojim u sve dane.'"
IV. PATNJE PROROKA JEREMIJE
Svitak proroštava 605.-604. godine
Jr 36.
Četvrte godine Jojakima, sina Jošijina, kralja judejskoga, uputi Jahve Jeremiji ovu riječ: 2"Uzmi svitak i zapiši na nj sve riječi koje ti kazah o Jeruzalemu, Judeji i svim narodima, od dana kad ti počeh govoriti, od dana Jošijinih do dana današnjega. 3Možda će čuti dom Judin o svim nesrećama što sam ih naumio oboriti na njih te će se vratiti svaki sa svoga zlog puta, a ja ću im oprostiti krivicu i grijeh njihov."
    4Tada Jeremija dozva Baruha, sina Nerijina, i Baruh napisa na svitak, po kazivanju Jeremijinu, sve riječi koje mu Jahve bijaše objavio.
    9U petoj godini Jojakima, sina Jošijina, kralja judejskoga, mjeseca devetoga, pozvaše na post pred Jahvu sav narod jeruzalemski i sav narod što mogaše stići iz gradova judejskih u Jeruzalem. 5Tada Jeremija naredi Baruhu: "Meni nije slobodno te ne mogu poći u Dom Jahvin. 6Idi ti te na dan posta u Domu Jahvinu čitaj narodu riječi Jahvine iz svitka što si ga po mojem kazivanju napisao. Pročitaj ih i svim Judejcima koji su došli iz svojih gradova. 7Možda će se vapaji njihovi vinuti k Jahvi i možda će se obratiti svatko sa zloga puta svojega; jer je velik bijes i srdžba kojima Jahve prijeti ovom narodu."
    8I Baruh, sin Nerijin, učini sve kako mu prorok Jeremija bijaše zapovjedio da pročita riječi Jahvine u Domu Jahvinu. 10Baruh svemu narodu pročita riječi Jeremije iz svitka u Domu Jahvinu, u dvorani Gemarje, sina pisara Šafana, u gornjem predvorju pred Novim vratima Jahvina Doma.
    11A kad Mikaj, sin Šafanova sina Gemarje, ču iz knjige sve Jahvine riječi, 12siđe u kraljevski dvor u sobu pisarovu, gdje upravo sjeđahu svi dostojanstvenici: pisar Elišama, Delaja, sin Šemajin, Elnatan, sin Akborov, Gemarja, sin Šafanov, Sidkija, sin Hananijin, i svi drugi dostojanstvenici. 13Mikaj im kaza sve riječi što ih bijaše čuo kad ih je Baruh narodu čitao iz knjige.
    14Tada dostojanstvenici poslaše Jehudija, sina Netanijina, i Šelemju, sina Kušijeva, Baruhu da mu kažu: "Uzmi u ruke svitak iz kojega si čitao narodu i dođi!" Tada Baruh, sin Nerijin, uze svitak u ruke i dođe k njima. 15Oni mi rekoše: "Hajde, sjedi i pročitaj nam!" I Baruh im pročita. 16Kad čuše sve one riječi, uplašeno se pogledaše i rekoše Baruhu: "Moramo sve to kazati kralju." 17I upitaše Baruha: "Hajde, objasni nam kako ti napisa sve te riječi." 18Baruh će njima: "Jeremija mi je sve te riječi u pero kazivao, a ja sam ih crnilom u knjigu zapisao." 19Tada dostojanstvenici rekoše Baruhu: "Idi i sakrijte se, ti i Jeremija; nitko da ne zna gdje ste." 20I, pohranivši svitak u dvorani pisara Elišame, pođoše kralju u dvorsko predvorje i sve mu ispripovjediše.
    21Kralj posla Jehudija da donese svitak: on ga donese iz sobe pisara Elišame i pročita ga kralju i dostojanstvenicima koji stajahu oko njega. 22Kralj je sjedio u zimskim odajama - bijaše to u devetom mjesecu - a pred njim stajaše ražarena žeravnica. 23I kako bi Jehudi pročitao tri-četiri stupca, kralj bi ih rezao pisarskim perorezom i bacao u vatru na žeravnice sve dok cio svitak ne bi uništen u vatri žeravnice. 24Ni kralj ni njegove sluge ne prestrašiše se niti razderaše haljina kad čuše te riječi, 25pa ipak Elnatan, Delaja i Gemarja moljahu kralja da ne spali svitak, ali on ih ne posluša. 26Tada kralj zapovjedi kraljeviću Jerahmeelu i Seraji, sinu Azrielovu, i Šelemji, sinu Abdeelovu, da uhvate pisara Baruha i proroka Jeremiju. Ali ih Jahve bijaše sakrio.
    27Pošto je dakle kralj spalio svitak s riječima što ih Baruh bijaše zapisao po Jeremijinu kazivanju, dođe riječ Jahvina Jeremiji: 28"Uzmi drugi svitak i upiši u nj sve one riječi što bijahu na prvom svitku koji je Jojakim, kralj judejski, spalio. 29A protiv Jojakima, kralja judejskoga, ovako reci: Ovako govori Jahve: Spalio si svitak govoreći: 'Zašto si u njemu napisao da će doći kralj babilonski koji će opustošiti zemlju ovu i istrijebiti i ljude i stoku?' 30Zato ovako govori Jahve protiv Jojakima, kralja judejskoga: 'On neće imati potomka da sjedne na prijestolje Davidovo, a njegovo mrtvo tijelo bit će bačeno na pripeku danju i noćni mraz. 31Kaznit ću njega, i potomstvo njegovo, i sluge njegove zbog njihova bezakonja, i svalit ću na Jeruzalemce i na Judejce sve zlo kojim sam im prijetio, a nisu me slušali."
    32Tada Jeremija uze drugi svitak, dade ga pisaru Baruhu, sinu Nerijinu, i on po kazivanju Jeremijinu upisa sve riječi knjige koju je Jojakim, kralj judejski, na žeravnici spalio. I k njima je dopisano još mnogo onakvih riječi.
Opći sud o Sidkiji
Jr 37.
Nakon Konije, sina Jojakimova, zakralji se Sidkija, sin Jošijin. Nabukodonozor, kralj babilonski, postavi ga za kralja u zemlji judejskoj. 2Ali ni on ni sluge njegove ni narod zemlje ne slušahu riječi što ih je Jahve govorio na usta proroka Jeremije.
Prijekid opsade 588. godine
    3Kralj Sidkija posla Jehukala, sina Šelemjina, i svećenika Sefaniju, sina Maasejina, k proroku Jeremiji s porukom: "Daj, pomoli se za nas Jahvi, Bogu našemu!" 4Jeremija u ono vrijeme još zalažaše među narod i još ga ne bijahu bacili u tamnicu. 5A vojska je faraonova nadirala iz Egipta: čuvši to, Kaldejci, koji opsjedahu Jeruzalem, udaljiše se od grada.
    6Tada se javi riječ Jahvina proroku Jeremiji: 7Ovako govori Jahve, Bog Izraelov: "Kralju judejskomu, koji vas posla k meni da me pitate, ovako recite: 'Evo, vojska faraonova, koja vam priteče u pomoć, vratit će se u svoju zemlju Egipat. 8Kaldejci će opet napasti ovaj grad, osvojiti ga i spaliti.' 9Ovako govori Jahve: 'Ne zanosite se mišlju: 'Kaldejci će otići od nas', jer oni neće otići! 10Pa i da razbijete svu vojsku kaldejsku koja se bori s vama, tako da bi od nje ostali samo ranjenici, oni bi, svaki iz svoga šatora, opet poustajali da požarom unište ovaj grad.'"
Jeremija u tamnici
    11Kad je vojska kaldejska zbog vojske faraonove morala prekinuti opsadu Jeruzalema, 12i Jeremija htjede otići iz Jeruzalema da ode u zemlju Benjaminovu te ondje od rođaka dobije dio. 13Ali kad stiže do Benjaminovih vrata, ondje bijaše zapovjednik straže Jirijaj, sin Hananijina sina Šelemje. On zaustavi proroka Jeremiju povikavši: "Ti hoćeš prebjeći Kaldejcima!" Jeremija odgovori: 14"Nije istina, ne želim prebjeći Kaldejcima!" Ali i ne slušajući Jeremiju, Jirijaj ga uhvati i odvede dostojanstvenicima. 15Dostojanstvenici se razljutiše na Jeremiju te ga istukoše i zatvoriše u kuću pisara Jonatana, koju bijahu pretvorili u tamnicu. 16Tako Jeremija dospje u nadsvođen podrum. Ondje Jeremija ostade mnogo vremena.
    17Tada kralj Sidkija posla po njega. I nasamo, u dvoru, kralj ga upita: "Ima li riječi od Jahve?" A na to će Jeremija: "Dakako!" I dometne: "Bit ćeš predan u ruke kralja babilonskoga!" 18Onda Jeremija kaza kralju Sidkiji: "Što skrivih tebi, tvojim slugama i ovom narodu te me baciste u tamnicu? 19Gdje su sada vaši proroci koji vam prorekoše: 'Kralj babilonski neće udariti na vas ni na ovu zemlju?' 20A sada, hajde, čuj mene, gospodaru moj i kralju, usliši molbu moju! Nemoj da me opet vrgnu u kuću pisara Jonatana, da ondje ne umrem!" 21Tada kralj Sidkija naredi i Jeremiju odvedoše u tamničko dvorište te mu davahu svaki dan pogaču kruha iz Pekarske ulice, sve dok nije ponestalo kruha u gradu. I tako Jeremija ostade u tamničkom dvorištu.
Jeremija u čatrnji - Ebed-Melek zauzima se za nj
Jr 38.
Šefatja, sin Matanov, i Gedalija, sin Pašhurov, i Jukal, sin Šelemjin, i Pašhur, sin Malkijin, čuše tada za riječi što ih Jeremija kaza svemu narodu: 2"Ovako govori Jahve: 'Tko ostane u ovome gradu, poginut će od mača, gladi i kuge. A tko izađe pred Kaldejce, spasit će život - život će mu ostati kao plijen, ostat će živ.' 3Jer ovako govori Jahve: 'Ovaj će grad odista pasti u ruke vojsci kralja babilonskoga i ona će ga zauzeti!'"
    4Tada dostojanstvenici rekoše kralju: "Ovoga čovjeka valja ubiti: on zaista obeshrabruje ratnike koji su još ostali u gradu i sav narod kad takve riječi pred njima govori. Pa taj čovjek ne traži dobrobit ovoga naroda, nego njegovu propast." 5A kralj Sidkija odgovori: "Eto, on je u vašim rukama, jer kralj ionako više nema nikakve vlasti nad vama." 6Tada pograbiše Jeremiju i baciše ga u čatrnju kraljevića Malkije, što je bila u tamničkom dvorištu, i oni ga spustiše na užetima. Ali u čatrnji ne bijaše vode, već samo glib, tako da Jeremija propade u glib.
    7Ali Kušit Ebed-Melek, dvorjanin koji bijaše u kraljevskom dvoru, doču da su Jeremiju bacili u čatrnju dok je kralj upravo sjedio kod Benjaminovih vrata. 8Tada Ebed-Melek izađe iz kraljevskog dvora te ovako reče kralju: 9"Gospodaru, kralju moj, zlo čine ovi ljudi kad tako postupaju s prorokom Jeremijom: bacili su ga u čatrnju, gdje će od gladi umrijeti, jer nema kruha u gradu." 10Nato kralj zapovjedi Kušitu Ebed-Meleku: "Povedi trojicu ljudi te izvuci proroka Jeremiju iz čatrnje dok nije umro." 11I Ebed-Melek povede ljude, uđe u kraljevski dvor, pod riznicu: uze ondje nešto iznošenih i poderanih dronjaka te ih na užetu spusti Jeremiji u čatrnju. 12Kušit Ebed-Melek reče Jeremiji: "Podmetni iznošene i poderane dronjke pod pazuha i pod užad." Jeremija učini tako. 13Tada na užetima izvukoše Jeremiju iz čatrnje. Otada Jeremija ostade u tamničkom dvorištu.
Posljednji razgovor sa Sidkijom
    14Kralj Sidkija posla po proroka Jeremiju te ga pozva da dođe k njemu na treći ulaz što vodi u Dom Jahvin. Kralj reče Jeremiji: "Htio bih te nešto upitati, nemoj mi ni riječi zatajiti!" 15Jeremija odgovori Sidkiji: "Ako ti kažem, nećeš li me pogubiti? Ako te pak posvjetujem, nećeš me poslušati!" 16Tada se kralj Sidkija u tajnosti zakle Jeremiji ovim riječima: "Živoga mi Jahve, koji nam daje ovaj život, neću te pogubiti i neću te predati onima što ti rade o glavi." 17Jeremija, dakle, reče Sidkiji: "Ovako govori Jahve, Bog nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Ako izađeš pred vojskovođe kralja babilonskoga, spasit ćeš glavu i ovaj grad neće biti uništen požarom; živjet ćete ti i tvoj dom. 18Ako pak ne izađeš pred vojskovođe kralja babilonskoga, ovaj će grad pasti u ruke Kaldejaca i oni će ga spaliti, a ti se nećeš spasiti iz ruku njihovih.'" 19A kralj Sidkija odgovori Jeremiji: "Bojim se Judejaca koji su prebjegli Kaldejcima: mogli bi mene predati njima da mi se izruguju." 20Jeremija odvrati: "Oni to neće učiniti. Poslušaj glas Jahvin prema kojem sam ti govorio, bit će ti dobro i spasit ćeš život svoj. 21Ali ako ne htjedneš iz grada, evo riječi koju mi Jahve objavi: 22'Gle, sve žene koje su još ostale u dvoru kralja judejskoga bit će odvedene k vojskovođama kralja babilonskoga i govorit će:
    Zaveli te, svladali te
        vjerni prijatelji tvoji!
    Kad ti noge u kal propadaju,
        oni te napuštaju!'
    23Da, sve će žene tvoje i djecu tvoju odvesti Kaldejcima, a ni ti sam nećeš umaći rukama njihovim: dospjet ćeš u ruke kralju babilonskom, a grad će ovaj biti spaljen."
    24Sidkija reče Jeremiji: "Nitko živ ne smije o tome što saznati, inače ćeš umrijeti. 25Ako, dakle, dostojanstvenici doznaju da sam s tobom razgovarao te dođu k tebi i kažu: 'Ta očituj nam što kralj kaza tebi, a ti njemu; ne krij ništa pred nama, inače ćemo te ubiti', 26odgovori im: 'Molio sam kralja da me više ne vrati u kuću Jonatanovu, da ondje ne umrem!'"
    27I doista, dođoše dostojanstvenici k Jeremiji te ga ispitivahu. Ali im on odgovori upravo onako kako mu kralj bijaše naredio. Tada ga se okaniše, jer se ništa nije pročulo o onom razgovoru. 28Jeremiju, dakle, ostaviše u tamničkom dvorištu sve do dana kad neprijatelj zauze Jeruzalem.
    Kad Jeruzalem zauzeše, on bijaše ondje.
Jeremijina sudbina za osvojenja Jeruzalema
Jr 39.
Devete godine kralja Sidkije, kralja judejskoga, desetoga mjeseca, Nabukodonozor, kralj babilonski, krenu sa svom vojskom na Jeruzalem te ga opsjede. 2Jedanaeste godine kralja Sidkije, četvrtoga mjeseca, dana devetoga u mjesecu, provališe u grad.
    3Uđoše sve vojskovođe kralja babilonskoga te se smjestiše kod Srednjih vrata: Nergal Sar-Eser, knez Sin-Magira, vrhovni zapovjednik, Nebušasban, visoki dostojanstvenik, i sve druge vojskovođe kralja babilonskoga.
    4Kad ih vidješe Sidkija, kralj judejski, i svi ratnici njegovi, dadoše se u bijeg na vrata između dva zida, noću iziđoše iz grada prema Kraljevu vrtu i krenuše k dolini Arabi. 5Ali ih čete kaldejske gonjahu i sustigoše Sidkiju u Poljanama jerihonskim. Uhvatiše ga, odvedoše u Riblu, u zemlju hamatsku, pred Nabukodonozora, kralja babilonskoga, koji mu izreče sud. 6I kralj babilonski dade u Ribli pred očima kralja Sidkije zaklati djecu njegovu. A dade kralj babilonski pogubiti i sve odličnike judejske. 7Sidkiji iskopa oči, stavi ga u okove da ga odvede u Babilon. 8Kaldejci zapališe kraljev dvor i kuće naroda i porušiše bedeme jeruzalemske. 9Ostatak pučanstva koje još ostade u gradu, izbjeglice što su mu se predale i sav ostali narod, izagna u Babilon Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže. 10A od siromašnoga puka koji nije ništa posjedovao, Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, ostavi neke u zemlji judejskoj i porazdijeli im vinograde i polja.
    11O Jeremiji Nabukodonozor, kralj babilonski, zapovjedi Nebuzaradanu, zapovjedniku tjelesne straže: 12"Uzmi ga i oko tvoje neka bdi nad njim. Ne čini mu nikakva zla, nego postupaj s njime kako on bude želio."
    13Tada Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, Nebušazdan, visoki dostojanstvenik, Nergal Sar-Eser, vrhovni zapovjednik, i sve vojskovođe kralja babilonskoga 14poslaše ljude da izvedu Jeremiju iz tamničkoga dvorišta i pustiše ga na slobodu. I tako on osta među narodom.
Proroštvo o spasenju Ebed-Meleka
    15Dok je Jeremija bio zatvoren u tamničkom dvorištu, dođe mu riječ Jahvina: 16"Idi i reci Kušitu Ebed-Meleku: Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Evo, učinit ću da se ispune moje riječi protiv ovoga grada, na nesreću, ne na spas njegov. I kad se u onaj dan na tvoje oči obistine, 17ja ću te u onaj dan spasiti - riječ je Jahvina - i nećeš biti predan u ruke ljudima pred kojima dršćeš, 18jer ja ću te pouzdano spasiti te nećeš od mača poginuti, nego ćeš dobiti život kao plijen, jer si se u me pouzdao' - riječ je Jahvina."
Još o sudbini Jeremije
Jr 40.
Ovo je riječ koju Jahve uputi Jeremiji pošto ga Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, bijaše pustio iz Rame. Odvojio ga je kad je već, u lance okovan, bio među svim jeruzalemskim i judejskim izgnanicima koje vođahu u Babilon.
    2Odvojivši ga, dakle, zapovjednik tjelesne straže reče mu: "Jahve, Bog tvoj, zaprijetio je nesrećom ovome mjestu. 3Izvršio je i učinio kako bijaše zaprijetio, jer ste griješili protiv Jahve i niste slušali glasa njegova. Zato vas je i snašlo ovo zlo. 4Evo, sada driješim okove s ruku tvojih. Ako ti je po volji da ideš sa mnom u Babilon, pođi sa mnom i oko će moje bdjeti nad tobom. Ako ti nije volja ići sa mnom u Babilon, ti ostani. Gle, sva je zemlja pred tobom: možeš ići kamo ti oko želi i gdje će ti biti dobro. 5Ako, dakle, hoćeš ostati, možeš poći Gedaliji, sinu Šafanova sina Ahikama, koga je kralj babilonski postavio nad gradovima judejskim, i ostati kod njega usred naroda, ili pak možeš ići kamo ti drago." Zatim mu zapovjednik tjelesne straže dade hrane i k tomu dar te ga otpusti. 6Tada se Jeremija otputi u Mispu, Gedaliji, sinu Ahikamovu, te osta kod njega među narodom koji je ostao u zemlji.
Namjesnik Gedalija
    7Svi vojni zapovjednici i njihovi ljudi uokolo saznaše da je kralj babilonski postavio zemlji za namjesnika Ahikamova sina Gedaliju te mu povjerio muževe, žene i djecu i siromahe koji još ne bijahu odvedeni u babilonsko sužanjstvo. 8I dođoše pred Gedaliju u Mispu: Netanijin sin Jišmael, Kareahov sin Johanan; Tanhumetov sin Seraja, Zatim sinovi Efaja Netofljanina, Makatijev sin Jaazanija - oni i njihovi ljudi. 9Gedalija, sin Šafanova sina Ahikama, zakle se njima i njihovim ljudima i reče: "Ne bojte se služiti Kaldejcima, ostanite u zemlji, budite odani babilonskom kralju i bit će vam dobro. 10A ja ću, evo, ostati u Mispi na službu Kaldejcima koji dolaze k nama. Vi pak potrgajte grožđe, poberite voće i masline, pohranite u sudove i ostanite u gradovima što ih zaposjedoste."
    11I svi Judejci što se zatekoše u Moabu, kod sinova Amonovih, i u Edomu, po svim zemljama, saznadoše da je kralj babilonski ostavio ostatak u Judeji i da je postavio nad njim Gedaliju, sina Šafanova sina Ahikama. 12I onda se vratiše svi Judejci iz svih mjesta kamo ih bijahu raspršili, vratiše se u zemlju judejsku Gedaliji u Mispu te nabraše veoma mnogo grožđa i drugoga voća.
    13A Johanan, sin Kareahov, i svi vojni zapovjednici pođoše Gedaliji u Mispu 14te mu rekoše: "A znaš li ti da je amonski kralj Baalis poslao Jišmaela, sina Netanijina, da te ubije?" Ali im Gedalija, sin Ahikamov, ne povjerova. 15Tada reče Johanan, sin Kareahov, potajno Gedaliji u Mispi: "Idem da ubijem Jišmaela, sina Netanijina, tako da nitko neće doznati. Zašto da on tebe ubije i da se opet rasprše svi Judejci što se oko tebe skupiše? I zašto da propadne ostatak Judejaca?" 16Ali Gedalija, sin Ahikamov, uzvrati Johananu, sinu Kareahovu: "Nemoj toga raditi! Jer je laž što govoriš o Jišmaelu."
Jr 41.
Ali u sedmom mjesecu dođe Jišmael, sin Elišamina sina Netanije, roda kraljevskoga, sa deset ljudi i potraži Gedaliju, sina Ahikamova, u Mispi. I dok su se ondje, u Mispi, zajedno gostili, 2diže se Jišmael, sin Netanijin, sa svojom desetoricom i mačem smakoše Gedaliju, sina Ahikamova. I tako ubi čovjeka koga kralj babilonski bijaše postavio nad zemljom. 3A i sve Judejce koji bijahu s njim u Mispi, i Kaldejce, vojnike što se tu nađoše - Jišmael dade pogubiti.
    4Sutradan, pošto Gedalija bi ubijen, dok još nitko nije znao što se zbilo, 5dođoše ljudi iz Šekema, Šila i Samarije, njih osamdeset, obrijane brade, poderanih haljina i s urezima po tijelu, noseći u rukama prinose i tamjan da ih prinesu u Domu Jahvinu. 6Jišmael, sin Netanijin, iziđe im iz Mispe u susret, dok su oni, plačući, išli svojim putem. Kad ih stiže, reče im: "Dođite Gedaliji, sinu Ahikamovu!" 7A kad stigoše usred grada, Jišmael, sin Netanijin, i njegovi ljudi poklaše ih i baciše u čatrnju. 8A među njima bijaše deset ljudi koji rekoše Jišmaelu: "Nemoj nas ubiti, jer imamo u poljima zakopanih zaliha pšenice, ječma, ulja i meda." On tada odusta i ne ubi ih s braćom njihovom. 9A čatrnja u koju je Jišmael pobacao sva tjelesa pobijenih ljudi, velika čatrnja, bijaše ona ista koju je kralj Asa načinio protiv Baše, kralja izraelskoga. I sad ju je Jišmael, sin Netanijin, napunio pobijenim ljudima. 10Tada Jišmael odvede ostatak naroda iz Mispe, zajedno s kćerima kraljevim koje je Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, povjerio Gedaliji, sinu Ahikamovu: u cik zore krenu Jišmael, sin Netanijin, i zaputi se da prijeđe u zemlju Amonovih sinova.
    11Ali kad Johanan, sin Kareahov, i svi vojni zapovjednici koji bijahu s njim saznadoše za sva zlodjela što ih Jišmael, sin Netanijin, bijaše počinio, 12uzeše sve svoje vojnike te krenuše u boj na Jišmaela, sina Netanijina. Nađoše ga uz veliku vodu u Gibeonu. 13Čim oni ljudi što bijahu kod Jišmaela ugledaše Johanana, sina Kareahova, i sve vojne zapovjednike koji bijahu s njime, obradovaše se, 14i sav narod što ga je Jišmael odveo iz Mispe okrenu se i potrča Johananu, sinu Kareahovu. 15Ali Jišmael, sin Netanijin, sa osam ljudi, pobježe od Johanana i ode k sinovima Amonovim. 16Tada Johanan, sin Kareahov, i svi vojni zapovjednici koji bijahu s njim uzeše sav preostali narod što ga Jišmael, sin Netanijin, pošto ubi Gedaliju, sina Ahikamova, bijaše doveo iz Mispe: muškarce, žene i djecu i dvorjane koje dovede iz Gibeona. 17Krenuše, a kod Svratišta Kimhama, koje je kraj Betlehema, oni se odmarahu da bi mogli nastaviti put i stići u Egipat, 18što dalje od Kaldejaca, kojih se bojahu: jer je Jišmael, sin Netanijin, ubio Gedaliju, sina Ahikamova, koga kralj babilonski bijaše postavio za namjesnika u zemlji.
Bijeg u Egipat
Jr 42.
Nato svi vojni zapovjednici, osobito Johanan, sin Kareahov, i Azarja, sin Hošajin, i sav narod, malo i veliko, pristupiše 2i rekoše proroku Jeremiji: "Pomno počuj molbu našu! Zagovaraj nas pred Jahvom, Bogom svojim, za sav ovaj ostatak, jer nas, kako i sam vidiš, ostade još samo malo od velikoga broja koliko nas je nekoć bilo. 3Neka nam Jahve, Bog tvoj, objavi kuda da krenemo i što valja da činimo." 4Prorok im Jeremija odgovori: "Pristajem. Pomolit ću se, kao što rekoste, Jahvi, Bogu vašemu, i javit ću vam sve što on odgovori, ni riječi vam neću zatajiti." 5Oni pak rekoše Jeremiji: "Neka Jahve bude istinit i vjerodostojan svjedok protiv nas ako ne postupimo sasvim po riječima koje će nam Jahve, Bog tvoj, po tebi objaviti. 6Bio povoljan ili nepovoljan glas Jahve, Boga našega, komu te šaljemo, mi ćemo ga slušati da nam dobro bude što poslušasmo glas Jahve, Boga svojega."
    7Poslije deset dana dođe riječ Jahvina Jeremiji. 8Tada on pozva Johanana, sina Kareahova, sve vojne zapovjednike koji bijahu s njim i sav narod, malo i veliko, 9te im reče:
    "Ovako govori Jahve, Bog Izraelov, kojemu ste me poslali da izlijem preda nj molbu vašu: 10'Ako budete mirno živjeli u zemlji ovoj, podići ću vas i neću vas više razoriti; posadit ću vas, a ne iskorijeniti. Jer se kajem za zlo koje sam vam nanio. 11Ne bojte se kralja babilonskoga od koga strahujete. Ne bojte ga se - riječ je Jahvina - jer ja sam s vama da vas spasim i izbavim iz ruku njegovih. 12I ja ću vam pribaviti milost da vam se smiluje i pusti vas da u zemlji svojoj živite.' 13Ako pak kažete: 'Nećemo ostati u ovoj zemlji', ne pokoravajući se glasu Jahve, Boga svoga, 14ako kažete: 'Ne, u Egipat idemo, rata više da ne vidimo, glasa bojnog roga više da ne čujemo, da ne moramo biti više gladni kruha; da, onamo idemo', 15onda čujte riječ Jahvinu, vi koji ste Ostatak Judeje: Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Ako ste odlučili krenuti u Egipat da ondje živite, 16mač kojega se plašite u zemlji će vas egipatskoj dostići; glad od koje strahujete, u Egiptu će vam biti za petama: i ondje ćete umrijeti! 17I svi oni koji odluče da odu u Egipat i da se ondje nasele, poginut će od mača, gladi i kuge: nitko živ neće umaći nesreći koju ću na njih svaliti.' 18Jer ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Kao što se srdžba moja i bijes moj oboriše na Jeruzalemce, tako će se gnjev moj izliti i na vas ako pođete u Egipat: postat ćete prokletstvo, užas, kletva i poruga, a ovoga mjesta nikad više nećete ugledati.'
    19Vama, koji ste Ostatak Judeje, Jahve poručuje da ne idete u Egipat. Dobro znajte da sam danas bio svjedok protiv vas. 20Jer sami sebe obmanjujete. Ta vi ste me poslali k Jahvi, Bogu svome rekavši: 'Zagovaraj nas pred Jahvom, Bogom našim, i saopći nam sve što ti on objavi, i mi ćemo to učiniti.' 21A danas sam vam objavio, ali vi ne slušate više glasa Jahve, Boga svojega, koji me k vama posla. 22Znajte, dakle, dobro: od mača, gladi i kuge poginut ćete na mjestu kamo hoćete da odete da se ondje naselite."
Jr 43.
Kad je Jeremija svemu narodu kazao sve riječi Jahve, Boga njihova, sve one riječi radi kojih ga je Jahve, Bog njihov, k njima poslao, 2Azarja, sin Hošajin, i Johanan, sin Kareahov, i svi oni drski ljudi odgovoriše Jeremiji: "Laži nam govoriš. Nije te poslao Jahve da nam govoriš: 'Ne idite u Egipat da se ondje nastanite', 3nego Baruh, sin Nerijin, podgovori te da nas predaš u ruke Kaldejcima koji će nas pogubiti ili odvesti u sužanjstvo babilonsko!"
    4I Johanan, sin Kareahov, i svi zapovjednici i sav narod ne poslušaše glasa Jahvina da ostanu u zemlji judejskoj. 5Nego Johanan, sin Kareahov, i vojni zapovjednici povedoše sav ostatak Judin, one što se vratiše iz zemalja kamo bijahu izagnani, da se nastane u zemlji judejskoj: 6muževe, žene i djecu i sve kraljevske kćeri i sve ljude koje je Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, ostavio kod Gedalije, sina Šafanova sina Ahikama, pa i proroka Jeremiju, i Baruha, sina Nerijina, 7te se oni iseliše u Egipat, jer ne slušahu glasa Jahvina. I tako dođoše u Tafnis.
Jeremijino proročanstvo o upadu Nabukodonozora u Egipat
    8U Tafnisu dođe riječ Jahvina Jeremiji: 9"Uzmi u ruke velikoga kamenja i ugradi ga, pred svim Judejcima, meljtom u pločnik što je pred ulazom u faraonov dvor. 10I reci im: Ovako govori Jahve nad Vojskama, kralj Izraelov: 'Evo šaljem po slugu svojega Nabukodonozora, kralja babilonskoga. On će postaviti prijestolje na ovo kamenje što sam ga ugradio i nad njim će razapeti svoju nebnicu. 11Da, doći će i udarit će na zemlju egipatsku:
    Tko je za smrt, u smrt!
        Tko za izgnanstvo, u izgnanstvo!
        Tko za mač, pod mač!
    12On će vatrom sažeći hramove bogova egipatskih, spalit će i izagnati bogove, očistit će zemlju egipatsku kao što pastir svoj plašt otrijebi od buha. I onda će, nesmetan, odavde otići. 13Porazbijat će spomenike hrama Sunca koji je u Heliopolu, a hramove bogova egipatskih ognjem će spaliti.'"
Judejci i "Kraljica neba"
Jr 44.
Riječ koja se javi Jeremiji za sve Judejce što življahu u zemlji egipatskoj, što življahu u Migdolu, u Tafnisu, u Memfisu i u zemlji Patrosu. 2Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: "I sami vidjeste svu nesreću koju sam svalio na Jeruzalem i na sve gradove judejske: evo danas su to gomile ruševina, a u njima nitko više ne živi, 3zbog nedjela njihovih što ih učiniše da bi mene vrijeđali, polazeći drugim bogovima kojih nisu poznavali ni oni, ni vi, ni oci vaši, da im kade i da im služe. 4A ja sam vam jednako slao svoje sluge proroke da vam kažu: 'Ne činite tih gnusoba koje su mi ogavne!' 5Ali me oni nisu slušali, niti su uho svoje priklonili da se okane zloće svoje i prestanu kaditi tuđim bogovima. 6Zato se izli gnjev moj i srdžba moja i rasplamtje se u gradovima judejskim i po ulicama jeruzalemskim, te se pretvoriše u pustoš i razvaline, kao što su danas.
    7Zašto sami svaljujete na se tako golemu nesreću" - govori Jahve, Bog nad Vojskama, Bog Izraelov - "te sami do korijena istrebljujete iz Judeje sve muško i žensko, djecu i dojenčad, te vam ni ostatka ostati neće, 8jer me vrijeđate djelima ruku svojih, kadeći tuđim bogovima u zemlji egipatskoj, u koju ste došli prebivati, a bit ćete iskorijenjeni i postat ćete kletva i ruglo među svim narodima na zemlji? 9Jeste li zaboravili bezakonja otaca svojih, bezakonja kraljeva judejskih, bezakonja knezova svojih i žena njihovih i bezakonja svoja, bezakonja žena svojih, počinjena u zemlji judejskoj i po ulicama jeruzalemskim? 10Do dana današnjega nisu se pokajali, nisu se bojali, nisu živjeli po Zakonu mojemu ni po odredbama mojim, koje dadoh vama i ocima vašim."
    11Zato ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: "Evo, okrećem svoje lice vama, na nesreću vašu, da zatrem svu zemlju judejsku. 12Odnijet ću ostatak Judeje koji je odlučio da ide u zemlju egipatsku da se ondje stani; svi će izginuti u zemlji egipatskoj, past će od mača, od gladi će pogibati, poginut će svi, malo i veliko, pomrijet će od mača i gladi, i bit će prokletstvo, užas, kletva i poruga. 13Kaznit ću sve koji budu u zemlji egipatskoj, kao što sam kaznio Jeruzalem: mačem, glađu i kugom. 14A od ostatka Judeje koji je došao da se stani u Egiptu, nitko neće uteći ni preživjeti da bi se mogao vratiti u zemlju judejsku za kojom im duše čeznu, da se u nju vrate i ondje nastane. Jer se nitko neće vratiti, osim izbjeglica."
    15I tada svi muškarci koji su znali da im žene kade tuđim bogovima, i sve nazočne žene, u velikom mnoštvu, i sav narod što življaše u zemlji egipatskoj i u Patrosu odgovoriše Jeremiji: 16"Riječi koje si u ime Jahvino nama objavio mi ne slušamo; 17naprotiv, i dalje ćemo se držati zadane riječi: kadit ćemo nebeskoj kraljici i lijevati ljevanice, kao što smo i mi i oci naši, naši kraljevi i knezovi činili u gradovima judejskim i po ulicama jeruzalemskim: tada imadosmo kruha izobila, bijasmo sretni i ne trpjesmo nikakvih nesreća. 18Ali otkako prestadosmo kaditi nebeskoj kraljici i lijevati joj ljevanice, u svemu smo oskudijevali i od mača i gladi pogibali."
    19A žene rekoše: "Kad kadimo kraljici nebeskoj i lijevamo joj ljevanice, zar joj bez znanja svojih muževa pečemo kolače u obliku lika njezina i lijevamo ljevanice?"
    20Tada Jeremija svemu narodu, muškarcima i ženama, i svim ljudima koji su mu tako govorili reče: 21"Nije li se Jahve spomenuo i nije li ga u srce dirnuo tamjan što ste ga palili po ulicama jeruzalemskim, vi i oci vaši, vaši kraljevi, knezovi i puk zemaljski? 22Jahve više nije mogao podnositi zlodjela vaših i gnusoba koje počiniste, i zato se zemlja vaša pretvorila u pustoš i ruševine, u prokletstvo, bez stanovnika, kao što je i danas. 23Zbog toga što ste, prinoseći tamjan, zgriješili Jahvi, što Jahvina glasa ne slušaste i Jahvina se Zakona i njegovih se naredaba i svjedočanstava ne držaste, snađe vas ova nevolja, kakva je danas."
    24Zatim reče Jeremija svemu narodu, osobito ženama: "Čujte riječ Jahvinu, svi Judejci koji ste u zemlji egipatskoj: 25Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov: 'Vi žene, ono što vaša usta obećaju, to vaše ruke moraju i izvršiti. Rekoste: 'Mi ćemo se tvrdo držati zavjeta što ih učinismo: kaditi kraljici nebeskoj i lijevati joj ljevanice.' Držite se samo svojih zavjeta i lijevajte revno ljevanice! 26Ali čujte zato riječ Jahvinu, svi vi Judejci nastanjeni u zemlji egipatskoj! Evo, zaklinjem se velikim imenom svojim,' govori Jahve. 'U svoj zemlji egipatskoj nijedna usta judejska neće više izustiti mojega imena; nitko neće reći: 'Živoga mi Jahve!' 27Evo, bdim nad njima, na nesreću, a ne na dobro njihovo: svi ljudi judejski što su u zemlji egipatskoj poginut će od mača i gladi do potpunog istrebljenja. 28I bit će malo onih koji će izbjeći maču i vratiti se iz egipatske zemlje u zemlju judejsku. Onda će sav ostatak judejski, svi koji dođoše u zemlju egipatsku da ondje žive, spoznati čija riječ vrijedi, moja ili njihova.
    29A ovo neka vam bude znamenje - riječ je Jahvina - da ću vas kazniti na ovome mjestu, da biste znali da će se vama na nesreću ispuniti prijetnje moje protiv vas.' 30Ovako govori Jahve: 'Gle, predat ću faraona Hofru, kralja egipatskoga, u ruke njegovim neprijateljima i u ruke onih koji mu rade o glavi, baš kao što sam Sidkiju, kralja Judejskoga, predao u ruke Nabukodonozora, kralja babilonskoga, neprijatelja njegova, koji mu je radio o glavi.'"
Riječ utjehe Baruhu
Jr 45.
Riječ koju uputi Jeremija proroku Baruhu, sinu Nerijinu, dok je on te riječi iz usta Jeremijinih pisao u knjigu, četvrte godine Jojakima, sina Jošijina, kralja judejskoga: 2Ovako govori Jahve, Bog Izraelov, za tebe, Baruše: 3"Jer si rekao: 'Jao meni jer mi Jahve dodaje nevolju na nevolju. Sustadoh uzdišući i ne mogu naći mira!' 4Ovako govori Jahve: 'Evo, što sam sagradio, porušit ću, što sam zasadio, iščupat ću - po svoj zemlji! 5A ti tražiš za se čudesa! Ne traži toga! Jer, gle, svalit ću zlo na sve živo - riječ je Jahvina. A tebi ću kao plijen pokloniti život tvoj na svim mjestima kamo dođeš.'"
II. PROROČANSTVA PROTIV NARODA (nastavak)
2. ODLOMCI IZ PROROČANSTAVA
Proročanstvo protiv Egipta
Poraz kod Karkemiša
Jr 46.
Riječ koju Jahve uputi proroku Jeremiji protiv naroda.
    2Još o Egiptu.
    Protiv vojske faraona Neka, kralja egipatskoga, što bijaše kod rijeke Eufrata, u Karkemišu, i kralj Nabukodonozor ga potuče, četvrte godine Jojakima, sina Jošijina, kralja judejskoga.3Pripremite štitove i oklope!
        Naprijed, u boj!4Upregnite konje!
        Na kola, vozači!
    Postavite se pod kacigama!
        Naperite koplja!
        Navucite oklope!5Što vidim?
        Zaprepašteni, uzmiču?
    Junaci njihovi, poraženi, u bijeg
            udariše
        glavom bez obzira!
        Užas odasvud - riječ je Jahvina.6Ni najbrži ne umače,
        ni najhrabriji ne uteče!
    Na sjeveru, na obali Eufrata,
        posrću i padaju.7Tko se to diže poput Nila,
        čije vode šume, k'o brzaci nabujaše?8To Egipat se diže poput Nila,
        k'o brzaci vode mu nabujaše.
    I govori: dići ću se, poplaviti zemlju,
        opustošiti gradove i pučanstvo!9Konji, naprijed!
        Poletite, kola bojna!
    Navalite, ratnici!
        Kušiti, Putijci,
            štitom zaštićeni,
        i Ludijci,
            što lukom strijeljate!10Ovo je dan Jahve nad Vojskama -
        dan osvete da se dušmanima
            svojim osveti:
    mač će se nažderati, nasititi,
        glad utoliti krvlju njihovom!
    Jer Gospod, Jahve nad Vojskama,
            ima žrtveno klanje
        u sjevernoj zemlji
            uz obalu Eufrata.11Popni se na Gilead, balzama potraži,
        djevice, kćeri egipatska!
    Uzalud lijekovi mnogi:
        nema tebi ozdravljenja!12Narodi čuše za tvoju sramotu,
        vapaji tvoji napuniše zemlju.
    Jer se junak o junaka spotiče
        i obojica padaju.
Pohod na Egipat
    13Riječ koju Jahve uputi proroku Jeremiji kad Nabukodonozor, kralj babilonski, dođe da udari na zemlju egipatsku.14Navijestite Egiptu,
        objavite u Migdolu,
        obznanite u Memfisu:
    "Svrstaj se! Spremi se!
        Jer mač već ždere sve oko tebe!15Što? Zar Apis pobježe?
        Tvoj se Bik ne odrva?"
        Da, Jahve ga obori!16On učini te mnogi posrnuše,
        popadaše jedan na drugoga.
    I gle, govore:
        "Na noge! Vratimo se svom narodu,
    rodnoj grudi svojoj,
        pred mačem koljačkim!"17Faraonu, kralju egipatskom,
            ime nadjenite:
        "Graja što pravi čas promaši."18"Tako, života mi moga" - govori Kralj,
        komu je ime Jahve
            nad Vojskama -
    "ono će doći kao Tabor posred gora,
        kao Karmel iznad mora.19Spremi izgnanički zavežljaj,
        udomljena kćeri egipatska,
    jer Memfis će biti u pustoš pretvoren,
        poharan i nenastanjen.20Egipat bijaše lijepa junica,
        ali ide, ide na nju obad sa Sjevera.21A i plaćenici egipatski
        što k'o gojna telad usred nje
            življahu,
    i oni se okrenuše, u bijeg udariše,
        ne mogu se odhrvati
    jer ih stiže Dan propasti,
        dođe vrijeme da se kazne.22Slušaj! K'o da zmija sikće,
        sa svom silom dolaze,
    sjekirama na nju navaljuju,
        baš k'o drvosječe.23Posjeći će šumu - riječ je Jahvina -
        iako je neprohodna.
    Više ih je nego skakavaca,
        broja njima nema.24Osramoćena je zemlja egipatska,
        predana je narodu Sjevera."
    25Govori Jahve nad Vojskama, kralj Izraelov: "Evo, kaznit ću Amona Tebskoga, faraona i Egipat, i sve njegove bogove, kraljeve, faraona i sve koji se u nj uzdaju. 26Predat ću ih u ruke onima što im rade o glavi, u ruke Nabukodonozora, kralja babilonskoga, i u ruke slugu njegovih. A poslije će Egipat biti opet naseljen, kao u stara vremena" - riječ je Jahvina.27"Ne boj se, Jakove, slugo moja,
        ne plaši se, Izraele!
    Jer, evo, spasit ću te izdaleka
        i potomstvo tvoje iz zemlje
            izgnanstva.
    Jakov će se opet smiriti,
        spokojno će živjet'
        i nitko ga neće plašiti.28Ne boj se, Jakove, slugo moja
        - riječ je Jahvina -
        jer ja sam s tobom.
    Zatrt ću narode
        među koje te prognah,
        a tebe neću sasvim uništiti:
    ali ću te kaznit' po pravici,
        ne smijem te pustit' nekažnjena."
Proročanstvo protiv Filistejaca
Jr 47.
Riječ koju Jahve uputi proroku Jeremiji o Filistejcima prije nego što faraon osvoji Gazu. 2Ovako reče Jahve:
    "Evo, vode se dižu sa Sjevera
        i kao nabujali brzaci
    poplavljuju zemlju i sve što je
            na njoj,
        gradove i sve njihovo pučanstvo.
    I ljudi vapiju, i kukaju
        svi žitelji zemlje,3uz tutanj kopita njegove ždrebadi,
        uza štropot kola i tresku točkova.
    Oci više ne mare za djecu svoju
        jer su im ruke klonule4zbog dana što osvanu
        da Filistejce istrijebi,
    da zatre Tiru i Sidonu
        sve do posljednjeg pomagača.
    Jer Jahve istrebljuje Filistejce,
        i sav ostatak otočja kaftorskog.5Gazi će biti obrijana glava,
        razoren Aškelon.
    A ti, Ašdode, ostače Anakovaca,
        dokle će te tuga razdirati?6Jao, maču Jahvin,
        kad li ćeš se smiriti?
    Vrati se u korice,
        stani i počini!"7Ali kako da se smiri,
        kad Jahvina ruka njime
            zapovijeda:
    na Aškelon i na morski žal
        on ga isuka.
Proročanstvo protiv Moaba
Jr 48.
O Moabu.Ovako govori Jahve nad Vojskama, Bog Izraelov:
    "Jao brdu Nebu jer je opustošeno,
        postiđen je Kirjatajim i osvojen,
    tvrđa posramljena, razorena,2    nema više dike moapske.
    U Hešbonu mu propast skovaše:
        'Hajde da ga istrijebimo
            iz naroda!'
    A ti, Madmene, bit ćeš razoren,
        mač već ide za tobom!3Slušaj! Jauci se čuju iz Horonajima:
        'Pohara, propast strašna!'4'Moab je smlavljen!'
        čuje se vrištanje mališa njegovih.5Da, uz brdo Luhit
        uspinju se plačući.
    Da, niz obronke Horonajima
        razliježe se jauk nad propašću.6'Bježite, spasavajte život,
        ugledajte se u pustinjsku
            magarad!'7Jer si se pouzdao u svoje utvrde,
        bit ćeš i ti osvojen.
    Kemoš odlazi u izgnanstvo
        sa svećenicima i knezovima svojim.8Pustošnik će doći u svaki grad,
        nijedan mu neće izmaći:
    Dolina će biti poharana,
        Visoravan opustošena,"
        govori Jahve!9Stavite Moabu nadgrobni kamen,
        jer je do temelja srušen;
    njegovi su gradovi pustare,
        u njima nitko ne obitava.
    10Proklet bio tko nemarno obavlja poslove Jahvine! Proklet bio tko krvlju mač svoj ne omasti!11Od mladosti svoje mir uživaše Moab,
        ležaše na droždini svojoj,
    nikad ga nisu pretakali iz bačve
            u bačvu,
        nikad u izgnanstvo išao nije:
    zato mu okus ostade svjež,
        miris nepromijenjen.
    12"Ali, evo, dolaze dani" - govori Jahve - "i ja ću mu poslati tlačitelje koji će ga pretakati, isprazniti njegove bačve i sudove njegove porazbijati. 13I tada će se Moab postidjeti zbog Kemoša, kao što se dom Izraelov postidio zbog Betela u koji se uzdao."14Kako možete reći: "Mi smo junaci,
        hrabri ratnici."15Pustošnik Moabov navaljuje na nj;
        cvijet mladosti njegove
            u klanice silazi,
    riječ je Kraljeva,
        Jahve nad Vojskama njemu je ime.16Bliži se propast Moabova,
        nesreća njegova hiti.17Žalite ga, svi susjedi njegovi,
        i svi koji znate ime njegovo.
    Recite: "Kako li se slomi čvrsta
            palica,
        žezlo veličanstveno!"18Siđi sa slave svoje, sjedni u blato,
        žitelju, kćeri dibonska!
    Jer pustošnik Moaba navali na te,
        poruši sve utvrde tvoje.19Stani na cestu i promatraj,
        o žitelju Aroera!
    Pitaj bjegunce i preživjele,
        pitaj ih: "Što se to dogodi?"20"Moab se stidi jer je slomljen.
        Plačite, jecajte!
    Objavite na Arnonu
        da je Moab poharan."
    21Sud stiže nad Visoravan i nad Holon, Jahsu i Mefaot, 22nad Dibon, Nebo, Bet Diblatajim, 23Kirjatajim, Bet Gamul, Bet Meon, 24Kerijot, Bosru i nad sve gradove zemlje moapske, daleke i blize.25"Moabu je rog odbijen,
        ruka mu je slomljena."
    26"Opijte ga jer se htjede uzvisiti nad Jahvu: neka se Moab sada valja u bljuvotini svojoj te i on neka bude na podsmijeh. 27Nije li tebi bio Izrael na podsmijeh? Jesu li ga možda zatekli u krađi te mašeš glavom kad god o njemu govoriš?"28"Ostavite gradove, živite u pećinama,
        stanovnici Moaba!
    Budite kao golubovi što se gnijezde
        na litici onkraj razjapljena
            bezdana!"29Čuli smo za nadutost Moaba,
        nadutost preveliku,
    ponos njegov, hvastanje, uznositost,
        za oholost srca njegova!30"Poznajem ja obijest njegovu -
        riječ je Jahvina -
    laž njegovih riječi,
        laž djela njegovih!31Zato moram jaukati nad Moabom,
        plakati nad svim Moapcima,
        jecati zbog ljudi Kir Heresa.32Više nego nad Jazerom,
            plakat ću nad tobom,
        o lozje sibmansko,
    kojem se mladice pružahu
            preko mora,
        sezahu sve do Jazera.
    Na tvoje berbe i žetve
        pade sada pustošnik.33Iščeznu radost i veselje
        iz voćnjaka i zemlje moapske.
    Nesta vina u kacama,
        mastioci više grožđa ne maste,
        veseli zvuci više nisu veseli."
    34Urlanje Hešbona i Elalea čuje se sve do Jahasa. Viču od Soara do Horonajima i Eglat Šelišije, jer se i vode nimrimske pretvoriše u pustaru.
    35"U Moabu ću učiniti - riječ je Jahvina - da se ne uzlazi na uzvišice i kadi bogovima njegovim.
    36Stoga mi srce poput frule dršće za Moabom, srce moje poput frule dršće za ljudima Kir Heresa: jer propade stečevina koju stekoše! 37Sve su glave obrijane i brade podrezane; po svim rukama urezi, oko bokova kostrijet. 38Na svim krovovima Moaba i na njegovim trgovima samo zapomaganje, jer smrskah Moab kao krčag koji se nikomu ne mili" - riječ je Jahvina. 39Kako li je smrskan! Kako li sramotno Moab udari u bijeg! Moab postade ruglo i strašilo svim susjedima.40Jer ovako govori Jahve:
    "Gle, poput orla lebdi,
        nad Moabom širi krila.41Gradovi su zauzeti,
        osvojene tvrđave.
    Srce moapskih junaka bit će
            toga dana
        kao srce žene u trudovima.42Izbrisan je Moab iz naroda
        jer se uzvisi nad Jahvu.43Strava, jama i zamka
        tebi, žitelju Moaba! -
        riječ je Jahvina.44Tko stravi umakne,
        u jamu će pasti;
    tko se iz jame izvuče,
        u zemlju će pasti.
    Da, to ću svaliti na Moab
        u danima kazne njegove" -
        riječ je Jahvina.45"U sjeni se hešbonskoj ustavljaju
        iscrpljeni bjegunci.
    Al' vatra izlazi iz Hešbona,
        plamen liže iz dvora sihonskog
    i proždire sljepoočnice Moabu
        i tjeme sinova nemirničkih.46Jao tebi, Moabe!
        Umišljen si, narode Kemošev!
    Jer sinove tvoje u izgnanstvo
            odvedoše,
        kćeri tvoje u progonstvo.47Ali ću promijeniti udes Moabov
            u budućnosti" -
        riječ je Jahvina.
    Dovde suđenje Moabu.
Proročanstvo protiv Amona
Jr 49.
O sinovima Amonovim.Ovako govori Jahve:
    "Izrael nema sinova,
        nema nasljednika?
    Zašto je Milkom baštinio Gad
        i narod se njegov nastanio
            u njegovim gradovima?2Zato, evo, dolaze dani -
        riječ je Jahvina -
    i učinit ću da se zaore ratni krikovi
        u Rabi sinova Amonovih,
    i ona će biti humak poharani,
        i naseobine njene
            ognjem popaljene.
    Tada će Izrael opljačkati svoje
            pljačkaše" -
        govori Jahve.3"Plači, Hešbone, jer Ar je opustošen,
        zapomažite kćeri rapske.
    Opašite kostrijet, tužbalice povedite,
        obilazite s urezima.
    Jer Milkom mora u izgnanstvo
        sa svećenicima i knezovima.4Što se dičiš dolinom svojom,
        kćeri odmetnice,
    koja se uzdaš u bogatstvo svoje
            i govoriš:
        'Tko se usuđuje ustati
            protiv mene?'5Evo, svaljujem na te stravu
        odasvud uokolo:
    bit ćete raspršeni,
            svak' na svoju stranu,
        i nitko bjegunce neće skupiti.
    6Ali uto ću opet promijeniti udes sinova Amonovih" - riječ je Jahvina.
Proročanstvo protiv Edoma
    7O Edomu.
    Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    "Zar nema više mudrosti u Temanu,
        zar u razumnih nesta svjeta,
        zar se izvjetrila mudrost njihova?8Bježite, gubite se i duboko
            se sakrijte,
        stanovnici Dedana,
    jer Ezavu propast nosim,
        vrijeme kazne njegove.9Dođu li trgači k tebi,
        ni pabirka neće ostaviti;
    dođu li kradljivci noćni,
        opljačkat će sve što žele.10Jer ja sam onaj što će Ezava
            pretražiti
        i skrovišta mu otkriti
        da se ne mogne sakriti.
    Pleme je njegovo opustošeno:
        nema ga više!
        Nitko ne kaže:11'Ostavi siročad svoju,
            ja ću je prehraniti
        i neka se udovice tvoje
            u me pouzdaju!'"
    12Jer ovako govori Jahve: "Gle, oni koji odista ne bi morali piti čašu moraju je iskapiti, i zar upravo ti da ostaneš nekažnjen? Ne, ti nećeš ostati nekažnjen, morat ćeš čašu ispiti! 13Jer samim se sobom zakleh - riječ je Jahvina: Bosra će postati ruglo i sramota, pustinja i prokletstvo; a svi njezini gradovi bit će vječne razvaline."14Jahve mi vijest uputi,
        glasnik bi poslan k narodima:
    "Skupite se! Krenite na nj, krenite!
        Ustajte! U boj!15Jer, gle, učinit ću te malim među
            narodima,
        prezrenim među ljudima.16Strah te tvoj zaveo,
        uznositost srca tvoga,
    ti koji živiš u pećinama kamenim
        i držiš se visova planinskih
    te viješ gnijezdo na timoru, k'o orlovi,
        odande ću te strovaliti" -
        riječ je Jahvina.
    17"Edom će postati pustoš; tko god njime prođe, zaprepastit će se i zviždati zbog svih rana njegovih. 18Razorit će ga kao Sodomu i Gomoru i susjede njihove" - govori Jahve. Čovjek ondje neće stanovati, sin čovječji neće u njem boraviti.19"Gle, kao lav on izlazi iz guštare
            jordanske
        na pašnjake vječno zelene.
    Ali ću ga učas otjerati
        i smjestiti ondje svog izabranika.
    Jer tko je meni ravan?
        I tko će mene na račun pozvati?
        I koji će mi pastir odoljeti?"20Zato čujte što je Jahve naumio
        učiniti Edomu,
    čujte što je nakanio
        protiv stanovnika Temana:
    i najsitniju jagnjad on će odvući,
        i sam njihov pašnjak zgrozit će se
            nad njima.21Od lomljave pada njina
            zemlja će se potresti,
        razlijegat će se vapaj
            do Crvenog mora!22Gle, poput orla on se diže i lebdi,
        nad Bosrom širi krila.
    U dan onaj srce će junaka edomskih
        biti kao srce žene u trudovima.
Proročanstvo protiv sirijskih gradova
    23O Damasku.
    Smeteni su Hamat i Arpad
        jer zlu vijest čuše.
    Srce im se steže od užasa
        i smirit se ne može.24Obeshrabren je Damask,
            u bijeg udario,
        strah ga spopao,
    tjeskoba i bolovi obuzeli ga
        kao porodilju.25Kako? Napušten je slavni grad,
        grad radosti moje!26Zato će mladići njegovi
            popadati po trgovima,
        svi će ratnici poginuti
            u onaj dan -
        riječ je Jahve nad Vojskama.27"Potpalit ću vatrom zidine Damaska:
        plamen će proždrijeti dvor
            Ben-Hadadov."
Proročanstvo protiv arapskih plemena
    28O Kedaru i kraljevstvima hasorskim koje je potukao Nabukodonozor, kralj babilonski.
    Ovako govori Jahve:
    "Ustajte, na Kedar navalite,
        uništite sinove Istoka!29Nek' im se oduzmu šatori i stada,
        šatorska krila i sva im oprema!
    Neka im se deve odvedu,
        i nek' viču na njih:
            'Strava odasvud!'30Bježite glavom bez obzira,
            duboko se skrijte,
        žitelji Hasora -
            riječ je Jahvina.
    Jer Nabukodonozor, kralj babilonski,
        snuje naum protiv vas,
        navalu smišlja:31'Ustajte, udarite na mirni narod
        što živi bez straha
        - riječ je Jahvina -
    što nema vrata ni zasuna,
        što u osami prebiva!32Deve njihove bit će plijen,
        mnoštvo ovaca otimačina!'
    I raspršit ću ih na sve strane,
        one ljude obrijanih zalizaka,
    i dovest ću odasvud na njih
            nesreću -
        riječ je Jahvina.33Hasor će postati brlog čagaljski
        i pustinja vječna.
    Čovjek ondje neće prebivati,
        neće se ondje nastaniti sin čovječji."
Proročanstvo protiv Elama
    34Riječ koju Jahve uputi proroku Jeremiji o Elamu, u početku kraljevanja Sidkije, kralja judejskoga.
    35Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    "Lomim, evo, luk Elamov,
        srž snage njegove.36Četiri ću vjetra dognati na Elam
        sa četiri kraja neba
    i raspršit Elamce u sva četiri vjetra,
        i neće biti naroda kamo neće stići
            bjegunci elamski.37Utjerat ću Elamcima strah u kosti
        pred njihovim dušmanima.
    Pustit ću na njih nesreću,
        oganj gnjeva svojega.
    Poslat ću mač za njima
        dok ne budu sasvim uništeni.38I postavit ću u Elamu
            prijesto svoj
        i zatrt ću ondje kralja i sve
            knezove" -
        riječ je Jahvina.39Ali ću okrenut' udes Elama" -
        riječ je Jahvina.
Proročanstvo protiv Babilona
Jr 50.
Riječ koju Jahve reče protiv Babilona, protiv zemlje kaldejske:2"Objavite narodima!
        Razglasite, ne tajite, recite:
    Zauzet je Babilon! Bel je postiđen:
        Marduk razbijen!
    Posramljeni su kipovi njegovi,
        razmrskani njegovi likovi.3Jer sa sjevera na nj se diže narod
        koji će mu zemlju prometnuti
            u pustinju;
    nitko više neće u njoj živjeti,
        i ljudi i stoka pobjeći će i otići.4U one dane i u vrijeme ono -
            riječ je Jahvina -
        vratit će se sinovi Izraelovi,
    ići će plačuć'
        i tražeći Jahvu, Boga svojega.5Pitat će za put na Sion,
        onamo će pogled upravljati:
    'Hodite, prionimo uz Jahvu
        Savezom vječnim,
            nezaboravnim!'6K'o izgubljene ovce bijaše narod moj,
        pastiri ih zavedoše te zalutaše
            po brdima:
    moradoše s brda na brežuljke,
        zaboraviše gdje su im torovi.7Tko ih nađe, proždire ih,
        neprijatelji njini zborahu:
        'Nismo mi krivi,
    jer zgriješiše Jahvi, pašnjaku pravde,
        Jahvi, nadi otaca svojih!'8Bježite iz Babilona!
        Izađite iz zemlje kaldejske!
    Budite poput ovnova
        pred stadom.9Jer evo ću dići i dovesti na Babilon
        mnoštvo velikih naroda;
    u zemlji sjevernoj
        svrstat će se protiv njega -
        odanle će biti osvojen.
    Strijele su im k'o u sretna junaka,
        prazne se ne vraćaju.10Kaldeja će biti oplijenjena,
        do mile volje nju će pljačkati" -
        riječ je Jahvina.11"Da! Radujte se samo i klikujte,
        vi pljačkaši moje baštine!
    Poskakujte k'o june na paši!
        Ržite kao ždrebad!12Mati vaša teško se osramoti,
        postidi se roditeljka vaša.
    Evo, posljednja je među narodima:
        pustinja, zemlja prljuša.13Zbog gnjeva Jahvina bit će
            bez življa,
        sva će opustjeti.
    Tko god prođe mimo Babilon,
            zgrozit će se
        i zviždat će nad njegovim ranama.14Svrstajte se protiv Babilona,
        opkolite ga.
    Strijelci, strijeljajte na nj,
        ne žalite strelica -
            Jahvi je zgriješio.15Sa svih strana nek' zaore
            poklici bojni.
        On se predaje!
    Stupovi mu padaju,
        bedemi se ruše:
        to Jahvina je osveta!
    Osvetite se Babilonu,
        vratite mu milo za drago!16Istrijebite Babilonu i sijača
            i žeteoca
        što srpom zamahuje u dane
            žetvene!
    Pred mačem silničkim
        nek' svak' se vrati svome narodu,
        neka bježi zemlji svojoj."17Izrael bijaše stado razagnano,
        lavovi ga raspršiše.
    Prvi ga kralj asirski proždrije,
        a onda mu Nabukodonozor,
        kralj babilonski, kosti polomi.18Zato ovako govori Jahve nad
            Vojskama,
        Bog Izraelov:
    "Evo, kaznit ću kralja babilonskoga
            i zemlju njegovu,
        kao što kaznih kralja asirskoga.19I vratit ću Izraela pašnjaku njegovu
        da pase po Karmelu, Bašanu,
    brdima efrajimskim i u Gileadu,
        da se sit najede.20U one dane, u vrijeme ono -
        riječ je Jahvina -
    tražit će grijeh Izraelov,
        ali ga više neće biti;
    tražit će opačine judejske,
        ali ih neće naći.
    Jer oprostih svima koje sačuvah."
Pad Babilona objavljen u Jeruzalemu
 21"Na zemlju meratajimsku!
        Kreni na nju
    i na stanovnike Pekoda,
        zatri ih do temelja,
    uništi iza njih sve
            - riječ je Jahvina -
        izvrši sve kako ti zapovjedih!"22Ratna se vika čuje u zemlji,
        poraz strašan.23O, kako li je skršen, razbijen
        malj cijele zemlje!
    Kako li Babilon posta
        strašilo narodima!24Zamku ti metnuh, Babilone,
        ti se uhvati i ne vidje.
    Zatečen si i uhvaćen,
        jer se s Jahvom zarati!25Jahve otvori svoju oružnicu,
        izvuče oružje gnjeva svojega,
    jer ima posla za Jahvu nad Vojskama
        u zemlji kaldejskoj.26Udarite na nju sa svih strana,
        otvorite žitnice njene,
    slažite je kao snoplje,
        zatrite Babilon kletim uništenjem,
        da od njega ne ostane ništa.27Pokoljite svu junad njegovu,
        u klaonicu neka siđu!
    Jao njima, došao je njihov dan,
        vrijeme kazne njihove!28Čujder glasa onih što pobjegoše,
        što utekoše iz zemlje babilonske
    da jave na Sionu
        osvetu Jahve, Boga našega,
        osvetu Hrama njegova!
Grijeh bezočnosti
29Sazovite na Babilon strijelce,
        sve što zapinju lukove,
    opkolite ga sa svih strana:
        nitko da ne uteče!
    Platite mu po zasluzi,
        vratite mu milo za drago,
    jer bi se oholio na Jahvu,
        Sveca Izraelova.30Zato će mu svi mladići popadati po trgovima i svi će mu ratnici u onaj dan izginuti - riječ je Jahvina.31"Evo me na te, Oholice!" -
        riječ je Gospoda Jahve nad
            Vojskama -
    "došao je dan tvoj,
        vrijeme pohoda na te.32Oholica će posrnuti, pasti,
        i nitko ga neće podići.
    Oganj ću podmetnuti gradovima
            njegovim
        i proždrijet će sve uokolo."
Jahve, Izbavitelj Izraelov
33Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    "Potlačeni su sinovi Izraelovi,
        zajedno sa sinovima Judinim.
    Oni što ih zarobiše, drže ih čvrsto
        i neće da ih puste.34Ali, moćan je njihov Otkupitelj,
        ime mu Jahve nad Vojskama.
    On će obraniti parnicu njihovu -
        zemlji mir donijeti
        i smesti pučanstvo Babilona."35Mač na Kaldejce - riječ je
            Jahvina -
        na pučanstvo Babilona,
        na knezove i mudrace njegove!36Mač na brbljavce njegove,
        neka polude!
    Mač na njegove ratnike,
        neka se prestrave!37Mač na njegove konje i bojna kola
        i na svu gomilu posred njega:
        nek postanu kao žene!
    Mač na njihove riznice;
        nek ih opljačkaju!38Mač na vode njihove,
        neka presahnu!
    Jer to je zemlja idola,
        zaludiše ih kipovi,
            strašila njihova.39Zato će se ondje nastaniti risovi
            s čagljima,
        i nojevi će ondje obitavat.
    Dovijeka će ostat' mjesto bez življa,
        nitko ondje neće živjeti od koljena
            do koljena.40Razorit će ga kao što Bog razori
            Sodomu i Gomoru
        i susjede njihove -
        riječ je Jahvina.
    Čovjek ondje neće stanovati,
        sin čovječji neće u njem' boraviti.
Narod sa sjevera i lav s Jordana
41Evo dolazi narod sa Sjevera,
        puk velik i mnogi kraljevi,
        i dižu se s krajeva zemlje.42U ruci im luk i koplje,
        okrutni su, nemilosrdni.
    Graja im buči poput mora,
        jašu na konjima,
    kao jedan za boj spremni
        protiv tebe, kćeri babilonska.43Kralj babilonski ču vijest o njima:
        i ruke mu klonuše,
    muka ga spopade,
        bolovi ga obuzeše kao porodilju.44"Gle, kao lav on izlazi iz guštare
            jordanske
        na pašnjake vječno zelene.
    Al' ja ću ga učas otjerati
        i smjestiti ondje svog izabranika.
    Jer, tko je meni ravan?
        I tko će mene na račun pozvati?
        I koji će mi pastir odoljeti?"45Zato, čujte što je Jahve naumio
        da učini Babilonu,
    čujte što je nakanio
        protiv zemlje kaldejske:
    i najsitniju jagnjad on će odvući;
        i sam njihov pašnjak
        zgrozit će se nad njima.46Na glas da je pao Babilon
        zemlja će se potresti:
    razlijegat će se vapaj
        među narodima.
Jahve protiv Babilona
Jr 51.
Ovako govori Jahve:"Gle, ja podižem protiv Babilona
        i protiv pučanstva kaldejskog
        vjetar zatornički.2Poslat ću na Babilon vijače da ga
            viju
        i prorešetaju zemlju njegovu.
    Kad ga sa svih strana opkole
        u kobni dan,3nek' strijelac luka ne odlaže,
        nek' ne skida oklopa!
    Ne štedite mladića njihovih,
        svu mu vojsku kleto uništite!4Pobijeni će padati
            po zemlji kaldejskoj,
        probodeni po ulicama njegovim."5Ne, Izrael - Judeja - nije udovica
        Boga svojega,
        Jahve nad Vojskama,
    iako je zemlja njihova puna krivice
        protiv Sveca Izraelova.6Bježite iz Babilona,
        nek' svak' spasi život svoj,
        da ne izginete s njegova bezakonja,
    jer ovo je vrijeme Jahvine odmazde,
        svakom plaća po zasluzi!7Babilon bijaše pehar zlatni
            u ruci Jahvinoj,
        pehar koji opi svijet cijeli.
    Vinom tim se puci opiše,
        i zato se puci obezumiše.8Iznenada pade Babilon, razmrskan:
        zakukajte nad njim!
    Potražite balzama rani njegovoj:
        možda će ozdravit'!9Liječili smo Babilon, al' se ne izliječi.
        Pustimo ga, vratimo se svaki
            u svoj kraj!
    Jer do neba dopire njegova osuda
        i diže se pod oblake.10Jahve je iznio pravdu našu!
        Hajde da Sionu objavimo
        djelo Jahve, Boga našega.11Naoštrite strelice,
        napunite tobolce!
    Jahve potače duh kraljeva medijskih
        jer naumi zatrti Babilon,
    Jahvina je to osveta,
        osveta za Hram njegov.12Razvijte stijeg, zidine babilonske!
        Pojačajte straže!
    Postavite stražare!
        Razmjestite zasjede!
    Jer Jahve što naumi
        to sad izvodi, kako je rekao
        protiv Babilona.13O, ti što prebivaš na velikim vodama
        i bogat blagom svakojakim!
    Sad ti svršetak dođe,
        kraj tvojoj lakomosti.14Životom svojim zakle se Jahve
            nad Vojskama:
    "Napunit ću te ljudstvom kao
            skakavcima,
        zaorit će protiv tebe vika bojna."15On snagom svojom stvori zemlju,
        mudrošću svojom uspostavi
            krug zemaljski
        i umom svojim razape nebesa.16Kad mu glas zaori,
            huče vode na nebesima,
        oblake diže s kraja zemlje:
    stvara kiši munje,
        vjetar izvodi iz skrovišta njegovih.17Svakom čovjeku pamet stane,
        svaki se zlatar zastidi svoga kipa,
    jer svi su mu kipovi samo varka,
        nema u njima duha.18Isprazni su oni, smiješne tvorevine,
        propast će u dan kazne.19'Jakovljev dio' nije kao oni:
        jer on je sve stvorio,
    Izrael pleme je baštine njegove.
        Jahve nad Vojskama
            ime je njegovo.
Malj Jahvin i gora golema
20Ti si mi bio malj,
        oružje ratno.
    Pomlatih tobom narode,
        razmrskah tobom kraljevstva.21Pomlatih tobom konja i konjanika,
        pomlatih tobom bojna kola
            i vozača.22Pomlatih tobom čovjeka i ženu,
        pomlatih tobom starca i dijete.
    Pomlatih tobom mladića i djevojku,
        pomlatih tobom pastira i stado.23Pomlatih tobom ratara i zapregu
            njegovu,
        pomlatih tobom namjesnike
            i upravljače.24Ali na vaše oči sada plaća Babilonu i svim Kaldejcima za sve zlo koje učiniše Sionu - riječ je Jahvina.25"Evo me na te, Goro zatornice -
        riječ je Jahvina -
        zatornice svega svijeta!
    Zamahnut ću rukom protiv tebe,
        svalit ću te s litice,
        pretvorit ću te u goru spaljenu.26Iz tebe više neće klesati kamen
            ugaoni
        ni kamen temeljac,
    bit ćeš vječna pustinja" -
        riječ je Jahvina.
U susret kraju
27Podignite stijeg u zemlji,
        zatrubite u rog među narodima!
    Pripremite na nj narode,
        sazovite na nj kraljevstva -
        Ararat, Mini, Aškenaz!
    Postavite protiv njega pozivnike,
        nek' nasrnu konji k'o dlakavi
            skakavci!28Spremite na nj narode,
        kraljeve medijske,
    vojvode i namjesnike njihove
        i svu zemlju kojom vladaju.29Zemlja će se tresti, drhtati,
        kad se stanu uspinjati k Babilonu
        svi naumi Jahvini
    da pretvori zemlju babilonsku
        u pustinju nenastanjenu.30Nebojše babilonske odustaše od
            borbe,
        u utvrdama posjedaše,
    nesta sile njihove:
        postadoše kao žene.
    Spaljeni su domovi njihovi,
        polomljeni zasuni na vratima.31Teklič tekliča prestiže,
        glasnik juri za glasnikom,
    da jave kralju babilonskom
        da mu je grad sa svih strana
            zauzet,32prijelazi zaposjednuti,
        tvrđave ognjem popaljene,
        a ratnici prestrašeni.33Jer ovako govori Jahve,
            Bog Izraelov:
    "Kći je babilonska kao gumno
        u vrijeme kad se po njem gazi;
    još malo,
        i doći će joj vrijeme žetve."
Jahvina osveta
34Izjeo me, satro babilonski kralj,
        odgurnuo me kao prazan pladanj,
    k'o zmaj me on progutao,
        napunio trbušinu,
        iz mog me istjerao Edena.35"Nasilje i patnje moje na Babilon!"
        govore stanovnici Siona.
    "Krv moja na Kaldejce!"
        govori Jeruzalem.36Zato ovako govori Jahve:
    "Gle, ja ću braniti parnicu tvoju
        i krvavo te osvetiti.
    Sasušit ću more njegovo
        i presahnut ću izvore njegove.37Babilon će biti hrpa ruševina,
        brlog čagljima,
    užas i ruglo,
        kraj nenastanjen.38Svi zajedno riču k'o lavovi,
        zavijaju kao lavići.39Kad se ugriju, priredit će im
            pijanku,
        napojiti ih da se provesele,
        da zaspe vječnim snom,
        da se više ne probude -
        riječ je Jahvina.40Odvest ću ih k'o janjce na klanje,
        kao jarce i ovnove."
Plač nad Babilonom
41"Kako li je zauzet,
        kako osvojen taj ponos zemlje sve?
    Kako li Babilon posta
        strašilo narodima?42Uzdiglo se more protiv Babilona,
        prekrilo ga valovlje njegovo.43Gradovi mu pustoš postali,
        zemlja suha, pustara:
    čovjek u njoj ne stanuje,
        niti njom prolazi sin čovječji."
Jahvin pohod na kipove
44"Kaznit ću Bela babilonskog,
        iz ralja mu otet što je progutao.
    Neće više k njemu hrliti narodi,
        srušit će se babilonske zidine.45Izađi iz njega, narode moj!
        Nek' svaki spasi život svoj
        od jarosnoga gnjeva Jahvina!46Neka vam srce ne klone!
        Ne bojte se glasa što se
            zemljom šire,
    jedne godine ovakvi, druge onakvi,
        i što u zemlji vlada nasilje,
        te silnik za silnikom ustaje.47Jer evo dolaze dani
        kada ću kazniti kipove babilonske,
    i sva će mu se zemlja postidjeti,
        i svi će mu pobijeni ležat' posred
            grada.48Tada će nad Babilonom klicati
        nebo i zemlja i sve što je na njima,
    jer će sa sjevera navaliti na grad,
        zatornici njegovi -
        riječ je Jahvina!49I Babilon mora pasti
        za pobijene Izraelce,
    kao što su za Babilon padali
        pobijeni po svem svijetu.50Vi što umakoste maču,
        idite, ne ostajte ovdje.
    Spominjite se Jahve u zemlji dalekoj,
        i neka vam Jeruzalem bude na srcu:51'Stidjeli smo se slušajuć' sramotu,
        rumenilo nam prekrilo lice
    kad ono tuđinci nahrupiše
        u Svetište Doma Jahvina.'52Zato, evo, dolaze dani -
        riječ je Jahvina -
    kad ću kazniti kipove njegove
        i po svoj će mu zemlji stenjat'
            ranjenici.53Da se Babilon popne do neba,
        da se utvrdi na visu nedostupnu,
    na moju će zapovijed na nj navalit'
            pustošnici" -
        riječ je Jahvina.54Čujte vapaj iz Babilona,
        i strašan poraz iz zemlje
            kaldejske!55Jer sam Jahve pustoši Babilon,
        on stišava strašnu buku njegovu:
    bučili su vali njegovi k'o vode velike,
        razlijegala se huka njihova.56Jest, pustošnik dođe na Babilon,
        uhvaćeni su ratnici njegovi,
        lukovi im polomljeni.
    Zaista, Jahve je Bog osvetnik
        koji plaća po zasluzi!57"Opojit ću mu knezove i mudrace,
        vojvode, namjesnike i ratnike:
    da zaspe vječnim snom
        pa se više ne probude" -
    govori Kralj,
        ime mu je Jahve nad Vojskama.
Babilon sravnjen sa zemljom
58Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    "Široke zidine babilonske
        bit će do temelja razvaljene,
    a visoka trava njegova
        bit će ognjem spaljena.
    Narodi se zalud trudili,
        puci se za oganj mučili!"
Proročanstvo bačeno u Eufrat
    59Evo zapovijedi što je prorok Jeremija dade Seraji, sinu Mahsejina sina Nerije, kad je Seraja krenuo u Babilon sa Sidkijom, kraljem judejskim, četvrte godine njegova vladanja. Seraja bijaše veliki komornik. 60Jeremija je u jednu knjigu bio zapisao svu nesreću koja je morala doći na Babilon - sva ona proroštva napisana protiv Babilona. 61Jeremija reče Seraji: "Kad dođeš u Babilon, išti prigodu da obznaniš sve ove riječi. 62I reci: 'Jahve, ti sam reče da ćeš zatrti ovo mjesto te u njemu ničega više neće biti, ni čovjeka ni živinčeta, nego će postati vječna pustinja.' 63Kad pročitaš ovu knjigu, zaveži je za kamen i baci uEufrat. 64I reci: 'Ovako će potonuti Babilon i neće se više podići iz nesreće koju ću na nj svaliti.'"
    To su riječi Jeremijine.
V. DODATAK
Propast Jeruzalema -
Jojakin pomilovan
Jr 52.
Sidkiji je bila dvadeset i jedna godina kad se zakraljio, a kraljevao je jedanaest godina u Jeruzalemu. Materi mu bijaše ime Hamitala, kćerka Jeremije, i bila je iz Libne. 2Činio je što je zlo u očima Jahvinim, sve kao što je činio Jojakin. 3To je zadesilo Jeruzalem zbog gnjeva Jahvina; Jahve ih napokon i odbaci ispred lica svoga.
    Sidkija se pobunio protiv babilonskog kralja. 4Devete godine njegova kraljevanja, desetoga dana desetoga mjeseca, krenu sam babilonski kralj Nabukodonozor sa svom svojom vojskom na Jeruzalem. Utabori se pred gradom i opasa ga opkopom. 5Grad osta opkoljen sve do jedanaeste godine Sidkijina kraljevanja. 6Devetoga dana četvrtoga mjeseca, kad je u gradu zavladala takva glad da priprosti puk nije imao ni kruha, 7neprijatelj provali u grad. Tada kralj i svi ratnici pobjegoše noću kroz vrata između dva zida nad Kraljevskim vrtom - Kaldejci bijahu opkolili grad - i krenuše putem prema Arabi. 8Kaldejske čete nagnuše za njim u potjeru i sustigoše Sidkiju na Jerihonskim poljanama, a sva se njegova vojska razbježala. 9I Kaldejci uhvatiše kralja i odvedoše ga u Riblu, u zemlji hamatskoj, pred kralja babilonskog, koji mu izreče presudu. 10Pokla Sidkijine sinove pred njegovim očima, pobi u Ribli sve Judine knezove; 11Sidkiji iskopa oči i okova ga verigama i odvede u Babilon, gdje ga je držao u tamnici sve do smrti njegove.
    12Desetoga dana petoga mjeseca - devetnaeste godine kraljevanja Nabukodonozora, kralja babilonskog - uđe u Jeruzalem Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže. 13On zapali Dom Jahvin, kraljevski dvor i sve kuće u Jeruzalemu, osobito kuće uglednika; 14kaldejske čete, pod zapovjednikom tjelesne straže, razoriše zidine oko Jeruzalema.
    15Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, odvede u sužanjstvo ostatak naroda koji bijaše ostao u gradu, a tako i prebjege babilonskom kralju i ostalu svjetinu. 16Neke od malih ljudi Nebuzaradan ostavi u zemlji kao vinogradare i ratare.
    17Kaldejci razbiše tučane stupove u Domu Jahvinu, podnožja i mjedeno more u Domu Jahvinu, i tuč odniješe u Babilon. 18Uzeše i lonce, lopate, noževe, posudice i uopće sav tučani pribor koji se upotrebljavao za bogoslužja. 19Zapovjednik uze i umivaonice, kadionice, škropionice, lonce, svijećnjake, zdjele, žrtvene pehare, uopće sve što bijaše od zlata i srebra, 20dva stupa, jedno more i dvanaest tučanih volova pod morem, podnožja što je kralj Salomon dao izraditi za Dom Jahvin. Nije moguće procijeniti koliko je tuča bilo u svim tim predmetima. 21Prvi stup bijaše visok osamnaest lakata - obuhvatiti ga je mogao konop od dvanaest lakata - bijaše četiri prsta debeo, a šupalj. 22Imao je glavicu od tuča, visoku pet lakata; i obvijaše je oplet i mogranji, a sve od tuča. Takav je bio i drugi stup. 23A devedeset i šest šipaka slobodno je visjelo. Sve u svemu bijaše oko sto šipaka u tom opletu.
    24Zapovjednik je straže odveo svećeničkog poglavara Seraju, drugog svećenika, Sefaniju, i tri čuvara praga. 25Iz grada je odveo jednog dvorjanina, vojničkog zapovjednika, sedam ljudi iz kraljeve pratnje koji se zatekoše u gradu, pisara zapovjednika vojske koji je novačio puk te šezdeset pučana koji se također zatekoše u gradu. 26Zapovjednik tjelesne straže Nebuzaradan odvede ih pred kralja babilonskog u Riblu. 27I kralj babilonski zapovjedi da ih pogube u Ribli, u zemlji hamatskoj. Tako su judejski narod odveli s njegove rodne grude.
    28Evo broja ljudstva što ga Nabukodonozor odvede u sužanjstvo: sedme godine tri tisuće i dvadeset tri Judejca; 29osamnaeste godine Nabukodonozorove osamsto trideset i dvije osobe iz Jeruzalema; 30dvadeset i treće godine Nabukodonozorove, Nebuzaradan, zapovjednik tjelesne straže, odvede sedam stotina četrdeset i pet Judejaca. U svemu: četiri tisuće i šest stotona osoba.
    31A trideset i sedme godine otkako je zasužnjen judejski kralj Jojakin, dvadeset i petoga dana dvanaestoga mjeseca, babilonski kralj Evil Merodak u prvoj godini svoje vladavine pomilova judejskoga kralja Jojakina i pusti ga iz tamnice. 32Ljubezno je s njim razgovarao i stolicu mu postavio više nego drugim kraljevima koji bijahu s njim u Babilonu. 33Jojakin je odložio svoje tamničke haljine i jeo s kraljem za istim stolom svega svoga vijeka. 34Do kraja njegova života, sve do smrti, babilonski mu je kralj trajno, iz dana u dan, davao uzdržavanje.
Tužaljke (Tuž.)
Prva tužaljka
Tuž 1.
Kako osamljena sjedi
    prijestolnica, nekoć naroda puna;
    postade kao udovica,
        nekoć velika među narodima.
    Vladarica nad pokrajinama,
        na tlaku sad ide.2Noći provodi gorko plačući,
        suzama pokriva obraze.
    Nikog nema da je utješi,
        od svih koji su je ljubili.
    Svi je prijatelji iznevjeriše
        i postaše joj neprijatelji.3Izagnan je Juda, u nevolji je
        i u progonstvu teškom.
    Sad živi među poganima,
        ne nalazi počinka.
    Svi ga gonitelji sustižu
        u tjesnacima.4Putovi sionski tuguju
        jer nitko ne dolazi na svetkovine.
    Sva su vrata razvaljena,
        svećenici uzdišu,
    ucviljene su djevice njegove,
        a on je pun gorčine.5Tlačitelji njegovi sada gospodare,
        neprijatelji likuju:
    Jahve ga ucvili
        zbog grijeha njegovih premnogih.
    Djeca mu otišla u izgnanstvo
        pred tlačiteljem.6Povukla se od Kćeri sionske
        sva slava njezina.
    Knezovi joj postadoše k'o ovnovi
        koji paše ne nalaze;
    nemoćni vrludaju
        ispred goniča.7Jeruzalem se spominje
        dana bijede i lutanja,
    kad mu narod dušmanu u ruke pade
        a nitko mu pomoći ne pruži.
    Tlačitelji ga gledahu
        smijući se njegovoj propasti.8Teško sagriješi Jeruzalem,
        postade kao nečistoća ženina.
    Svi što ga štovahu, sada ga preziru:
        jer vidješe golotinju njegovu.
    On samo plače
        i natrag se okreće.9Skuti su mu uprljani,
        nije ni sanjao što ga čeka.
    Duboko je pao,
        a nikog da ga tješi.
    "Pogledaj, Jahve, moju nevolju:
        jer neprijatelj likuje."10Neprijatelj poseže rukom
        za svim dragocjenostima njegovim.
    Gledao je gdje pogani
        provaljuju u njegovo Svetište,
    oni kojima si zabranio
        i pristup u svoj zbor.11Sav narod njegov jeca,
        tražeći kruha;
    svi daju dragulje za hranu
        da bi ponovo živnuli.
    Evo, Jahve, pogledaj
        kako sam prezren.12Svi vi što putem prolazite,
        pogledajte i vidite
    ima li boli kakva je bol
        kojom sam ja pogođen,
    kojom me Jahve udari
        u dan žestokog gnjeva svoga!13S visine pusti oganj,
        utjera ga u kosti moje.
    Pred noge mrežu mi razape
        i tako me nauznak obori;
    ucvili me, ožalosti
        za sva vremena.14Natovario me mojim grijesima,
        rukom ih svojom pritegnuo;
    na vrat mi ih navalio,
        snagu mi oduzeo.
    Predao me Gospod u ruke njihove,
        ne mogu se uspraviti.15Sve junake iz moje sredine
        Gospod odbaci:
    digao je zbor protiv mene
        da uništi uzdanicu moju.
    U tijesku izgazi Gospod mene,
        djevicu, kćerku Judinu.16Zato moram plakati,
        oči mi suze liju,
    jer daleko je od mene moj tješitelj
        da mi duh povrati.
    Sinovi su moji poraženi,
        odveć silan bijaše neprijatelj.17Sion pruža ruke:
        nema mu tješitelja.
    Jahve je protiv Jakova
        sa svih strana pozvao tlačitelje;
    i tako Jeruzalem postade
        među njima strašilo.18Jahve, on je pravedan;
        jer riječi se njegovoj protivih.
    Oh, čujte, narodi svi,
        gledajte moju bol:
    djevice moje, moji mladići,
        svi odoše u izgnanstvo!19Pozvah sve ljubavnike svoje,
        ali me oni prevariše.
    Moji svećenici i starješine
        pogiboše u gradu
    tražeći hrane
        da bi ponovo živnuli.20Pogledaj, Jahve, u kakvoj sam
            tjeskobi,
        moja utroba strepi,
    srce mi se u grudima grči
        jer bijah opako prkosan!
    Vani mač pokosi moje sinove,
        a unutra - smrt.21Čuj kako stenjem:
        nema mi tješitelja!
    Svi neprijatelji čuju za moju
            nesreću
        i likuju što si to učinio!
    Daj da dođe dan što si ga objavio,
        da njima bude kao meni.22Neka se pokaže sva njina zloća pred
            licem tvojim,
        a onda postupaj s njima
    kao što si sa mnom postupio
        za sve grijehe moje!
    Jer samo uzdišem,
        a srce moje tuguje.
Druga tužaljka
Tuž 2.
Kako mrakom zastrije Gospodu svom gnjevu
        Kćer sionsku.
    S neba na zemlju baci
        slavu Izraelovu!
    I ne sjeti se podnožja svoga
        u dan gnjeva svojega!2Bez milosti Gospod satrije
        sve stanove Jakovljeve,
    u svom gnjevu razori
        tvrđave kćeri Judine;
    sa zemljom je sravnio i prokleo
        kraljevstvo i njegove knezove.3U rasplamtjelom gnjevu svojem
        razbi svu snagu Izraelovu,
    povuče svoju desnicu
        pred neprijateljem;
    u Jakovu raspiri plamen ognjeni
        koji sve uokolo proždire.4Nategao je luk k'o neprijatelj,
        kao dušman ispružio desnicu,
    ubijajući sve
        što mu drago bijaše.
    Na šator Kćeri sionske
        sasu k'o oganj gnjev svoj jarosni.5K'o neprijatelj Gospod bijaše:
        razorio je Izraela,
    razorio sve dvore njegove,
        porušio njegove utvrde,
    umnožio kćeri Judinoj
        uzdisaje i jecaje.6Kao vrtu razvali mu sjenicu,
        razori mjesto sastanka.
    Baci Jahve u zaborav
        svetkovine i subote na Sionu;
    u gnjevu svojem prezre
        kralja i svećenika.7Svoj oltar je Gospod odbacio,
        zgadilo mu se Svetište njegovo.
    U ruke neprijatelja je predao
        bedeme svoje i dvorove.
    Bučili su u Domu Jahvinu,
        kao u dan blagdanji.8Jahve naumi razvaliti
        zidove Kćeri sionske.
    Nape uže mjerničko,
        ne ustegnu ruku od rušenja.
    Predziđe, zidine zavi u tugu:
        oronuše zajedno.9Vrata njina utonuše u zemlju,
        on im je razbio zasune;
    kralj i knezovi su među pucima,
        Zakona nema!
    Ni u proroka više se ne nalaze
        viđenja Jahvina.10Starješine Kćeri sionske
        na zemlji sjede i šute,
    posiplju glavu prašinom,
        kostrijet pripasuju.
    K zemlji glave obaraju
        djevice jeruzalemske.11Iščilješe mi oči od suza,
        utroba moja ustreptala,
    jetra mi se na zemlju prosula
        zbog sloma kćeri naroda mojega,
    jer djeca i dojenčad umiru
        po trgovima Grada.12Govore majkama svojim:
        "Gdje je žito i vino?"
    dok obamiru kao ranjeni
        po trgovima Grada,
    dok ispuštaju dušu svoju
        na grudima matera svojih.13S čime da te prispodobim?
            Na koga si nalik,
        Kćeri jeruzalemska?
    S kime da te usporedim, kako
            utješim,
        djevice, Kćeri sionska?
    Jer kao more tvoja je nesreća
            neizmjerna.
        Tko će te iscijeliti?14Viđenja tvojih proroka
        bijahu varka i laž,
    oni nisu objavili krivnju tvoju
        da te od izgnanstva odvrate.
    Varali su te utvarama
        lažnim i zamamnim.15Nad tobom plješću rukama
        svi koji putem prolaze,
    zvižde i vrte glavom
        zbog Kćeri jeruzalemske:
    "Je li to grad na glasu ljepotom,
        radost svemu svijetu?"16Na tebe otvaraju usta
        svi neprijatelji tvoji,
    zvižde, škrguću zubima
        i govore: "Proždrijesmo je!
    To je dan za kojim čeznusmo,
        doživjesmo, vidjesmo!"17Jahve izvrši naum svoj,
        održa svoju riječ
    koju naredi u davnim danima:
        nemilice te razorio.
    Neprijatelj likuje zbog tebe,
        tvoj protivnik rog svoj podiže.18U sav glas viči Gospodu,
        jecaj, Kćeri sionska!
    Neka k'o potok teku tvoje suze
        danju i noću.
    Ne daj počinka sebi,
        neka se zjenica oka tvoga
            ne odmori.19Ustani, viči noću
        za svake promjene straže.
    K'o vodu izlij srce
        pred licem Gospodnjim,
    k njemu podiži ruke
        i traži milost za svoju nejačad
    koja od glada obamire
        po uglovima ulica.20Pogledaj, Jahve, i vidi
        kome si to učinio.
    Zar žene da jedu porod svoj,
        djecu što njišu u naručju?
    Zar moradoše biti poklani
            u Svetištu Gospodnjem
        svećenici i proroci?21U uličnoj prašini leže
        djeca i starci;
    moje djevice i moji mladići
        od mača padoše.
    Ti ih pomori u dan gnjeva svojega,
        ti ih pokla nemilice.22Ti si, kao na dan svečani,
        sa svih strana sazvao užase moje.
    U dan gnjeva Jahvina
        nitko nije preživio,
            nitko se nije spasio.
    One koje sam odnjihala i odgojila
        neprijatelj moj sve je istrijebio.
Treća tužaljka
Tuž 3.
Ja sam čovjek što upozna bijedupod šibom gnjeva njegova.2Mene je odveo i natjerao da hodam
        u tmini i bez svjetlosti.3I upravo mene bije i udara
        bez prestanka njegova ruka.4Iscijedio je moje meso,
            kožu moju,
        polomio kosti moje.5Načinio mi jaram,
        glavu obrubio tegobama.6Pustio me da živim u tminama
        kao mrtvaci vječiti.7Zazidao me, i ja ne mogu izaći,
        otežao je moje okove.8Kada sam vikao i zapomagao,
        molitvu je moju odbijao.9Zazidao mi ceste tesanim kamenom,
        zakrčio je putove moje.10Meni on bijaše medvjed koji vreba,
        lav u zasjedi.11U bespuća me vodio, razdirao,
        ostavljao me da umirem.12Napinjao je luk svoj i gađao me
        kao metu za svoje strelice.13U slabine mi sasuo strelice,
        sinove svoga tobolca.14Postao sam smiješan svome narodu,
        rugalica svakidašnja.15Gorčinom me hranio,
        pelinom me napajao.16Puštao me da zube kršim kamen
            grizući,
        zakapao me u pepeo.17Duši je mojoj oduzet mir
        i više ne znam što je sreća!18Rekoh: Dotrajao je život moj
        i nada koja mi od Jahve dolazi.19Spomeni se bijede moje i stradanja,
        pelina i otrova!20Bez prestanka na to misli
        i sahne duša u meni.21To nosim u srcu
        i gojim nadu u sebi.22Dobrota Jahvina nije nestala,
        milosrđe njegovo nije presušilo.23Oni se obnavljaju svako jutro:
        tvoja je vjernost velika!24"Jahve je dio moj", veli mi duša,
        "i zato se u nj pouzdajem."25Dobar je Jahve onom koji se u nj
            pouzdaje,
        duši koja ga traži.26Dobro je u miru čekati
        spasenje Jahvino!27Dobro je čovjeku da nosi
        jaram za svoje mladosti.28Neka sjedi u samoći i šuti,
        jer mu On to nametnu;29neka usne priljubi uz prašinu,
        možda još ima nade!30Neka pruži obraz onome
            koji ga bije,
        neka se zasiti porugom.31Jer Gospod ne odbacuje
        nikoga zauvijek:32jer ako i rastuži, on se smiluje
        po svojoj velikoj ljubavi.33Jer samo nerado on ponižava
        i rascvili sinove čovjeka.34Kad se gaze nogama
        svi zemaljski sužnjevi,35kad se izvrće pravica čovjeku
        pred licem Svevišnjeg,36kad se krivica nanosi čovjeku u
            parnici,
        zar Gospod ne vidi?37Tko je rekao nešto i zbilo se?
        Nije li Gospod to zapovjedio?38Ne dolazi li iz usta Svevišnjega
        i dobro i zlo?39Na što se tuže živi ljudi?
        Svatko na svoj grijeh.40Ispitajmo, pretražimo pute svoje
        i vratimo se Jahvi.41Dignimo svoje srce i ruke svoje
        k Bogu koji je na nebesima.42Da, mi smo se odmetali, bili
            nepokorni,
        a ti, ti nisi praštao!43Obastrt gnjevom svojim, gonio
            si nas,
        ubijao i nisi štedio.44Oblakom si se obastro
        da molitva ne prodre do tebe.45Načinio si od nas smeće
        i odmet među narodima.46Razjapili usta na nas
        svi neprijatelji naši.47Užas i jama bila nam sudbina,
        propast i zator!48Potoci suza teku iz očiju mojih
        zbog propasti Kćeri naroda mojega.49Moje oči liju suze bez prestanka,
        jer prestanka nema50dok ne pogleda i ne vidi
        Jahve s nebesa.51Moje mi oko bol zadaje
        zbog kćeri svih mojega grada.52Uporno me k'o pticu progone
        svi što me mrze, a bez razloga.53U jamu baciše moj život
        i zatrpaše je kamenjem.54Voda mi dođe preko glave,
        rekoh sam sebi: "Pogiboh!"55I tada zazvah ime tvoje, Jahve,
        iz najdublje jame.56Ti oču moj glas:
        "Ne začepljuj uši svoje
            na vapaje moje."57Bliz meni bijaše u dan vapaja mog,
        govoraše: "Ne boj se!"58Ti si, Gospode, izborio pravdu za
            dušu moju,
        ti si život moj izbavio.59Ti, Jahve, vidje kako me tlače,
        dosudi mi pravdu.60Ti vidje svu osvetu njinu,
        sve podvale protiv mene.61Čuo si, Jahve, podrugivanje njihovo,
        sve podvale protiv mene.62Usne protivnika mojih i misli njine
        protiv mene su cio dan.63Kad sjede, kad ustaju, pogledaj
            samo:
        ja sam im pjesma-rugalica.64Vrati im, Jahve, milo za drago,
        po djelu ruku njihovih.65Učini da srca im otvrdnu,
        udari ih prokletstvom svojim.66Goni ih gnjevno i sve ih istrijebi
        pod nebesima svojim, Jahve!
Četvrta tužaljka
Tuž 4.
Jao, potamnje zlato,to suho zlato!
    Sveto se kamenje prosu
        na uglovima svih ulica.2Sinovi sionski, nekoć cijenjeni
        kao najčišće zlato,
    ah, sada ih cijene kao sudove glinske,
        kao djelo ruku lončarevih!3Čak i šakali pružaju dojke
        i doje mladunčad,
    ali kćeri naroda moga postaše
            okrutne
        kao nojevi u pustinji.4Jezik dojenčeta
        za nepce se lijepi od žeđi.
    Djeca vape za kruhom,
        a nikog da im ga pruži.5Oni što se nekoć sladiše biranim
            jelima
        ginu po ulicama;
    nekoć nošeni u grimizu,
        sada se valjaju po buništu.6Veći bijaše zločin Kćeri naroda moga
        od grijeha Sodome,
    što u tren oka bi razorena,
        a ničija se ruka ne diže na nju.7Njeni mladići bijahu nekoć čišći
            od snijega,
        bjelji od mlijeka,
    od koralja rumenija bijahu im tijela,
        lice glatko k'o safir.8Sad im je obraz crnji od čađe,
        ne prepoznaju se više na ulici.
    Koža im se lijepi za kosti,
        suha kao drvo.9Kako su sretni oni što ih mač
            probode,
        sretniji od onih koje pomori glad;
    koji padaju, iscrpljeni,
        jer im nedostaju plodovi zemljini.10Žene, tako nježne,
        kuhaše djecu svoju,
    njima se hraniše
        za propasti Kćeri naroda moga.11Jahve je utolio svoj bijes,
        izlio jarosnu srdžbu svoju,
    na Sionu raspirio požar
        što sažiže i same temelje njegove.12Nisu vjerovali kraljevi zemaljski
        ni svekoliko stanovništvo zemlje
    da će ugnjetač i neprijatelj
        ući na vrata jeruzalemska -13zbog grijeha svojih proroka,
        zbog bezakonja svećenika
    koji usred grada prolijevahu
        krv pravednika!14K'o slijepi teturahu ulicama,
        omašteni krvlju,
    te nitko nije smio da se takne
        odjeće njihove.15"Natrag, nečisti!" - viču im.
        "Natrag! Ne dirajte!"
    I tada pobjegoše poganima,
        al' ne smjedoše ondje ostati.16Raspršilo ih lice Jahvino,
        on ih više nije gledao.
    Ne poštuju više svećenika,
        ne sažaljuju staraca.17Već nam oči iščilješe
        iščekujući pomoć, ali uzalud;
    s kula naših zureć' u daljinu
        očekivasmo narod koji nas ne može
            spasiti.18Vrebaju nam na korake
        da ne hodamo po trgovima svojim.
    Bliži nam se kraj,
        navršili nam se dani,
        naš konac dolazi.19Naši gonitelji bijahu brži
        od orlova na nebu;
    u planini nas ganjahu,
        u pustinji dočekivahu u zasjedi.20Naš životni dah, Jahvin pomazanik,
        pade u njihove jame -
    on za koga govorasmo: "U sjeni
            njegovoj
        živjet ćemo među narodima."21Raduj se i veseli se, Kćeri edomska,
        ti koja živiš u zemlji Usu:
    doći će i do tebe čaša,
        opit ćeš se i razgoliti.22Tvoj grijeh je iskupljen,
            Kćeri sionska,
        neće te više u izgnanstvo voditi.
    Kaznit će opačinu tvoju, Kćeri
            edomska,
        razotkriti grijehe tvoje.
Peta tužaljka
Tuž 5.
Spomeni se, Jahve,što nas je snašlo,
        pogledaj, vidi sramotu našu!2Baština naša pade u ruke strancima,
        domovi naši pripadoše tuđincima.3Siročad smo: oca nemamo,
        majke su nam kao udovice.4Vodu što pijemo plaćamo novcem,
        i za drvo valja nam platiti.5Jaram nam je o vratu, gone nas,
        iscrpljeni smo, ne daju nam
            predahnuti.6Pružamo ruke k Egiptu i Asiriji
        da se kruha nasitimo.7Oci naši zgriješiše i više ih nema,
        a mi nosimo krivice njihove.8Robovi nama zapovijedaju,
        a nitko da nas izbavi iz ruku
            njihovih.9Kruh svoj donosimo
        izlažući život maču u pustinji.10Koža nam gori kao peć užarena,
        ognjicom od plamena gladi.11Oskvrnuli su žene na Sionu
        i djevice u gradovima judejskim.12Svojim su rukama vješali knezove,
        ni lica staračka nisu poštivali.13Mladići su nosili žrvnjeve,
        djeca padala pod bremenom drva.14Starci su ostavili vrata,
        mladići više ne sviraju na lirama.15Radosti nesta iz naših srdaca,
        naš ples se pretvori u tugovanje.16Pao je vijenac s naše glave,
        jao nama što zgriješismo!17Evo zašto nam srce boluje,
        evo zašto nam oči se zastiru:18zato što Gora sionska opustje
        i po njoj se šuljaju šakali.19Ali ti, Jahve, ostaješ zauvijek,
        tvoj je prijesto od koljena
            do koljena.20Zašto da nas zaboraviš zauvijek,
        da nas ostaviš za mnoge dane?21Vrati nas k sebi, Jahve, obratit
            ćemo se,
        obnovi dane naše kao što nekoć
            bijahu.22Il' nas hoćeš sasvim zabaciti
        i na nas se beskrajno srditi?
Baruh (Bar.)
I. UVOD
Baruh i židovska zajednica u Babilonu
Bar 1.
Ovo su riječi knjige koju u Babilonu napisa Baruh, sin Nerije, sina Maaseje, sina Sidkije, sina Hasadije, sina Hilkije, 2pete godine, sedmoga dana u mjesecu, u vrijeme kada su Kaldejci osvojili Jeruzalem i spalili ga.
    3Baruh pročita riječi ove knjige pred Jekonijom, sinom Jojakimovim, kraljem Judinim, i pred čitavim narodom koji bijaše došao na čitanje knjige; 4pred mogućnicima i kraljevim sinovima, pred starješinama, ukratko, pred svim narodom, malim i velikim, pred svima koji su živjeli u Babilonu, na obalama rijeke Suda. 5Čuvši, plakali su, postili i molili se pred Gospodom. 6Sabraše i novca, koliko tko mogaše, 7i poslaše ga u Jeruzalem svećeniku Jojakimu, sinu Hilkije, Šalumova sina, i ostalim svećenicima i svemu narodu koji se s njim nalazio u Jeruzalemu.
    8Desetoga dana mjeseca Sivana Baruh je spasio posuđe kuće Gospodnje što bijaše ugrabljeno iz Hrama da bi ga odnio natrag u zemlju Judinu - srebrno posuđe što ga je načinio Sidkija, sin Jošijin, kralj Judin, 9kad je Nabukodonozor, kralj babilonski, odveo iz Jeruzalema i u Babilon doveo Jekoniju s knezovima, ključarima, mogućnicima i svim narodom.
    10I napisaše: Evo, šaljemo vam novac da njime kupite žrtve paljenice i tamjan; pripravite žrtve i prinesite ih za grijehe na žrtveniku Gospoda, Boga našega. 11I molite se za život Nabukodonozora, kralja babilonskog, i za život sina njegova Baltazara da im dani na zemlji budu kao dani neba; 12neka nam Gospod dade snage i prosvijetli oči naše da bismo živjeli u sjeni Nabukodonozora, kralja babilonskog, i u sjeni njegova sina Baltazara, da bismo ih dugo služili te našli milost pred njima. 13Molite se i za nas Gospodu, Bogu našem, jer smo ga uvrijedili i do danas se gnjev i srdžba Gospodnja nije odvratila od nas. 14Čitajte, dakle, knjigu koju vam šaljemo i obznanite je u kući Gospodnjoj, na blagdan i u dane Zborovanja. 15Recite tada:
II. MOLITVA IZGNANIKA
Ispovijed grijeha
    Pravedan je Gospod, Bog naš! Ali nama treba da se danas zacrvene od stida obrazi - nama Judejcima i žiteljima jeruzalemskim, 16našim kraljevima i knezovima, našim svećenicima i prorocima i našim ocima, 17jer smo griješili pred Gospodom, bili mu nepokorni 18i nismo slušali glasa Gospoda, Boga svojega, da hodimo po zapovjedima koje Gospod bijaše stavio pred nas. 19Od dana kada je oce naše izveo iz Egipta pa do dana današnjega nepokorni smo bili Gospodu, Bogu svojem, i nismo marili da čujemo njegov glas. 20Tada navališe na nas nevolje i prokletstva kojima se Gospod zaprijetio sluzi svome Mojsiju u dan kada je izveo oce naše iz Egipta da bi nam dao zemlju kojom teče med i mlijeko. I tako je to do danas. 21Nismo bili poslušali glas Gospoda, Boga svojega, ni riječi njegovih preko proroka koje nam je on slao; 22svaki je od nas hodio po nagnuću svoga opakog srca, služeći drugim bogovima i čineći što nije po volji Gospodu, Bogu našem.
Bar 2.
Zato je Gospod izvršio prijetnju koju je naviještao protiv nas, protiv naših sudaca koji su sudili Izraelu, protiv naših kraljeva i knezova, protiv naroda Izraelova i Judina: 2pod čitavim nebom nije se još dogodilo ništa slično onome što se dogodilo u Jeruzalemu, prema onome što bijaše zapisano u Mojsijevu Zakonu - 3da se jelo meso sina i kćeri. 4Predao ih je vlasti svih kraljevstava oko nas, na porugu i prokletstvo među svim okolnim narodima kamo ih je raspršio Gospod. 5Bijahu podjarmljeni umjesto da budu gospodari, jer - sagriješismo Gospodu, Bogu svojemu, ne poslušavši glasa njegova.
    6Da, pravedan je Gospod, Bog naš! Ali nama - nama treba da se danas zacrvene od stida obrazi, nama i ocima našim. 7Oborila se na nas sva zla kojima nam Gospod bijaše zaprijetio. 8Mi pak nismo umolili lice Gospodnje odvrativši se od misli svojih opakih srdaca. 9Gospod tada uze bdjeti nad nevoljama koje je navalio na nas; jer pravedan je Gospod u svim djelima koja nam je naložio, 10ali mi nismo slušali njegova glasa niti smo hodili po zapovijedima koje je Gospod pred nas stavio.
Molitva za smilovanje
    11A sada, Gospode, Bože Izraelov, koji si snažnom rukom izveo narod svoj iz Egipta znamenjima i čudesima, velikom snagom i ispruženom desnicom, proslavivši tako ime svoje do dana današnjega: 12mi smo sagriješili, bezbožni smo bili i nepravedni pred svim tvojim zapovijedima, Gospode, Bože naš! 13Neka se odvrati gnjev tvoj od nas, jer smo samo malen ostatak među narodima kamo si nas raspršio. 14Usliši, Gospode, molitvu našu i vapaj: izbavi nas poradi sebe i udijeli nam milost svoju, pred licem onih koji su nas u sužanjstvo odveli, 15da sva zemlja zna da si ti Gospod, Bog naš, jer Izrael i njegov rod nosi tvoje ime. 16Obazri se, Gospode, iz svetoga svoga prebivališta i svrni misao na nas, prikloni uho i poslušaj, 17otvori oči i pogledaj: ta mrtvi u podzemnom svijetu - kojima je iz utrobe oduzet dah - ne, oni više ne kazuju slave i pravednosti Gospodnje; 18samo duša ojađena, koja hodi pognuto i iznemoglo, ugaslih očiju, duša pregladnjela, Gospode, iskazuje tvoju slavu i pravednost!
    19O Gospode, Bože naš! Ne upravljamo svoje prošnje tvome licu zbog zasluga svojih otaca i svojih kraljeva; 20nego jer si ti poslao na nas gnjev svoj i srdžbu svoju, kako si bio navijestio po prorocima, slugama svojim, ovim riječima: 21"Ovako govori Gospod: Prignite šiju i služite kralju babilonskom, da ostanete u zemlji koju sam dao ocima vašim. 22Ne poslušate li nalog Gospodnji da služite kralju babilonskom, 23učinit ću da iz gradova judejskih i s trgova jeruzalemskih nestane pjesme radosti i pjesme veselja, pjesme zaručnika i pjesme zaručnice, i sva će zemlja postati pustoš bez stanovnika." 24Ali mi nismo poslušali glasa tvog da služimo kralju babilonskom, i ti si tada izvršio prijetnje koje si navijestio po prorocima, slugama svojim, da će kosti kraljeva naših i kosti naših otaca biti izbačene iz svog počivališta. 25I doista, one bjehu izbačene na žegu dana i studen noći. I umiralo se u strašnim mukama od kuge, gladi i mača. 26A od kuće koja nosi Ime tvoje učinio si ono što je ona danas, zbog zloće kuće Izraelove i kuće Judine.
    27Pa ipak, Gospode, Bože naš, postupio si s nama po svoj svojoj dobroti i prevelikoj blagosti, 28kako si obećao po sluzi svome Mojsiju onoga dana kada si mu zapovjedio da napiše Zakon tvoj za sinove Izraela ovim riječima: 29"Ako ne poslušate glasa mog, ovo veliko i bezbrojno mnoštvo zacijelo će se smanjiti među narodima kamo ću ih raspršiti; 30a znam, taj narod tvrde šije neće poslušati. Ali u zemlji svog sužanjstva oni će se opametiti 31i spoznati da sam ja Gospod, Bog njihov. I dat ću im srce i uši da čuju. 32Oni će me hvaliti u zemlji svog izgnanstva i spominjat će se moga imena; obratit će se, i smekšat će im se tvrda šija, 33i odvratit će se od opakih svojih djela, jer sjetit će se sudbine otaca svojih kad su griješili Gospodu. 34Tada ću ih dovesti natrag u zemlju koju sam obećao zaklevši se njihovim ocima Abrahamu, Izaku i Jakovu, da gospodare njome. I umnožit ću ih, i oni se više neće smanjivati. 35I uspostavit ću s njima vječni Savez: ja ću biti njihov Bog, a oni će biti moj narod. I neću više izgoniti svog naroda Izraela iz zemlje koju sam im dao."
Bar 3.
Svevladaru Gospode, Bože Izraelov, tebi viče duša tjeskobna, duh uznemiren: 2Čuj, Gospode, i smiluj se jer smo sagriješili pred tobom. 3Ti vladaš vječito, a mi propadamo bez prestanka. 4Gospode svemogući, Bože Izraelov, čuj dakle molitvu samrtnika Izraelovih, sinova onih koji su protiv tebe sagriješili, koji nisu slušali glasa Gospoda, Boga svojega, pa zato navališe na nas nevolje. 5Ne spominji se opačina naših otaca, već se spomeni u ovo vrijeme ruke svoje i Imena svoga. 6Da, ti si Gospod, Bog naš, i mi te hoćemo slaviti, Gospode. 7Ta zato si nam u srce usadio strah svoj da bismo zazvali Ime tvoje i da bismo te proslavili u izgnanstvu uklonivši iz srca svu zloću naših otaca, koji su sagriješili pred tobom. 8Evo nas još danas u ovom izgnanstvu kamo si nas raspršio na užas, prokletstvo i pokaranje zbog svih opačina naših.
III. POHVALA MUDROSTI
9Čuj, Izraele, životne propise,
        prisluhni da naučiš mudrost.10Zašto, o Izraele, zašto si u zemlji
            neprijatelja
        i zašto stariš u tuđini,11onečišćujuć' se mrtvacima,
        ubrojen među one koji su
            u Podzemlju?12Zato što si Vrelo Mudrosti ostavio!13Da si Božjim hodio putem,
        zauvijek bi prebivao u miru.14Nauči stoga gdje je mudrost,
        gdje snaga, gdje li razboritost,
    pa da ujedno spoznaš
        u čemu je dugovječnost i život
        i gdje je svjetlost očinja i mir.15Ali tko je otkrio prebivalište
            Mudrosti,
        tko li prodro u njene riznice?16Gdje su vladari naroda,
        gdje gospodari zvijeri zemaljskih,17gdje oni koji se igrahu ptica
            nebeskih
        i oni koji zgrtahu srebro i zlato
    - u što se ljudi uzdaju -
        te ne bijaše kraja zgrtanju
            njihovu?18I gdje su oni koji s tolikim trudom
            srebro kovahu
        da im djela nitko natkriliti
            ne može?19Iščezli su, otišli u Podzemlje!
        Na njihovo mjesto dođoše drugi.20Mlađi ugledaše svjetlo dana,
        nastaniše zemlju,
        no puta Mudrosti ni oni ne otkriše;21staza njenih ni oni ne razumješe,
        ne doumiše joj se -
        sinovi njeni daleko ostadoše od
            puta njezina.22Nije se čulo o njoj u Kanaanu
        niti se vidjela u Temanu;23ni sinovi Hagarini što zemsku
            umnost ištu,
        ni trgovci iz Midjana i Teme,
        ni pjesnici priča, ni istraživači
            umnosti
    ne spoznaše puta Mudrosti,
        ne dovinuše se staza njezinih.24Kako je veliko, o Izraele,
        kako je veliko Božje prebivalište
        i kako je prostrano mjesto
            posjeda njegova?25Veliko i bezgranično,
        visoko - neizmjerno!26Ondje se rodiše divovi, čuveni od
            davnine,
        rastom golemi, vješti u boju;27ali njih ne izabra Bog
        niti im povjeri put spoznanja;28izginuše jer ne imaše mudrosti,
        izginuše sa svoje ludosti.29Tko se na nebo pope, pa da je
            dohvati -
        na oblake, pa da je skine?30Tko prebrodi more da bi je otkrio
        pa da je kupi za najčistije zlato?31Nitko ne zna njezina puta
        i nitko njezine staze ne shvaća.32Sveznajući - samo je on poznaje,
        svojim je umom proniče:
    on koji je za sva vremena sazdao
            zemlju
        i svu je životinjama naselio;33on koji pošalje svjetlost,
        i ona, gle, pođe;
    natrag je zovne,
        i dršćuć' ona ga posluša.34Zvijezde mu veselo sjaju na svojim
            postajama;35    zovne li ih, one mu odgovore: "Evo
            nas!" -
        i radosno sjaju svom Stvoritelju.36On je naš Bog:
        nitko se drugi s njim usporedit'
            ne može.37On je pronikao sav put spoznaje
        i predao je sluzi svom Jakovu
        - Izraelu, svome ljubimcu.38Potom se ona na zemlji pojavila,
        među ljudima udomila.
Bar 4.
Ona je knjiga Božjih zapovijedi,Zakon koji će trajati dovijeka:
    tko ga se držao bude, taj će živjeti;
        tko ga napusti, taj će umrijeti.2Vrati se, Jakove, i prihvati je,
        hodi k sjaju, k njenoj svjetlosti:3ne ustupaj slavu svoju drugomu,
        ni dostojanstvo svoje narodu
            tuđemu.4Blago nama, Izraele,
        jer nam je otkriveno što je Bogu
            po volji!
IV. PLAČ I NADA JERUZALEMA
5Ohrabri se, narode moj,
        spomene Izraelov!6Bili ste prodani narodima,
        ali ne na uništenje.
    Boga ste razgnjevili,
        stoga biste izručeni neprijateljima;7Stvoritelja svog ste izazvali
        žrtvujući zlodusima, a ne Bogu.8Zaboravili ste Boga vječnog, svoga
            hranioca!
        Ožalostili ste i Jeruzalem - majku
            koja vas je othranila.9Kada je vidjela gdje se na vas
            obara gnjev od Boga,
        stade naricati:
    "Slušajte, susjede sionske:
        u tugu veliku zavi me Gospod.10Vidjeh gdje mi u sužanjstvo
        izruči Vječni sinove i kćeri.11S radošću sam ih hranila,
        s tugom i plačem gledam gdje
            odlaze.12Nitko nek' se nada mnom ne raduje
        što obudovjeh i ostadoh sama.
    Zbog grijeha djece svoje opustjeh,
        jer se okrenuše od Božjeg Zakona.13Nisu marili za njegove zapovijedi
        niti išli putovima njegovih
            propisa,
        niti stupali stazom stege u
            njegovoj pravednosti.14Dođite, susjede sionske!
        Gledajte gdje mi u sužanjstvo
        predaje Vječni sinove i kćeri!15Doveo je na njih narod iz daljine,
        narod drzak, tuđega jezika,
    bez poštovanja prema starcu,
        bez smilovanja prema djetetu;16odvedoše udovi ljubimce,
        ostaviše je samu, bez kćeri.17Kako bih vam mogla ja pomoći?18Samo onaj koji dovede na vas ove
            nevolje
        izbavit' vas može iz ruku
            neprijatelja.19Idite, djeco, otiđite svojim putem!
        Ja ostajem napuštena, samotna;20skinuh haljinu mira,
        odjenuh se u kostrijet svojih
            vapaja:
        sve dane svoje zazivat ću Vječnoga.21Ohrabrite se, djeco, zavapite Bogu:
        on će vas izbaviti iz nasilja,
        iz ruku neprijatelja.22Jer u Vječnog se uzdam,
        on će vas spasiti;
        od Svetoga očekujem radost:
    uskoro na vas će se smilovati,
        Vječni, Spasitelj vaš.23S tugom i plačem vidjeh vas gdje
            odlazite,
        ali Bog će vas meni vratiti
        s radošću i klicanjem za sva
            vremena.24Kao što susjede sionske vidješe
            gdje vas zasužnjuju,
        tako će naskoro vidjeti gdje će vas
            izbaviti Bog,
        koji će doći u velikoj slavi i sjaju
            Vječnoga.25Djeco moja, podnesite pokaranje
        što se obori na vas od Boga.
    Neprijatelj te progonio,
        al' uskoro vidjet ćeš njegovu
            propast,
        na njegovu ćeš šiju staviti nogu.26Moja su nježna djeca hodila grubim
            putovima,
        otjerana kao stado što ga ote
            neprijatelj.27Ohrabrite se, djeco, zavapite Bogu:
        Onaj koji vas stavi na kušnju,
            on će vas se spomenuti.28Ako vam je misao, zastranivši, bila
            daleko od Boga,
        vratite se i tražite ga revnošću
            deseterostrukom.29Jer onaj koji je na vas nesreću
            doveo,
        vašim će spasenjem vratiti vam
            vječnu radost.30Ohrabri se, Jeruzaleme,
        utješit će te onaj koji ti dade ime.31Jao onima koji te zlostavljaju,
        koji se vesele tvojoj propasti!32Jao gradovima kojima su tvoja
            djeca robovala,
        teško onom koji ti odvede sinove!33Jer kao što je uživao u tvojemu
            padu
        i tvojoj se propasti radovao,
    tako će tugovati nad svojim
            opustošenjem.34Neće se veseliti mnogome pučanstvu,
        obijest će mu se preobratit'
            u tugovanje,35od Vječnoga na nj će doći oganj
            za mnogo dana,
        i za dugo vrijeme bit će stan
            zlodusima.36Obazri se na istok, Jeruzaleme,
        vidi radost što ti dolazi od Boga.37Evo, vraćaju ti se sinovi koje si
            vidio gdje odlaze,
        sabiru se u tebi od istoka do
            zapada
    na zapovijed Svetoga
        i kliču u slavu Božju.
Bar 5.
Skini, Jeruzaleme, haljinutugovanja i nesreće,
        odjeni se zauvijek ljepotom slave
            Božje,2ogrni se plaštem Božje pravednosti,
        stavi na glavu vijenac slave
            Vječnoga;3jer Bog hoće pokazati sjaj tvoj
            svemu pod nebom
        4i zasvagda ti hoće dati ime:
        'Mir pravednosti' i 'Slava
            bogoljubnosti'.5Ustani, Jeruzaleme, stani na visoko
        i obazri se na istok:
    Pogledaj! Djeca se tvoja sabiru, od
            istoka do zapada,
        na zapovijed Svetoga, radujuć' se
            što ih se spomenuo Bog.6Otišli su od tebe pješice,
        vodio ih neprijatelj,
    a gle, Bog ih tebi vraća
        nošene u slavlju, kao djecu
            kraljevsku.7I naredi Bog: neka se snize
        sve visoke gore i vječne klisure;
    nek' se doline ispune i poravna
            zemlja
        da Izrael čvrsto kroči u sjaju
            slave Božje.8A šume i sva stabla mirisna činit će
            sjenu
        Izraelu po Božjoj zapovijedi;9jer Bog će voditi Izraela u radosti,
            u svjetlu njegove slave,
        prateć' ga milosrđem svojim
            i pravednošću."
V. PISMO JEREMIJE PROROKA
Bar 6.
Prijepis poslanice koju je poslao Jeremija sužnjima koje je kralj Babilonaca uskoro imao odvesti u Babilon da im saopći preporuke što mu ih je povjerio Bog.
    Zbog grijeha što ste ih pred Bogom počinili, Nabukodonozor, kralj Babilonaca, odvest će vas kao sužnje u Babilon. 2Kada stignete u Babilon, ostat ćete ondje mnogo godina i za dugo vrijeme, do sedmog naraštaja, a potom ću vas odande u miru izvesti. 3A u Babilonu vidjet ćete bogove - srebrne, zlatne i drvene - koji se nose na leđima i koji neznabošcima strah zadaju. 4Čuvajte se! Ne povodite se za tuđim narodima i nemojte da vas pred tim bogovima strah obuzme 5kad opazite pred njima i za njima mnoštvo koje im se klanja. Recite u srcu: "Tebi se, Gospode, jedinomu treba klanjati." 6Jer s vama je moj anđeo - njemu ste životom svojim odgovorni.
    7Jezik im je izgladio umjetnik, drugi su ih obložili zlatom i srebrom: obmana su i govoriti ne mogu. 8Kao za gizdavu djevojku, uzimaju zlato i prave krune za glave svojih bogova. 9A dogodi se te svećenici potkradaju sa svojih bogova zlato i srebro i troše ga za sebe; daruju ga čak i bludnicama u bludilištima. Ukrašuju ih haljinama kao ljude - 10te bogove, srebrne, zlatne i drvene, no oni se od hrđe i crvotoči obraniti ne mogu 11usprkos grimizu kojim ih odijevaju. Potrebno im je čistiti lica od hramske prašine koja napada na njih. 12Jedan drži žezlo kao poglavar pokrajine, ali nikog tko bi ga uvrijedio ne može pogubiti; 13drugi u desnici drži mač i sjekiru, ali se ne može obraniti ni od rata ni od razbojnika. 14Po tom jasno slijedi: to bogovi nisu - njih se, dakle, ne bojte!
    15Kao što posuda kojom se čovjek služi postaje beskorisnom kada se razbije, tako je i s njihovim bogovima koji su postavljeni u hramovima. 16Oči su im pune prašine što je dižu noge onih koji ulaze. 17I kao što su na sve strane zatvorena vrata onome koji se ogriješio o kralja te ima biti pogubljen, tako svećenici utvrđuju hramove ovih bogova vratima, bravama i zasunima, bojeći se da ih razbojnici ne opljačkaju. 18Užižu im svjetiljke u mnogo većem broju negoli sebi samima, ali nijedne od njih bogovi ne mogu vidjeti. 19Nalik su na grede hrama: srce im iznutra, kažu, crvi rastaču - crvi koji gmižu iz zemlje te rastaču njih i njihove haljine. 20Oni i ne osjećaju da im je lice pocrnjelo od dima što se diže u hramu. 21Na njihova tijela i glave dolijeću šišmiši, lastavice i druge ptice; a ima i mačaka. 22Po tim ćete znacima prepoznati da to bogovi nisu - njih se, dakle, ne bojte!
    23Ne očiste li im naslagu sa zlata kojim su obloženi za ukras, sami ga neće osvjetlati. Nisu ni osjećali dok su ih salijevali. 24Kupovali su ih za najvišu cijenu, a nema u njima životnoga daha. 25Bez nogu su, pa ih na ramenima nose i tad pokazuju svoje ruglo ljudima; stide ih se i oni koji im služe, 26jer padne li koji bog na zemlju, oni ga moraju podići; usprave li ih, oni se sami od sebe neće pomaći; ako se nagnu, ne mogu se uspraviti. 27Kao mrtvacima darove im prinose. Svećenici im njihovi tada odnose žrtve da izvuku korist prodajući ih. Isto tako i njihove žene prigrabe po dio, ne dijeleći ništa siromasima i nemoćnima. Njihovih se žrtava dotiču žene u čišćenju, a i porodilje. 28Po tom dobro znate: to bogovi nisu - ništa ih se ne bojte!
    29Ta kako biste ih mogli zvati bogovima? Tima srebrnim, zlatnim i drvenim bogovima žrtve prinose žene. 30U njihovim hramovima svećenici sjede poderanih haljina, obrijane glave i brade, ne pokrivajući glave; 31tule i viču pred svojim bogovima, kao na mrtvačkim gozbama. 32Svećenici im skidaju haljine te njima odijevaju svoje žene i djecu. 33Učine li im kakvo dobro ili zlo, oni to ne mogu uzvratiti; 34niti mogu koga učiniti kraljem ili ga svrgnuti; niti mogu dati bogatstvo ili novac. Učini li im tko zavjet pa ga ne održi, oni ga ne mogu prisiliti da za to odgovara. 35Oni ne mogu čovjeka spasiti od smrti niti slabijeg osloboditi od jačeg; 36ne mogu slijepcu vratiti vid niti izbaviti čovjeka iz nevolje; 37ne mogu se smilovati udovici niti učiniti dobro siroti. 38Nalik su na kamenje iz planine, ti bogovi obloženi zlatom i srebrom. Oni koji ih štuju stidjet će se! 39Kako se, dakle, mogu smatrati ili nazivati bogovima!
    40I sami ih Kaldejci obeščašćuju; jer videći nijema čovjeka koji ne može govoriti, oni ga dovode Belu i traže da čovjek progovori, kao da bi ga bog mogao čuti; 41i nesposobni su promisliti o tome i ostaviti te bogove, toliko su lišeni razbora! 42Žene opasane užetom sjede na putovima i pale kad od maslinovih ljusaka; 43kada koju od njih snubi prolaznik da mu se poda, ona se ruga svojoj susjedi što je nisu zapazili kao nju i što joj uže nije prekinuto. 44Sve što se događa u blizini tih bogova prijevara je; kako ih, dakle, mogu smatrati ili nazivati bogovima!
    45Načiniše ih drvodjelje i zlatari, i nisu drugo doli tvorevina njihova. 46Njihovi izrađivači ne žive dugo; kako bi njihove rukotvorine bile bogovi? 47Jer svojim će potomcima ostaviti samo obmanu i sramotu. 48Ako ljude pogodi rat ili nevolja, svećenici se među sobom savjetuju gdje da se s njima sakriju; 49kako ne uvidjeti da to nisu bogovi kad ni sami sebe ne mogu izbaviti od rata i od nevolja? 50Po svemu tomu znat će se: ti drveni idoli, obloženi zlatom ili srebrom, samo su prijevara! Svima, narodima i kraljevima, bit će jasno: nisu to bogovi, nego su djela ruku ljudskih: nikakva Božjeg udjela u njima nema! 51Kome, dakle, neće biti jasno: to bogovi nisu?
    52Ta ne mogu oni postaviti kralja u nekoj zemlji niti dati kišu ljudima; 53ne mogu presuditi u svojim poslovima niti izbaviti potlačenog; nemoćni su oni poput vrana između neba i zemlje. 54Neka padne vatra na hram tih drvenih bogova obloženih zlatom ili srebrom, njihovi će svećenici pobjeći i spasiti se, dok će oni ondje izgorjeti kao grede. 55Oni se ne mogu opirati ni kralju ni neprijatelju. 56Kako onda pomisliti ili povjerovati da su to bogovi?
    57Ti drveni bogovi obloženi srebrom i zlatom ne mogu se obraniti ni od kradljivaca ni od razbojnika: kako su ovi jači od njih, opljačkat će im zlato i srebro i otići s haljinama u koje su odjeveni; oni su nesposobni sebi samima pomoći. 58Zato je bolje biti kralj koji dokazuje svoju hrabrost, ili u kući korisna posuda kojom se vlasnik služi nego lažni bogovi; bolja su i vrata u kući koja čuvaju ono što je u njoj nego lažni bogovi; i drveni stup u kakvoj palači bolji je nego lažni bogovi. 59Sunce, mjesec i zvijezde, dok sjaju da izvrše službu, poslušni su. 60Milina je vidjeti i munju kada sijevne. A vjetar donosi dah svoj zemlji, 61i oblaci, kada im Gospod zapovjedi da oblete svu zemlju, odmah izvrše nalog Božji. Vatra, poslana odozgo da sažeže gore i šume, izvršava što joj je naloženo. 62Sa svim ovim ti se bogovi ni ljepotom ni snagom usporediti ne mogu. 63Zato se ne može misliti ni reći da su to bogovi, jer nisu sposobni kazniti niti učiniti dobra ljudima. 64Kada, dakle, znate da to bogovi nisu, njih se ne bojte!
    65Oni ne mogu ni prokleti ni blagosloviti kraljeva; 66niti mogu narodima pokazati znamenja na nebu; oni ne sjaju kao sunce niti svijetle kao mjesec. 67Zvijeri su od njih bolje; pobjeći one mogu u skrovište i sebi pomoći. 68Nikako nam, dakle, nije jasno da su to bogovi; stoga ih se ne bojte!
    69Kao ptičje strašilo u nečuvanu polju lubenica, takvi su njihovi drveni bogovi obloženi zlatom i srebrom. 70Jednako su slični glogovu grmu u vrtu na koji sjeda svaka ptica ili mrtvacu bačenu u mrak - ti drveni bogovi obloženi zlatom i srebrom. 71Po grimizu i crvenilu što na njima trune prepoznat ćete da to nisu bogovi. Napokon i sami budu izjedeni te postanu na sramotu zemlji.
    72Koliko je bolji pravednik koji nema kumira; sramota je daleko od njega!
Ezekiel (Ez.)
UVOD
Ez 1.
Godine tridesete, četvrtoga mjeseca, petoga dana, kad bijah među izgnanicima na rijeci Kebaru, otvoriše se nebesa i ja ugledah božanska viđenja. 2Petoga dana istoga mjeseca - godine pete otkako odvedoše u izgnanstvo kralja Jojakima - 3riječ Jahvina dođe Ezekielu, sinu Buzijevu, svećeniku u zemlji kaldejskoj, na rijeci Kebaru. Spusti se na me ruka Jahvina.
Viđenje "Jahvinih kola"
    4Pogledah, kad ono sa sjevera udario silan vihor, velik oblak, bukteći oganj obavijen sjajem; usred njega, usred ognja, nešto nalik na sjajnu kovinu. 5Usred toga nešto kao četiri bića, obličjem slična čovjeku; 6svako od njih sa četiri obraza, u svakoga četiri krila. 7Noge im ravne, a stopala kao u teleta; sijevahu poput glatke mjedi. 8Ispod krila imahu na sve četiri strane ruke čovječje. I svako od njih četvero imaše svoj obraz i svoja krila. 9Krila im se spajahu jedno s drugim. Idući, ne okretahu se: svako se naprijed kretaše.
    10I u sva četiri bijaše lice čovječje; u sva četiri zdesna lice lavlje; u sva četiri slijeva lice volujsko; i lice orlovsko u sva četiri. 11Krila im bijahu gore raskriljena. Svako imaše dva krila što se spajahu i dva krila kojim tijelo pokrivahu. 12I svako iđaše samo naprijed. A iđahu onamo kamo ih je duh gonio. I ne okretahu se idući.
    13A posred tih bića vidjelo se kao neko užareno ugljevlje, kao goruće zublje koje se među njima kretahu; iz ognja sijevaše i munje bljeskahu. 14Bića trčahu i opet se vraćahu poput munje.
    15Dok ja promatrah, gle: na zemlji uza svako od četiri bića po jedan točak. 16Točkovi bijahu slični krizolitu, sva četiri istoga oblika; oblikom i napravom bijahu kao da je jedan točak u drugome. 17U kretanju mogli su ići u sva četiri smjera a nisu se morali okretati.
    18Naplatnice im bijahu visoke, a kad bolje promotrih, gle, na sve strane pune očiju. 19Kad bi bića krenula, krenuli bi s njima i točkovi; kad bi se bića sa tla podigla, i točkovi se podizahu. 20Kuda ih je duh gonio, onuda se kretahu, a zajedno se s njima i točkovi podizali, jer duh bića bijaše u točkovima. 21Pa kad su bića krenula, i točkovi bi krenuli, a kad bi se ona zaustavila, ustavljali se i točkovi; kad se ona sa tla dizahu, i točkovi se s njima podizahu, jer duh bića bijaše u točkovima.
    22Nad glavama bića bijaše nešto kao svod nebeski, nalik na sjajan prozirac, uzdignut nad njihovim glavama. 23A pod svodom raskriljena krila, jedno prema drugome: svakome po dva krila pokrivahu tijelo. 24Čuh lepet njihovih krila kao huk velikih voda, kao glas Svesilnog, kao silan vihor, kao graju u taboru. Kad bi se bića zaustavila, spustila bi krila. 25Sa svoda nad njihovim glavama čula se grmljavina.
    26Ispod svoda nad njihovim glavama bijaše nešto kao kamen safir, poput prijestolja: na tom kao prijestolju, gore na njemu, kao neki čovjek. 27I vidjeh kao sjajnu kovinu, iznutra i uokolo kao oganj; od njegovih bokova naviše i od njegovih bokova naniže nešto poput ognja i blijeska na sve strane. 28Taj blijesak na sve strane bijaše poput duge što se za kišnih dana javlja u oblaku. To bijaše nešto kao slava Jahvina. Vidjeh, padoh ničice i čuh glas koji mi govoraše.
Viđenje knjige
Ez 2.
I reče mi: "Sine čovječji, na noge se, da s tobom govorim!" 2OI uđe u me duh, kako mi progovori, te me podiže na noge i ja čuh glas onoga koji mi govoraše. 3I reče mi: "Sine čovječji, šaljem te k sinovima Izraelovim, k narodu odmetničkom što se odvrže od mene. Oni i oci njihovi griješili su protiv mene sve do dana današnjega. 4Šaljem te k sinovima tvrdokorna pogleda i okorjela srca. Reci im: Ovako govori Jahve Gospod! 5I poslušali oni ili ne poslušali - rod su odmetnički - neka znaju da je prorok među vama. 6A ti, sine čovječji, ne boj ih se i ne plaši se riječi njihovih: 'Trnje te okružuje i sjediš među samim skorpijama.' Ne plaši se riječi njihovih i ne boj se nimalo njihova pogleda jer oni su rod odmetnički. 7Govori im moje riječi, poslušali oni ili ne poslušali, jer rod su odmetnički. 8A ti, sine čovječji, poslušaj što ću ti sada reći: Ne budi odmetnik kao što su oni rod odmetnički! Otvori usta i progutaj što ću ti sada dati!"
    9I pogledah, a to ruka k meni ispružena i u njoj, gle, svitak knjige. 10I razvi se knjiga preda mnom: bijaše ispisana izvana i iznutra, a u njoj napisano: "Naricanje! Jecanje! Jauk!"
Ez 3.
I reče mi: "Sine čovječji, progutaj što je pred tobom! Pojedi taj svitak, te idi i propovijedaj domu Izraelovu!" 2Otvorih usta, a on mi dade da progutam svitak 3i reče: "Sine čovječji, nahrani trbuh i nasiti utrobu svitkom što ti ga dajem!" I pojedoh ga, i bijaše mi u ustima sladak kao med.
    4Reče mi: "Sine čovječji, idi domu Izraelovu i prenesi mu moju poruku. 5Ne šaljem te k narodu nepoznata jezika i nerazumljiva govora, već te šaljem domu Izraelovu. 6Ne šaljem te k mnogim narodima nepoznata jezika i nerazumljiva govora koje ti ne bi mogao razumjeti. A kad bih te k njima i poslao, oni bi te poslušali. 7A dom te Izraelov neće poslušati, jer ni mene ne sluša, jer dom je Izraelov tvrde glave i okorjela srca. 8Evo, zato ću sada otvrdnuti tvoje lice kao što je i njihovo i glavu ću tvoju učiniti tvrdoglavom kao što je njihova. 9I ne boj ih se i ne plaši, jer oni su rod odmetnički!"
    10Reče mi: "Sine čovječji, sve riječi što ću ti reći uzmi k srcu i poslušaj ih svojim ušima. 11I hajde izgnanicima, sinovima svojega naroda, i reci im: Ovako govori Jahve Gospod! - poslušali ili ne poslušali!"
    12Uto me duh podiže i ja za sobom čuh silnu tutnjavu. Slava se Jahvina podigla sa svojega mjesta. 13Čuh lepet krila onih bića - udarahu jedno o drugo - i snažnu škripu točkova što se s njima kretahu i zaglušnu jeku jakoga glasa.
    14Tada me duh prihvati i ponese. I ja iđah ogorčen i gnjevna srca, a ruka me Jahvina čvrsto pritisla. 15Tako stigoh u Tel Abib, k izgnanicima koji življahu na rijeci Kebaru - onamo gdje se bijahu nastanili - te ostadoh među njima sedam dana kao omamljen.
Prorok kao čuvar Izraela
    16Poslije sedam dana dođe mi opet riječ Jahvina: 17"Sine čovječji, postavljam te za čuvara doma Izraelova. I ti ćeš riječi iz mojih usta slušati i opominjat ćeš ih u moje ime. 18Kad bezbožniku reknem: 'Umrijet ćeš', a ti ga ne opomeneš i ne odvratiš od zla puta njegova kako bi mu život spasio, on će umrijeti sa svojega bezakonja, ali ću ja od tebe tražiti račun za krv njegovu. 19A kad opomeneš bezbožnika, a on se ne odvrati od bezakonja i od zla puta svojega, on će umrijeti zbog svoje krivice, a ti ćeš spasiti svoj život. 20Isto tako, odvrati li se pravednik od svoje pravednosti i stane činiti nepravdu, postavit ću mu zamku i umrijet će jer ga ti ne opomenu zbog njegova grijeha; umrijet će, i njegova se pravedna djela više neće spominjati, ali ću od tebe tražiti račun za krv njegovu. 21Ako li ti pravednika opomeneš da ne griješi, i on zaista prestane griješiti, živjet će jer je prihvatio opomenu, a i ti ćeš spasiti život svoj."
I. PRIJE OPSADE JERUZALEMA
Ezekiel nijem
    22Ondje me opet zahvati ruka Jahvina i on mi reče: "Ustani i siđi u dolinu da ondje s tobom govorim!" 23Ustadoh tada i siđoh u dolinu, i gle: Slava Jahvina stajaše ondje, slična Slavi koju vidjeh na rijeci Kebaru te padoh ničice. 24Jahvin duh uđe u me, osovi me na noge i reče: "Idi i zatvori se u domu svojemu! 25Na te ću, evo, sine čovječji, staviti užad i svezati te i više nećeš izlaziti. 26I jezik ću ti zalijepiti za nepce te ćeš onijemjeti i nećeš ih više karati, jer su rod odmetnički. 27A kad ti ja progovorim, otvorit ću ti usta i ti ćeš im reći: Ovako govori Jahve Gospod! I tko hoće slušati, neka sluša, a tko neće, neka ne sluša, jer su rod odmetnički.
Najava opsade Jeruzalema
Ez 4.
A ti, sine čovječji, uzmi opeku, postavi je preda se i nacrtaj na njoj grad Jeruzalem. 2Oko njega postavi opsadu, sagradi prema njemu utvrdu, podigni nasip, iskopaj oko njega opkop, razvrstaj vojsku i porazmjesti zidodere uokolo. 3Zatim uzmi gvozdenu ploču i postavi je kao gvozden bedem između sebe i grada te k njemu okreni lice, i bit će opsjednut. Pritisni ga! To je znak domu Izraelovu! 4Zatim lezi na svoju lijevu stranu i stavi na se grijeh doma Izraelova: koliko dana budeš tako ležao, toliko ćeš dana nositi njihov grijeh. 5Dajem ti po dan za godine grijeha njihovih: sto i devedeset dana nosit ćeš grijeh doma Izraelova. 6A kad to završiš, četrdeset ćeš dana ležati na desnoj strani da nosiš grijeh doma Judina; dajem ti po dan za svaku godinu. 7Tad okreni lice prema opsjedanom Jeruzalemu, pruži golu desnicu i prorokuj protiv njega. 8A ja ću te užetima vezati da se ne možeš okretati s jedne strane na drugu dok ne navršiš dane svoje opsade.
    9Uzmi pšenice, ječma, boba, leće, prosa i raži, stavi to u jednu posudu i pripravi od toga sebi kruh. Jest ćeš ga onoliko dana koliko budeš ležao na svojoj strani: sto i devedeset dana. 10Jelo što ćeš ga jesti bit će izmjereno; dvadeset šekela na dan; a jest ćeš ga u određeno vrijeme. 11I vodu ćeš piti na mjeru: šestinu hina. Pit ćeš je u određeno vrijeme. 12A jest ćeš pogaču od ječma što ćeš je pred njima ispeći na ljudskim izmetinama."
    13I reče: "Tako će sinovi Izraelovi jesti svoj nečisti kruh među narodima među koje ću ih izagnati." 14Ja mu odgovorih: "Jao, Jahve Gospode, gle, moja duša nije okaljana, jer se od djetinjstva još ne okusih ničega uginulog ni rastrganog niti u moja usta ikad uđe meso nečisto." 15A on će: "Gle, dajem ti kravlju balegu umjesto ljudskih izmetina da na njoj ispečeš kruh!"
    16Još mi reče: "Sine čovječji, uništit ću u Jeruzalemu posljednju pričuvu kruha, i jest će kruh na mjeru i s tjeskobom, i pit će vodu na mjeru i sa zebnjom. 17Neka im nestane kruha i vode, neka usahnu zbog bezakonja svojega i jedan za drugim neka poginu!
Ez 5.
A ti, sine čovječji, uzmi mač naoštren, uzmi ga kao britvu brijačku i obrij glavu i bradu. Zatim uzmi mjerice i porazdijeli. 2Trećinu spali posred grada ognjem kad se navrše dani tvoje opsade; trećinu uzmi i sasijeci mačem oko grada; trećinu baci u vjetar - i svoj ću mač trgnuti na njih. 3Uzmi malo i zaveži u skute haljine. 4Od toga opet nešto uzmi, baci u vatru i spali: odatle će se razgorjeti vatra svemu domu Izraelovu!"
    5Ovako govori Jahve Gospod: "Ovo je Jeruzalem! Postavih ga u središte naroda, okružih ga zemljama! 6Ali se on odupro mojim naredbama većma nego pogani, zakonima mojim većma nego zemlje koje ga okružuju." 7Stoga ovako govori Jahve Gospod: "Buntovniji ste od naroda koji vas okružuju, ne hodite po mojim zakonima i ne vršite ni mojih naredaba ni naredaba okolnih naroda." 8Zato ovako govori Jahve Gospod:
    "Evo i mene protiv tebe! Izvršit ću sud svoj nad tobom na oči svih naroda. 9Zbog tvojih gadosti učinit ću s tobom što još ne učinih nikada nit ću ikad učiniti: 10posred tebe očevi će jesti sinove, a sinovi očeve; izvršit ću sud svoj nad tobom i sav ostatak tvoj predati svim vjetrovima! 11Života mi moga! - riječ je Jahve Gospoda - svakojakim grozotama i gadostima ti uistinu oskvrnu moje Svetište. I ja ću sada brijati i oko se moje neće sažaliti i neću se smilovati: 12trećina će tvojih žitelja posred tebe od kuge skončati i od gladi umrijeti; trećina će oko tebe od mača pasti; trećinu ću predati vjetrovima - i mač ću svoj trgnuti na njih! 13Tako ću iskaliti gnjev svoj i smirit će se jarost moja kad im se osvetim. I kad iskalim jarost svoju nad njima, spoznat će da sam to ja, Jahve, u ljubomori svojoj bio rekao. 14Opustošit ću te, izvrgnut ću te ruglu naroda koji te okružuju, na oči svim prolaznicima. 15Da, bit ćeš na ruglo i sramotu, opomena i užas okolnim narodima kad izvršim protiv tebe sve svoje sudove kažnjavajući gnjevno, jarosno. Ja, Jahve, rekoh! 16I kad na vas pustim ljute strijele gladi što zatiru, koje ću pustiti na vas da vas uništim i glađu zatrem - uništit ću vam i posljednju pričuvu kruha. 17A povrh gladi pustit ću na vas i divlje zvijeri koje će ti djecu rastrgati; kuga će te i krv preplaviti: pod mač ću te svoj okrenuti. Ja, Jahve, rekoh!"
Protiv gora Izraelovih
Ez 6.
Tada mi dođe riječ Jahvina i reče: 2"Sine čovječji, okreni lice prema gorama Izraelovim i prorokuj protiv njih. 3Reci:
    'Gore Izraelove, čujte riječ Jahve Gospoda! Ovako govori Jahve Gospod: Gore i brežuljci, jaruge i doline, evo, spustit ću mač na vas i oborit ću uzvišice vaše! 4Opustjet će žrtvenici vaši i porušit će se stupovi vaši, a vaše poginule pred kumire ću vam baciti. 5Pobacat ću trupla sinova Izraelovih pred kumire njihove i rasijat ću kosti vaše oko žrtvenika vaših! 6Gdje god boravili, gradovi će vaši biti opustošeni, uzvišice poharane, žrtvenici će vam opustjeti i biti uništeni, kumiri će vaši biti oboreni i nestat će ih, stupovi će vaši biti smrvljeni, sva će djela vaša propasti. 7Među vas će padati poginuli, i znat ćete da sam ja Jahve!
    8Ali ću ipak poštedjeti neke od vas: ti će među narodima uteći maču kad se raspršite po zemljama. 9Tada će se preživjeli među vama spomenuti mene među narodima kamo budu odvedeni u izgnanstvo, kad im slomim srce preljubničko što se odmetnulo od mene i kad im iskopam preljubničke oči što pođoše za kumirima njihovim. I tada će sami sebi omrznuti zbog nedjela što ih počiniše gadostima svojim. 10I spoznat će da sam ja Jahve: nisam im zaludu govorio da ću ih udariti svim tim zlom.'"
Izraelovi grijesi
    11Ovako govori Jahve Gospod: "Pljesni rukama i lupni nogama, te reci: Jao! zbog svih gadnih nedjela dom će Izraelov pasti od mača, gladi i kuge! 12Tko bude daleko, od kuge će umrijeti; tko bude blizu, od mača će pasti, i tko bude opkoljen, od gladi će izdahnuti! Tako ću gnjev iskaliti na njima 13i spoznat će da sam ja Jahve kad im poginuli budu ležali među kumirima oko žrtvenika na svakome povišem brežuljku, nad svim vrhovima planinskim, pod svakim stablom zelenim, pod svakim hrastom granatim, gdje se god prinosio ugodan miris kumirima njihovim. 14Ruku ću podići na njih i svu ću im zemlju pretvoriti u pustoš, od pustinje do Rible, posvuda gdje borave! I spoznat će da sam ja Jahve!"
Skori svršetak
Ez 7.
Opet mi dođe riječ Jahvina i reče: 2"Ti, sine čovječji, reci: Ovako govori Jahve Gospod zemlji Izraelovoj:
    'Primiče se kraj: bliži se konac zemlji na sve četiri strane svijeta! 3Sada je i tebi kraj: gnjev ću svoj na te izliti, sudit ću ti prema putovima tvojim i na te ću oboriti sve gadosti tvoje! 4I moje te oči neće požaliti, neću ti se smilovati, nego ću te nagraditi prema putovima tvojim, tvoje će gadosti u tebi ostati. I znat ćete da sam ja Jahve.'"
    5Ovako govori Jahve: "Jedna nesreća, evo, dolazi! 6Kraj dolazi, dolazi ti kraj, evo, dolazi! 7Kolo ti udesa dolazi, stanovniče zemlje! Dolazi tvoj čas, bliži se dan: strava je, a ne radost u gorama. 8Eto, uskoro ću na te izliti gnjev i iskalit ću na tebi srdžbu svoju! Sudit ću ti prema putovima tvojim i oborit ću na te sve gadosti tvoje. 9I moje te oči neće požaliti, neću ti se smilovati, nego ću ti platiti prema putovima tvojim i tvoje će gadosti u tebi ostati! I spoznat ćete da sam ja Jahve koji bije. 10Evo, evo dolazi, kolo ti udesa dolazi, prut već cvjeta i oholost pupa, 11a nasilje se podiže kao žezlo bezbožnosti! I nitko neće ostati od njih, nitko od njihova mnoštva. Ništa od njihove buke, nema u njima vrijednosti. 12Ide vrijeme, bliži se dan! Tko kupuje, neka se ne raduje, a tko prodaje, neka ne tuguje, jer se gnjev izlijeva na sve bogatstvo njegovo. 13Jer tko proda, neće više dobiti što je prodao, i nitko neće bezakonjem ojačati život! 14Trube trublje i sve je spremno, ali nitko ne kreće u boj, jer gnjev se moj izlijeva na sve bučno mnoštvo.
    15Vani - mač, a unutra - kuga i glad! I tko je u polju, od mača će poginuti, a tko u gradu, glad će ga i kuga uništiti. 16Koji uteku, sklonit će se u gore kao dolinski golubovi, a ja ću ih sve istrijebiti, svakoga zbog bezakonja njegova, 17i sve će ruke klonuti, a koljena će svima malaksati. 18U kostrijet će se odjenuti, trepet će ih obuzeti, sva će lica sramota pokriti, sve će im glave oćelavjeti! 19Srebro svoje pobacat će na ulice, a zlato će smatrati izmetom: u dan srdžbe Jahvine ni srebro ni zlato neće ih izbaviti, duše im neće moći nasititi ni trbuha napuniti, jer se o to spotakoše na grijeh. 20Uzoholiše se zbog divnoga nakita svojega; od njega napraviše kumire - grozote i gadosti svoje: zato im ga pretvorih u izmet. 21Dat ću ga u ruke tuđincima da oplijene, razgrabe i oskvrnu. 22Odvratit ću od njih lice svoje: i neka se samo oskvrnjuje moja dragocjenost, neka u nju uđu provalnici i neka je oskvrnu! 23Spremaj lance, jer je zemlja puna krvi i zločina koji zaslužuju smrt i grad prepun nasilja! 24Zato ću dovesti najgore narode da baštine njihove domove. Slomit ću oholost nasilnika, i svetišta njihova bit će oskvrnjena. 25Dolazi tjeskoba! Tražit će mir, a mira biti neće! 26Dolazit će nevolja za nevoljom, jedna zla vijest za drugom! I tražit će se viđenje u proroka; u svećenika neće više biti Zakona ni u starješina savjeta! 27Kralj će protužiti, a kneza će spopasti užas i ruke će puku zadrhtati, jer ću ih nagraditi prema putovima njihovim i sudit ću im prema sudovima njihovim. I znat će da sam ja Jahve."
Opačine Jeruzalema
Ez 8.
Godine šeste, šestoga mjeseca, petoga dana, dok sjeđah u svojoj kući, a preda mnom starješine judejske, spusti se na me ruka Jahvina.
    2Pogledah, i gle: tu kao neki čovjek; od njegovih kao bokova naniže oganj, a od njegovih kao bokova naviše bljeskanje, nešto poput usijane kovine. 3Ispruži nešto nalik na ruku i uhvati me za kosu na glavi. Uto me duh podiže između zemlje i neba i ponese me u božanskome viđenju u Jeruzalem, na ulaz unutrašnjih vrata, što su okrenuta prema sjeveru gdje stoji kumir, ljubomora koja izaziva ljubomoru. 4I gle, ondje bijaše Slava Boga Izraelova, kao što je vidjeh u dolini. 5I reče mi: "Sine čovječji, podigni oči prema sjeveru!" I podigoh oči prema sjeveru. I gle, kumir, ljubomora, bijaše i na sjeveru, kraj vrata žrtvenika, na strani prema ulazu.
    6I reče mi: "Sine čovječji, vidiš li što oni ovdje čine? Velike su to gnusobe što ih dom Izraelov ovdje čini, samo da me udalji iz mojega Svetišta. A vidjet ćeš i gorih gnusoba!" 7I povede me do vrata predvorja. Pogledah, i gle: u zidu pukotina. 8I reče mi: "Sine čovječji, probij taj zid!" Probih zid, a ono - ulaz! 9I reče mi: "Uđi i pogledaj strahovite gadosti što se ovdje čine!" 10Uđoh i pogledah. I gle, svakojake slike gmazova i gnusnih životinja - sve kumiri doma Izraelova, našarani na zidu, svuda uokolo. 11A pred tim kumirima sedamdesetorica ljudi od starješina doma Izraelova, i među njima i Šafanov sin Jaazanija. I svakome od njih u ruci kadionica iz koje se podiže oblak kada miomirisnoga.
    12I reče mi: "Sine čovječji, vidiš li što u toj tami rade starješine doma Izraelova, svatko u svojoj oslikanoj komori? I još govore: Jahve nas ne vidi jer je Jahve napustio zemlju!" 13I reče mi još: "A vidjet ćeš i gorih gnusoba što se ovdje čine!" 14I povede me do vrata Doma Jahvina što su okrenuta prema sjeveru. I gle, ondje sjeđahu žene i oplakivahu Tamuza. 15I reče mi: "Vidiš li, sine čovječji? A vidjet ćeš i gorih gnusoba od ovih!" 16I povede me u unutrašnje predvorje Doma Jahvina. Ondje, na ulazu u Hekal Jahvin, između trijema i žrtvenika, bijaše oko dvadeset i pet ljudi, okrenutih leđima Hekalu Jahvinu, a licem prema istoku, i ondje se prema istoku klanjahu suncu.
    17I reče mi: "Vidiš li to, sine čovječji? Malo li je domu Judinu svih ovih gnusoba što ih ovdje čine, nego mi još zemlju pune i nasiljem, i ponovo me izazivaju i granama pred nosom mašu? 18Zato ću i ja sada postupiti s njima jarosno i oči se moje više neće sažaliti i neću im se smilovati. I kad stanu iza glasa vikati na moje uši, neću ih uslišiti."
Kazna
Ez 9.
Tada zagrmje na moje uši i reče: "Kazne grada! Priđite svaka sa svojim zatornim oružjem u ruci!" 2I gle, dođoše šestorica ljudi s gornjih vrata, što su okrenuta k sjeveru, svaki sa svojim zatornim oružjem u ruci. Među njima bijaše i jedan odjeven u lan, s pisarskim priborom za pojasom. Uđoše oni i stadoše uz tučani žrtvenik. 3A Slava Boga Izraelova vinu se s kerubina, nad kojima lebdijaše, prema pragu Doma.
    I pozva čovjeka odjevena u lan, koji imaše za pojasom pisarski pribor, 4te mu reče: "Prođi gradom Jeruzalemom i znakom 'tau' obilježi čela sviju koji tuguju i plaču zbog gnusoba što se u njemu čine!" 5A drugima reče na moje uši: "Pođite za njim gradom i ubijajte bez milosrđa. Oči vaše neka se ne sažale i nemajte smilovanja. 6Pobijte starce, mladiće, djevojke, djecu i žene; istrijebite ih sve do posljednjega. Ali na kome bude znak 'tau', njega ne dirajte. Počnite od mojega Svetišta!" I oni počeše od starješina koji stajahu pred Domom. 7I reče im: "Oskvrnite Dom moj i napunite mu predvorje truplima! Krenite!" I oni iziđoše te zaredaše ubijati gradom.
    8Dok su oni klali, ja ostadoh, bacih se ničice i zavapih: "Jao, Jahve Gospode! Zar ćeš zaista uništiti sve što preostade od Izraela da iskališ svoj gnjev nad Jeruzalemom?" 9Reče mi: "Veoma je veliko bezakonje doma Izraelova i doma Judina; zemlja je puna krvi, a grad krcat zločina. Govore: 'Jahve je ostavio zemlju! Ne vidi Jahve!' 10I zato se moje oči neće sažaliti i neću im se smilovati: djela ću im njihova oboriti na glavu!" 11I gle, čovjek odjeven u lan, koji imaše za pojasom pisarski pribor, javi vijesti: "Učinih kako si mi zapovjedio!"
Ez 10.
Pogledah, i gle: na svodu nad glavama kreubina pojavi se nešto kao kamen safir, kao nekakvo prijestolje. 2I prozbori čovjeku odjevenom u lan: "Uđi među točkove pod kerubinima, uzmi pune pregršti žeravice između kerubina i prospi je nad gradom!" - I on na moje oči uđe među kerubine. 3A kerubini stajahu s desne strane Doma kad čovjek uđe među njih. I oblak ispuni sve unutrašnje predvorje, 4a Slava Jahvina vinu se s kerubina prema pragu Doma. Dom se ispuni oblakom, a predvorje napuni svjetlost Slave Jahvine. 5Huka kerubinskih krila razliježe se do vanjskoga predvorja, kao kad zagrmi glas Svevišnjega.
    6A kad on zapovjedi čovjeku odjevenom u lan: "Uzmi ognja između točkova što su pod kerubinima", čovjek uđe i stade kraj točkova. 7Jedan kerubin pruži ruku prema ognju što bijaše među kerubinima, uze ga i stavi u ruke čovjeku odjevenom u lan. On ga primi i iziđe. 8A ispod kerubinskih krila ukaza se nešto kao ruka čovječja. 9Pogledah, i gle: uz kerubine četiri točka, po jedan uza svakoga. A točkovi bijahu nalik na kamen krizolit; 10sva četiri istog oblika i kao da je jedan točak u drugome. 11U kretanju mogahu ići u sva četiri smjera, sve bez zakretanja. Kamo bi se glava usmjerila, onamo bi krenuli, a da se, krećući se, nisu morali okretati. 12Cijelo tijelo u kerubina - leđa, ruke, krila i sva četiri točka njihova - sve im bijaše posvud naokolo puno očiju.
    13A točkovi, koliko sam čuo, zvahu se "Kovitlac". 14Svaki imaše po četiri lica: lice prvoga kerubinsko, lice drugoga čovječje, a u trećega lice lavlje, u četvrtoga orlovsko. 15Tada se kerubini podigoše u visine. Bijahu to ista bića što ih vidjeh na rijeci Kebaru. 16Kad bi kerubini krenuli, krenuli bi i točkovi uz njih, kad bi kerubini krilima mahnuli da se od zemlje podignu, točkovi se ne bi od njih odmicali. 17Kad bi se zaustavili, i točkovi bi stali; a kad bi se sa zemlje podigli, i točkovi se podizahu, jer duh bića bijaše u njima.
Slava Jahvina napušta Hram
    18Uto se Slava Jahvina vinu s praga Doma i stade nad kerubinima. 19Tada kerubini raširiše krila i podigoše se sa zemlje pred mojim očima. A kad oni krenuše, i točkovi za njima krenuše. I zaustaviše se nad istočnim vratima Doma Jahvina, a Slava Boga Izraelova bijaše nad njima. 20Bijahu to ista bića što ih vidjeh pred Bogom Izraelovim na rijeci Kebaru. I tako spoznah da ono bijahu kerubini. 21U svakoga po četiri lica i po četiri krila, a pod krilima nešto kao ruka čovječja. 22Lica im ista kao ona što ih vidjeh na rijeci Kebaru. I svako se naprijed kretaše.
Prispodoba o kotlu i mesu
Ez 11.
Tada se duh podiže i ponese me do istočnih vrata Doma Jahvina, što su okrenuta k istoku. I gle: na ulazu vrata dvadeset i pet ljudi, među kojima vidjeh i Jaazaniju, sina Azurova, i Pelatju, sina Benajina, knezove narodne. 2I reče mi: "Sine čovječji, evo ljudi koji smišljaju opačine i koji u ovom gradu daju zle savjete: 3'Nije li čas da gradimo domove? Ovaj je grad kotao, a mi smo meso.' 4Zato prorokuj protiv njih, prorokuj, sine čovječji!"
    5I duh Jahvin siđe nada me i kaza mi: "Reci: Ovako veli Jahve Gospod: 'Ne govoriš li tako, dome Izraelov? Ali ja poznajem misli vašega srca! 6Množite ubojstva u ovome gradu i njegove ulice punite truplima.' 7Zato ovako govori Jahve Gospod: 'Oni koje vi probodoste i razbacaste po gradu - oni su meso, a grad je kotao. Zato ću vas ja izvesti sada iz njega. 8Od mača strahujete, i mač ću na vas dovesti - riječ je Jahve Gospoda! 9Izvest ću vas iz grada i predati vas u ruke tuđincima, i sud ću svoj izvršiti nad vama: 10od mača ćete pasti! Na međi Izraelovoj sudit ću vam, i tada ćete znati da sam ja Jahve! 11A ovaj grad više vam neće biti kotao i vi nećete biti meso njegovo. Na međi Izraelovoj sudit ću vam, 12i tada ćete znati da sam ja Jahve po čijim uredbama ne živjeste i čijih zakona ne izvršavaste, nego živjeste po zakonima okolnih naroda!'"
    13Dok ja tako prorokovah, umrije Pelatja, sin Benajin. I ja padoh ničice te zavapih iz svega glasa: "Jao, Jahve Gospode, zar ćeš doista uništiti sav Ostatak doma Izraelova?" 14I dođe mi riječ Jahvina:
Novi savez obećan izgnanicima
    15"Sine čovječji, tvojoj braći, i tvojim rođacima, i svem domu Izraelovu Jeruzalemci govore: 'Daleko ste od Jahve! Nama je ova zemlja dana u posjed!' 16Zato im reci: Ovako govori Jahve Gospod: 'Ako ih i odagnah među daleke narode, ako ih i rasprših po zemljama, ja ću im sam uskoro biti Svetište u zemljama u kojima se nalaze.' 17Stoga im reci: Ovako govori Jahve Gospod: 'Sabrat ću vas iz naroda, vratit ću vas iz zemalja u kojima ste bili raspršeni i dat ću vam opet zemlju Izraelovu! 18I kad se u nju vrate, istrijebit će iz nje sve grozote i gadosti. 19I ja ću im dati novo srce i nov ću duh udahnuti u njih: iščupat ću iz njih njihovo kameno srce i stavit ću u njih srce od mesa, 20da hode po mojim naredbama i da čuvaju i vrše sve moje zakone. I bit će oni moj narod, a ja Bog njihov! 21A onima kojima srce hodi za grozotama i gadostima oborit ću na glavu njihov put' - riječ je Jahve Gospoda."
Slava Jahvina ostavlja Jeruzalem
    22Kerubini podigoše krila i točkovi se digoše za njima, a Slava Boga Izraelova lebdijaše nad njima. 23Slava se Jahvina vinu iz grada i zaustavi se na gori, istočno od grada. 24A mene duh podiže i ponese duhom Božjim k izgnanicima u zemlju kaldejsku. I iščeznu viđenje koje gledah. 25I pripovjedih izgnanicima sve što mi Jahve bijaše objavio.
Prorok oponaša izgnanstvo
Ez 12.
Opet mi dođe riječ Jahvina: 2"Sine čovječji! Ti boraviš u rodu odmetničkom koji ima oči, a ne vidi, uši ima, a ne čuje, jer su rod odmetnički. 3Zato, sine čovječji, spremi izgnanički zavežljaj i njima na oči obdan se seli: seli se iz svojega mjesta u drugo, ne bi li uvidjeli da su rod odmetnički. 4Obdan, njima na oči, iznesi zavežljaj, zavežljaj izgnanički, a iziđi obnoć na njihove oči kao što se odlazi u izgnanstvo. 5Njima na oči prokopaj zid i kroza nj izađi. 6I njima na oči vrgni zavežljaj na ramena i po mrkloj noći iziđi. Pokrij lice da ne vidiš zemlju, jer te postavih kao znamenje domu Izraelovu!"
    7Učinih kako mi bijaše zapovjeđeno: obdan iznesoh zavežljaj, zavežljaj izgnanički, a obnoć prokopah zid rukama i njima na oči po mrkloj noći vrgoh zavežljaj na ramena. 8Ujutro mi dođe riječ Jahvina: 9"Sine čovječji, zapita li te dom Izraelov, dom odmetnički: 'Što to radiš?' 10ti mu reci: 'Ovako govori Jahve Gospod! Ovo je proroštvo knezu jeruzalemskom i svemu domu Izraelovu koji je u Jeruzalemu.' 11Reci: 'Ja sam vam znamenje! Kako ja uradih, tako će biti njima: svi ćete se morati seliti u izgnanstvo! 12Knez njihov morat će vrći zavežljaj na ramena i po mrkloj noći izaći. Prokopat će zid da izađe kroza nj i lice će pokriti rukama da očima ne vidi zemlje. 13Ja ću mu razapeti mrežu, i uhvatit će se u moju zamku, i odvest ću ga u Babilon, u zemlju kaldejsku. Ali je on neće ugledati i ondje će život ostaviti. 14A sve one oko njega, pomagače i čete, raspršit ću u sve vjetrove i svoj mač ću trgnuti na njih. 15A kad ih raspršim među narode i rasijem po zemljama, znat će da sam ja Jahve. 16Ipak, ostavit ću nekolicinu koji će umaći maču, gladi i kugi, da među narodima kamo prispiju pripovijedaju svoje gadosti; neka se zna da sam ja Jahve.'"
    17I dođe mi riječ Jahvina: 18"Sine čovječji, jedi kruha zabrinuto i pij vode sa zebnjom i sa strepnjom! 19I reci puku zemlje: 'Ovako govori Jahve Gospod Jeruzalemcima u zemlji Izraelovoj: Zabrinuto će jesti kruha i sa strepnjom piti vode, jer će im zemlja opustjeti i ostat će bez igdje ičega s bezakonja žitelja svojih. 20I svi gradovi, sada napučeni, bit će poharani, a sva zemlja opustošena. I znat će da sam ja Jahve!'"
Govorkanja u narodu
    21I dođe mi riječ Jahvina: 22"Sine čovječji, kakve su vam to priče o zemlji Izraelovoj? Govori se: 'Gle, prolaze dani, a od proroštva ništa!' 23Zato im reci: Ovako govori Jahve Gospod: 'Dokončat ću te priče i neće se više ponavljati u Izraelu.' Reci im: 'Bliže se već dani i sva će se proroštva moja ispuniti! 24Jer neće više biti u domu Izraelovu varavih viđenja, ni lažnih proroštava kojima ljude bijahu zavodili. 25Jer što ja, Jahve Gospod, govorim, to će i biti, i riječ se neće odgoditi! Da! Još za vaših dana, rode odmetnički, riječ ću izgovoriti i izvršiti.' Tako govori Jahve Gospod!"
    26I dođe mi riječ Jahvina: 27"Sine čovječji! Evo što se govori u domu Izraelovu: 'Viđenje što ga ovaj ugleda za dane je daleke! Prorokuje za daleka vremena!' 28Zato im reci: Ovako govori Jahve Gospod: 'Nijedna riječ moja neće se više odgoditi! Što rekoh, rečeno je, i sve će se ispuniti!' - riječ je Jahve Gospoda."
Protiv lažnih proroka
Ez 13.
I opet mi dođe riječ Jahvina: 2"Sine čovječji! Prorokuj protiv onih koji se grade prorocima u Izraelu! 3Reci tim prorocima koji prorokuju po svojoj glavi: 'Čujte riječ Jahvinu! Ovako govori Jahve Gospod: Jao prorocima bezumnim koji duh svoj slijede a ništa ne vide! 4Ti su tvoji proroci, Izraele, kao lisice usred ruševina. 5Vi se ne popeste na proboje i ne zidaste zida oko doma Izraelova da se održi u boju u dan Jahvin. 6Viđenja su njihova isprazna, i lažna su njihova proricanja. Govore 'Riječ Jahvina!' - a Jahve ih nije poslao. I još očekuju da će im se riječi ispuniti. 7Zar ne vidite da su vam viđenja isprazna i da su vam lažna proricanja kad govorite 'Riječ Jahvina!' - a ja nisam govorio.'
    8Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Zato što govorite isprazno i laž vidite, evo me protiv vas' - riječ je Jahve Gospoda! 9Evo, ruka moja bit će protiv proroka koji vide isprazno i laž proriču: neće više biti u zboru mojega naroda, neće biti upisani u knjigu doma Izraelova, nikad više neće stupiti na tlo Izraelovo! I znat će da sam ja Jahve Gospod! 10Jer narod moj obmanjuju govoreći 'Mir' kad mira nema. I dok jedni hoće da se zid utvrdi, oni hoće da se samo ožbuka. 11Reci onima koji hoće da se samo ožbuka: 'Past će!' Udarit će silan pljusak, oborit ću na nj grad kao kamenje, bjesnjet će olujni vihori. 12Evo, zid će pasti! Neće li vas tada pitati: 'Gdje vam je sada žbuka kojom ste ga ožbukali?'
    13Zato ovako govori Jahve Gospod: 'U svojoj jarosti razbjesnit ću olujne vihore, u srdžbi ću svojoj udariti silnim pljuskom da ga zatrem, u gnjevu ću na nj oboriti grad kao kamenje. 14Obalit ću zid što ga vi žbukom ožbukaste, na zemlju ću ga oboriti da mu se razgole temelji. Past će zid, i vi ćete pod njim izginuti! Tada ćete znati da sam ja Jahve! 15Tako ću iskaliti gnjev nad zidom i nad onima koji ga žbukom ožbukaše. A vama ću reći: Nema više zida! Nema onih koji ga žbukom ožbukaše. 16Nema izraelskih proroka koji Jeruzalemu proricahu i koji mu mir vidješe kad mira ne bijaše.' Tako govori Jahve Gospod."
Protiv lažnih proročica
    17"Sine čovječji, okreni lice protiv kćeri svojega naroda koje prorokuju po svojoj glavi! Prorokuj protiv njih: 18Ovako govori Jahve Gospod: 'Jao onima koje vezu poveze za svačije ruke i koje prave prijevjese za glave svake veličine da ulove duše! Mislite li uloviti sve duše mojega naroda a svoje duše sačuvati žive? 19Obeščašćujete me pred mojim narodom za šaku ječma, za zalogaj kruha, ubijajući duše koje ne bi trebale da umru, a spasavajući one koje ne bi trebale da žive; i obmanjujete tako narod moj koji rado sluša vaše laži.'
    20Zato ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me protiv vaših poveza kojima lovite duše kao ptice! Rastrgat ću sve to na vašim rukama i oslobodit ću duše koje time hvatate kao ptice! 21Poderat ću vaše prijevjese i oslobodit ću svoj narod da ne bude više plijen vaših ruku. I znat ćete da sam ja Jahve! 22Jer vi lažju ražalostiste srce pravednika, koje ja ražalostiti ne htjedoh, a okrijepiste ruke bezbožnika da se ne obrati od zla puta bezbožničkog pa da život spasi. 23Zato nećete više vidjeti isprazno niti ćete laž proricati: ja ću osloboditi narod svoj iz vaših ruku. I znat ćete da sam ja Jahve!'"
Protiv idolopoklonstva
Ez 14.
Uto k meni dođoše neki od starješina Izraelovih i sjedoše preda me. 2I dođe mi riječ Jahvina: 3"Sine čovječji! Ti ljudi nose kumire u srcu i upiru oči u ono što ih na grijeh potiče. Pa zar da trpim da u mene traže savjeta? 4Zato im reci: Ovako govori Jahve Gospod: 'Tko god iz doma Izraelova nosi u srcu kumire i upire oči u ono što ga na grijeh potiče, a dolazi k proroku, ja, Jahve, odgovorit ću mu prema mnoštvu njegovih kumira, 5da uhvatim za srce dom Izraelov koji se zbog idola svojih odmetnu od mene.'
    6Zato reci domu Izraelovu: Ovako govori Jahve Gospod: 'Obratite se, odvratite se od kumira svojih! Odvratite lice od gnusoba svojih! 7Jer tko se god iz doma Izraelova i od došljaka koji se nastaniše u Izraelu odmetne od mene i u srcu nosi kumire i upire oči u ono što ga potiče na grijeh, pa unatoč tome dođe k proroku da preko njega u mene traži savjeta, njemu ću ja, Jahve, sam odgovoriti; 8okrenut ću se protiv njega i učinit ću od njega poslovičan primjer: iskorijenit ću ga iz svojega naroda! I znat ćete da sam ja Jahve.
    9Ako li se prorok dadne zavesti i progovori, bilo bi to kao da sam ja, Jahve, zaveo toga proroka: ruku ću podići na njega i iskorijenit ću ga iz svojega naroda izraelskoga. 10Obojica će podjednako snositi grijeh svoj: grijeh prorokov jednak je grijehu onoga koji je u njega tražio savjeta. 11I tako se dom Izraelov više neće odmetati od mene i neće se više kaljati svojim opačinama: on će biti narod moj, a ja ću biti njegov Bog' - riječ je Jahve Gospoda."
Osobna odgovornost
    12I dođe mi riječ Jahvina: 13"Sine čovječji, zgriješi li koja zemlja protiv mene nevjerom i ja podignem ruku na nju te joj uništim i posljednju pričuvu kruha i pustim na nju glad da zatrem u njoj sve ljude i stoku; 14preostanu li u njoj samo tri čovjeka - Noa, Daniel i Job - ti će se svojom pravednošću spasiti - riječ je Jahve Gospoda. 15Također, ako na tu zemlju pustim divlje zvijeri da joj djecu unište a nju pretvore u pustinju, kojom se zbog zvijeri više nitko neće usuditi proći; 16preostanu li u njoj samo ta tri čovjeka, života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - oni neće spasiti ni sinova ni kćeri nego samo sebe, a zemlja će njihova postati prava pustinja. 17Ili, ako ja trgnem mač na tu zemlju govoreći: 'Maču, prođi ovom zemljom!' da istrijebim u njoj sve ljude i stoku, 18a u njoj se nađu samo ona tri čovjeka, života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - oni neće spasiti ni sinova ni kćeri nego samo sebe. 19Ili, ako ja pošaljem na tu zemlju kugu te izlijem na nju gnjev i pokolj da zatrem u njoj sve ljude i stoku, 20a u njoj preostanu samo ona tri čovjeka, Noa, Daniel i Job, života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - oni neće spasiti ni sinova ni kćeri nego samo sebe svojom pravednošću."
    21Ovako govori Jahve Gospod: "Ipak, ako na Jeruzalem pustim sva svoja četiri ljuta biča - mač, glad, divlju zvjerad i kugu - da zatrem u njemu sve ljude i stoku, 22u njemu će ipak preživjeti Ostatak koji će spasiti sinove i kćeri. I evo, oni će doći k vama da vidite njihovo vladanje i njihova djela i da se utješite, jer ćete upoznati: što god poduzeh protiv Jeruzalema, ne učinih bez razloga. 23Da, kad vidite njihovo vladanje i njihova djela, utješit ćete se, jer ćete upoznati da ne učinih bez razloga što god poduzeh protiv Jeruzalema - riječ je Jahve Gospoda."
Prispodoba o vinovoj lozi
Ez 15.
I dođe mi riječ Jahvina:2"Sine čovječji! U čemu je
            trs loze bolji
        od drugih šumskih drveta?3Služi li da se od njega štogod načini?
        Djelja li se od njega klin
            da se o njega što objesi?4Gle, baca se u oganj da izgori:
        kad mu oganj sažeže oba kraja
            i sredinu spali,
        može li još čemu poslužiti?5Eto, ni onda kad bijaše čitav
        ništa se od njega ne mogaše
            načiniti.
        Pa kako će, dakle, čemu poslužiti
            kad ga plamen sažga?"
    6Zato ovako govori Jahve Gospod:
    "Kao što sam trs loze,
            među drugim drvetima,
        bacio u oganj da izgori,
        tako ću postupati
            i s Jeruzalemcima!7Upravit ću lice svoje na njih,
        i kada se iz jednog ognja izbave,
        drugi će ih proždrijeti.
    I spoznat ćete da sam ja Jahve
        kad lice svoje upravim na njih8i svu im zemlju opustošim
        jer mi bijahu nevjerni! -
        riječ je Jahve Gospoda."
Povijest Izraela u slici: Jeruzalem - nevjerna zaručnica
Ez 16.
I dođe mi riječ Jahvina: 2Sine čovječji! Pokaži Jeruzalemu sve gadosti njegove! 3Reci: Ovako Jahve Gospod govori Jeruzalemu, nevjernici: 'Podrijetlom i rodom iz zemlje si kanaanske, otac ti Amorejac, mati Hetitkinja. 4Kad si svijet ugledala, na dan rođenja tvojega pupka ti ne odrezaše niti te vodom opraše da te očiste; solju te ne osoliše niti te povojima poviše. 5Nijedno se oko na te ne sažali niti se tko smilova da ti to učini, nego te na dan rođenja tvojega gadnu baciše napolje.
    6A ja prođoh kraj tebe i vidjeh gdje se koprcaš u krvi. I rekoh ti dok si još u krvi bila: 'Živi!' U krvi ti tvojoj rekoh: 'Živi! 7Razrasti se kao izdanak u polju!' I umnožih te, i ti se razraste i velika postade, i dođe vrijeme da sazreš. Dojke ti se raspupale, kosa ti narasla, ali si još gola i naga bila. 8Prođoh kraj tebe i u te se zagledah: i gle, dob tvoja - dob je ljubavi!
    Raširih na te skute svoje i pokrih ti golotinju. Prisegoh ti i sklopih Savez s tobom - riječ je Jahve Gospoda - i ti moja postade. 9Okupah te u vodi, krv saprah s tebe i uljem te pomazah. 10Obukoh te u šarene haljine, na noge ti obuh sandale od fine kože; opasah te bezom i pokrih te prijevjesom svilenim. 11Uresih te nakitima: na ruke ti stavih narukvice, oko vrata ogrlice; 12prstenom ti nos uresih, uši naušnicama, a glavu ti ovjenčah vijencem najljepšim. 13I tako se sva u srebru i zlatu pojavi, u haljini od beza, svilom izvezenoj. Za hranu ti dadoh najfinije brašno, med i ulje. Bila si tako lijepa, prelijepa, za kraljicu podobna!
    14Glas o ljepoti tvojoj puče među narodima, jer ti bijaše tako lijepa u nakitu mojem što ga djenuh na tebe - riječ je Jahve Gospoda. 15Ali te ljepota tvoja zanijela, zbog glasa se svojega bludu podade: blud si svoj nudila obilno svakom prolazniku, njegova si bila. 16Od haljina si svojih šarene uzvišice pravila i na njima se bludu odavala ... 17I nakite uze zlatne i srebrne, kojima te ja bijah uresio, i od njih načini sebi muške likove da s njima bludničiš. 18Uze šarene, vezene haljine da njima odjeneš kumire svoje i njima si prinosila moje ulje i moj kad. 19A hranu što ti je dadoh - najfinije brašno, med i ulje kojima te hranjah - pred njih si stavljala na ugodan miris. Da, tako to bijaše - riječ je Jahve Gospoda! 20Sinove si svoje i kćeri uzimala koje meni porodi i njima ih za hranu klala. Malo ti bijaše tvoga bludničenja, 21pa si čak i djecu moju davala da se njima na čast kroz oganj provedu! 22U svim tim gnusobama i bludu svojemu ne spomenu se dana mladosti svoje, kad si se gola i naga u krvi svojoj koprcala.
    23I povrh svega zla - Jao! Jao! riječ je Jahve Gospoda - 24sagradi sebi humke, posvud diže uzvišice. 25Na svim raskršćima podiže uzvišice i na njima blatiš svoju ljepotu, nudiš se svakom prolazniku množeć' svoje bludničenje. 26Bludu se podade sa sinovima Egipta, snažna tijela, bludničenje si množila da me razjariš. 27Zato, evo, ruku digoh na te, smanjivši ti obrok hrane i predavši te bijesu tvojih mrziteljica, kćeri filistejskih, koje se stide sramotnoga tvojeg vladanja. 28Tjerala si blud i sa sinovima Asira i nisi se zasitila; i s njima si blud tjerala, ali se nisi zasitila. 29Umnožila si bludničenje svoje i sa zemljom kanaanskom, sa zemljom kaldejskom, ali se ni onda nisi zasitila.
    30O, kako li slabo bijaše tvoje srce - riječ je Jahve Gospoda - kad činjaše ono što rade bludnice najrazvratnije. 31Na svim raskrsnicama humak sebi podiže, posvuda sagradi sebi uzvišice. Ali ne kao druge bludnice, jer si prezirala plaću bludničku, 32nego kao preljubnica: mjesto muža, strance si primala. 33Svima se bludnicama plaća, a ti si sama ljubavnike svoje plaćala i još si ih u bludnosti svojoj darovima mamila da ti dođu odasvuda. 34Ti bijaše bludnica kakvih nema: nitko za tobom nije trčao da s tobom blud provodi, nego si sama davala plaću bludničku, a nisu je tebi plaćali. Toliko si bila opaka!
    35Stoga, razvratnice, čuj riječ Jahvinu: 36Ovako govori Jahve Gospod: Jer si svlačila svoju sramotu i u bludu golotinju otkrivala pred svima svojim ljubavnicima i gnusnim kumirima, i zbog krvi svojih sinova što si ih njima prinosila, 37evo, skupit ću sve tvoje ljubavnike s kojima si se naslađivala, sve koje si voljela i koje si mrzila, skupit ću ih odasvud protiv tebe i razotkriti im tvoju golotinju, neka vide sramotu tvoju. 38Sudit ću ti kao što se sudi preljubnicama i krvnicama i predati te bijesu njihovu. 39Predat ću te u ruke njihove da poruše tvoje humke, da razore uzvišice tvoje. I zderat će sa tebe haljine, oteti nakit i ostaviti te golu, sasvim nagu. 40A zatim će na te dovesti svjetinu da te kamenuje i da te sasiječe mačevima. 41Kuće će ti ognjem spaliti i naočigled svim ženama izvršiti pravdu nad tobom. Tako ću dokrajčiti tvoje bludničenje, nećeš više davati plaću bludničku. 42Iskalit ću gnjev svoj nad tobom i povući ću svoju ljubomoru od tebe. Smirit ću se i neću se više gnjeviti. 43I jer se ne spomenu svoje mladosti, već me svim tim izazivaše, oborit ću ti na glavu sve postupke tvoje - riječ je Jahve Gospoda: nećeš više dodavati bestidnosti na sve svoje gadosti!
    44I sastavljač poslovica narugat će ti se poslovicom: 'Kakva mati, takva kći.' 45Prava si kći svoje matere, koja ostavi muža i djecu; sestra si sestara svojih, koje ostaviše muževe svoje i djecu: Hetitkinja vam mati bijaše, otac Amorejac: 46Samarija, sestra tvoja starija, sa svojim kćerima tebi slijeva stoji; Sodoma, tvoja mlađa sestra, sa kćerima svojim zdesna ti stoji. 47A ti ne samo da si njihovim putem hodila i činila njihove gadosti - to bi tebi bilo premalo - već bijaše od njih pokvarenija na svojim putovima. 48Života mi mojega - riječ je Jahve Gospoda - tvoja sestra Sodoma sa svojim kćerima ne učini što si ti počinila zajedno sa kćerima svojim.
    49Evo opačina sestre tvoje Sodome: gizdavo, u izobilju kruha i bezbrižno življaše ona i kćeri njezine, a sirotinju i bijednike ne pomagahu. 50Uzoholiše se i gadosti pred očima mojim činjahu, i zato ih zatrijeh, kao što vidje! 51A sestra ti Samarija ne počini ni polovicu grijeha tvojih, i tako ti počini više gadosti nego one obje zajedno, opravdavši sestre svoje svojim gadostima. 52Zato snosi sad sramotu grijeha kojima si sestre svoje opravdala; zbog grijeha kojima se više od njih nagrdi, one izađoše pravednije. Postidi se, dakle, i snosi sramotu svoju kojom sestre opravda.
    53A ja ću okrenuti udes njihov, udes Sodome i kćeri njenih, udes Samarije i kćeri njenih; i tvoj ću udes okrenuti među njima, 54da snosiš sramotu svoju i da se postidiš za sve što si počinila, njima na utjehu. 55Sestra tvoja Sodoma i kćeri njene vratit će se u stanje prijašnje; sestra tvoja Samarija i kćeri njene vratit će se u stanje prijašnje; ali i ti i kćeri tvoje vratit ćete se u stanje prijašnje. 56Zar se nije spominjala sestra tvoja Sodoma dok ti bijaše ponosita, 57prije negoli se golotinja tvoja otkrila? Budi sada za ruglo kćerima edomskim, susjedama njenim i kćerima filistejskim koje ti se sa svih strana rugaju. 58Snosi, dakle, svoju sramotu i svoje gadosti - riječ je Jahve Gospoda!'
    59Jer ovako govori Jahve Gospod: 'Postupit ću s tobom onako kako ti učini kad pogazi zakletvu i raskinu Savez. 60Ali ću se ja ipak spomenuti svojega Saveza s tobom što ga sklopih u dane mladosti tvoje i uspostavit ću s tobom Savez vječan. 61I ti ćeš se opomenuti svojih putova i postidjet ćeš se kad primiš svoje sestre, stariju i mlađu, koje ću ti dati za kćeri, ali ne snagom tvog Saveza. 62Sklopit ću s tobom savez svoj i znat ćeš da sam ja Jahve, 63da se opomeneš i da se postidiš i da od sramote više ne otvoriš usta kad ti oprostim sve što učini! To je riječ Jahve Gospoda.'"
Prispodoba s orlom
Ez 17.
Dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, smisli zagonetku i iznesi prispodobu domu Izraelovu! Reci: 3'Ovako govori Jahve Gospod:
    Velik orao, velikih krila,
        duga perja,
        gusta, šarena paperja,
    doletje na Libanon
        i zgrabi cedrov vrh;4odlomi mu najvišu grančicu,
        odnese je u zemlju trgovaca
        i spusti je u grad prodavača.5Onda uze izdanak iz zemlje,
        u plodnu ga njivu posadi,
    kraj obilnih voda stavi,
        kao vrbu usadi.6Izdanak proklija,
        bujan izbi čokot,
        onizak izraste,
    mladice mu k orlu segnuše,
        a pod njim mu žilje bješe;
    u bujan se razvi čokot,
        potjera izdanke,
        mladice razgrana.7Bijaše i drugi orao,
        velik i velikih krila,
        gusta perja.
    I gle, čokot k njemu žilje pruži,
        k njemu upravi grančice svoje
    da ga natapa
        bolje od tla u koje bi zasađen.8Na plodnoj njivi,
        kraj obilnih voda,
        bješe zasađen:
    mogao je tjerat' mladice,
        uroditi rodom,
        k'o veličanstveni trs izrasti.'9Reci: 'Ovako govori Jahve Gospod:
        Hoće l' uspijevati?
    Neće l' mu orao sve žilje izguliti?
        Neće l' mu sve plodove potrgati?
    Neće l' mu sve mladice,
        čim izbiju, sasušiti?
    Da, i bez snažne mišice,
        i bez mnoštva naroda,
        iščupat će ga iz korijena!10Gle, zasađen je! Hoće l' uspijevati?
        Čim ga takne istočnjak,
        neće l' sav usahnuti?
    Da, na lijehama iz kojih niče
        uvenut će.'"
    11Dođe mi riječ Jahvina: 12"Reci domu odmetničkome: 'Zar ne znate što ovo znači?' Reci im: 'Eto, dođe kralj babilonski u Jeruzalem, zarobi mu kralja i sve knezove, odvede ih k sebi u Babilon. 13Odvede i izdanak iz kraljevskoga koljena, sklopi s njima savez i zakletvom se obveza, pošto odvede sve mogućnike iz zemlje, 14da će kraljevstvo ostati neznatno i da se neće dizati, nego će čuvati i držati savez s njime.
    15Ali se on od njega odmetnu; poslanike uputi u Egipat, tražeći od njega konje i jaku vojsku. Hoće li uspjeti? Može li umaći onaj tko tako radi? Raskinu savez, pa da umakne? 16Života mi moga, riječ je Jahve Gospoda: jer prezre zakletvu kralja koji ga na prijestolje posadi i razvrže savez s njime, u njegovoj će zemlji umrijeti, usred Babilona! 17Svojom silnom vojskom i mnoštvom naroda faraon mu neće pomoći u boju kad onaj digne nasipe i sagradi kule opsadne da mu zatre mnogo ljudstvo. 18Prezreo je zakletvu, razvrgao savez. Da, iako ruku bijaše dao, sve to učini! Ne, neće umaći!'
    19Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Života mi moga, zakletvu što je prezre i savez što ga razvrže oborit ću na glavu njegovu! 20Mrežu ću nad njim razapeti i uhvatit će se u moju zamku, pa ću ga odvesti u Babilon i ondje mu suditi zbog nevjere kojom mi se iznevjeri. 21Cvijet vojske njegove od mača će pasti, a ostatak se raspršiti u sve vjetrove. I spoznat ćete da ja, Jahve, tako rekoh.'
    22Ovako govori Jahve Gospod:
    'S vrha cedra velikoga,
        s vrška mladih grana njegovih,
    odlomit ću grančicu
        i posadit' je na gori visokoj,
            najvišoj.23Na najvišoj gori izraelskoj
        nju ću zasaditi:
    razgranat će se ona,
        plodom uroditi.24I sve će poljsko drveće znati
        da ja sam Jahve
    koji visoko drvo ponizujem,
        a nisko uzvisujem;
    zeleno drvo sušim,
        a drvu suhu dajem da rodi.
    Ja, Jahve, rekoh i učinit ću!'"
Osobna odgovornost
Ez 18.
Dođe mi riječ Jahvina: 2"Što vam je te o Izraelu ponavljate poslovicu: 'Oci jedoše kiselo grožđe, sinovima trnu zubi!' 3Života mi moga, riječ je Jahve Gospoda: nitko od vas neće više u Izraelu ponavljati tu poslovicu; 4jer, svi su životi moji, kako život očev tako i život sinovlji. I evo, onaj koji zgriješi, taj će umrijeti.
    5Tko je pravedan i poštuje zakon i pravdu 6i ne blaguje po gorama i očiju ne podiže kumirima doma Izraelova, ne oskvrnjuje žene bližnjega svoga i ne prilazi ženi dok je nečista; 7nikomu ne nanosi nasilja, vraća što je u zalog primio i ništa ne otima; kruh svoj dijeli s gladnim, gologa odijeva, 8ne posuđuje uz dobit i ne uzima pridavka, ruku usteže od nedjela, po istini presuđuje, 9po mojim naredbama hodi i čuva moje zakone, postupajući po istini - taj je zaista pravedan i taj će živjeti, riječ je Jahve Gospoda.
    10Ali, porodi li on sina nasilnika, koji krv prolijeva ili bratu takvo što učini, 11a ne radi kao njegov roditelj, nego blaguje po gorama, oskvrnjuje ženu bližnjega; 12ubogu i bijednu nanosi nasilje, otima, ne vraća što je u zalog primio, oči podiže kumirima čineći gadosti; 13posuđuje uz dobit i uzima pridavak - ne, takav sin neće živjeti! Učinio je te gadosti i umrijet će, a krv će njegova na njega pasti.
    14A porodi li on sina koji uvidi sve grijehe što ih njegov otac počini, uvidi ih i tako više ne učini; 15ne blaguje po gorama, očiju ne podiže kumirima doma Izraelova, ne oskvrnjuje žene bližnjega; 16nikomu ne nanosi nasilja, ne prisvaja zaloga, ništa ne otima, kruh svoj dijeli s gladnim, gologa odijeva; 17ruku usteže od nedjela, ne uzima dobiti ni pridavka, vrši moje zakone i hodi po mojim naredbama - ne, taj neće umrijeti zbog grijeha očeva, on će živjeti. 18A njegov otac, koji je nemilice tlačio i pljačkao bližnjega, čineći u narodu što ne valja, zbog svojega će grijeha umrijeti.
    19Ali vi kažete: 'Zašto da sin ne snosi očev grijeh?' Zato što sin vrši zakon i pravdu, čuva i vrši sve moje naredbe, živjet će. 20Onaj koji zgriješi, taj će i umrijeti. Sin neće snositi grijeha očeva, ni otac grijeha sinovljega. Na pravedniku će biti pravda njegova, a na bezbožniku bezbožnost njegova.
    21Ako se bezbožnik odvrati od svih grijeha što ih počini, i bude čuvao sve moje naredbe i vršio zakon i pravdu, živjet će i neće umrijeti. 22Sva njegova nedjela što ih počini bit će zaboravljena: zbog pravednosti što je čini, živjet će. 23Jer, zar je meni do toga da umre bezbožnik - riječ je Jahve Gospoda - a ne da se odvrati od svojih zlih putova i da živi?
    24Ako li se pravednik odvrati od svoje pravednosti i stane činiti nepravdu i sve gadosti koje radi bezbožnik - hoće li živjeti? Sva pravedna djela koja bijaše činio zaboravit će se, a zbog svoje nevjere kojom se iznevjerio i zbog grijeha što ih počini, umrijet će. 25A vi velite: 'Put Jahvin nije pravedan!' Čuj, dome Izraelov: Moj put da nije pravedan? Nisu li vaši putovi nepravedni? 26Ako li se pravednik odvrati od svoje pravednosti i stane činiti nepravdu, pa zbog toga umre, umrijet će zbog nepravde što je počini. 27A ako se bezbožnik odvrati od svoje bezbožnosti što je bijaše činio, pa stane vršiti moj zakon i pravdu, živjet će i neće umrijeti. 28Jer je uvidio i odvratio se od svojih nedjela što ih bijaše počinio, živjet će i neće umrijeti.
    29Ali dom Izraelov kaže: 'Put Gospodnji nije pravedan!' Putovi moji da nisu pravedni, dome Izraelov? Nisu li vaši putovi nepravedni? 30Dome Izraelov, ja ću suditi svakome po njegovim putovima - riječ je Jahve Gospoda. Obratite se, dakle, i povratite od svih svojih nedjela, i grijeh vam vaš neće biti na propast! 31Odbacite od sebe sva nedjela koja ste činili i načinite sebi novo srce i nov duh! Zašto da umirete, dome Izraelov? 32Ja ne želim smrti nikoga koji umre - riječ je Jahve Gospoda. Obratite se, dakle, i živite!
Tužaljka za knezovima izraelskim
Ez 19.
A ti, sine čovječji, protuži tužaljkom za knezovima izraelskim.2Reci:
    Što bijaše tvoja mati?
        Lavica među lavovima,
    ležala je među lavićima,
        hraneći mladunčad svoju.3I othrani jedno mlado,
        koje lavom posta.
    Naučiv se plijen derati,
        stade ljude proždirati!4Narodi se protiv njega udružiše,
        lav upade u jamu njihovu,
    na lancu ga odvedoše
        u zemlju egipatsku.5A kad mati vidje
        da uzalud čeka
        i da joj nada propade,
    uze drugo mlado
        i od njega lava učini.6Živeć' tako među lavovima,
        i on lavom posta.
    Naučiv se plijen derati,
        stade ljude proždirati,7utvrde im rušiti,
        pustošiti gradove.
    Uzdrhta zemlja i sve na njoj
        od silne rike njegove.8Ali se ljudi iz okolnih mjesta
        protiv njega podigoše
    i zamke mu postaviše;
        i lav se uhvati u jamu njihovu.9Okovana u kavez ga zatvoriše,
        odvedoše kralju babilonskom,
    ondje ga u kulu zatočiše,
        da mu se više ne čuje rika
        po gorama izraelskim.10Mati tvoja bješe kao loza
        pokraj vode zasađena,
    rodna i granata
        od obilja vode!11Imala je jaku granu
        za palicu vladalačku:
    uzdiže se nad krošnju,
        naočita visinom,
        mnoštvom grančica.12Al' u gnjevu bješe iščupana
        i na zemlju bačena.
    Istočnjak joj rod sasuši:
        polomi se i uvenu
    jaka grana njezina
        i vatra je svu proguta.13U pustinju bje presađena,
        u zemlju suhu, bezvodnu.14Al' liznu oganj iz pruta njezina
        i spali joj grane i plodove!
    I nema više na njoj grane jake
        za palicu vladalačku."
        To je, evo tužaljka, i ostat će tužaljka.
Povijest nevjera Izraelovih
Ez 20.
Godine sedme, petoga mjeseca, desetoga dana, dođoše k meni neke od starješina izraelskih da se s Jahvom svjetuju. Posjedaše preda me. 2I dođe mi riječ Jahvina:
    "Sine čovječji! Govori starješinama Izraelovim! 3Reci im: Ovako govori Jahve Gospod: 'Došli ste me pitati za savjet? Života mi moga, nećete me pitati!' - riječ je Jahve Gospoda. 4Hoćeš li im suditi, hoćeš li suditi, sine čovječji? Pokaži im gadosti otaca njihovih. 5Reci im: Ovako govori Jahve Gospod: 'Onoga dana kad izabrah Izraela i ruku stavih na potomstvo doma Jakovljeva te im se objavih u zemlji egipatskoj, zakleh im se: Ja sam Jahve, Bog vaš! 6Toga im se dana rukom podignutom zakleh da ću ih izvesti iz zemlje egipatske u zemlju koju za njih izabrah, u zemlju kojom teče med i mlijeko, od svih zemalja najljepšu. 7I rekoh im: Odbacite od sebe sve gadosti što vam oči privlače i ne kaljajte se kumirima egipatskim jer - ja sam Jahve, Bog vaš!'
    8Ali se oni odvrgoše od mene i ne htjedoše me poslušati: nijedan ne odbaci gadosti koje mu oči zaniješe i ne okani se kumira egipatskih. Tad odlučih izliti gnjev svoj na njih i iskaliti srdžbu na njima u zemlji egipatskoj. 9Ali radi imena svojega - da se ne kalja na oči naroda među kojima obitavahu i pred kojima im bijah objavio da ću ih izvesti - 10izvedoh ih iz zemlje egipatske i odvedoh ih u pustinju; 11i dadoh im svoje uredbe i objavih svoje zakone, koje svatko mora vršiti da bi živio; 12dadoh im i svoje subote, kao znak između sebe i njih, neka znaju da sam ja Jahve koji ih posvećujem.
    13Ali se i u pustinji dom Izraelov odmetnu od mene: nisu hodili po mojim uredbama; odbaciše moje zakone, koje svatko mora vršiti da bi živio; subote moje oskvrnjivahu. I zato odlučih u pustinji gnjev svoj na njih izliti da ih zatrem. 14Ali ni toga ne učinih radi svojeg imena, da se ono ne kalja pred narodima kojima ih naočigled izvedoh. 15Ali im se zakleh u pustinji da ih neću uvesti u zemlju koju sam im bio dao, u zemlju kojom teče med i mlijeko, od svih zemalja najljepšu, 16jer odbaciše moje zakone, i ne hodiše po mojim uredbama, i subote moje oskvrnjivahu, a srce im iđaše za njihovim kumirima. 17Oči se moje ipak sažališe da ih ne zatrem. I tako ih u pustinji ne uništih, 18nego rekoh sinovima njihovim u pustinji: 'Ne hodite po uredbama svojih otaca, ne čuvajte zakona njihovih i ne kaljajte se kumirima njihovim! 19Ja sam Jahve, Bog vaš! Po uredbama mojim hodite, čuvajte i vršite moje zakone 20i svetkujte moje subote, neka one budu znak između mene i vas, kako bi se znalo da sam ja Jahve, Bog vaš!'
    21Ali se i sinovi odmetnuše od mene: po mojim uredbama nisu hodili i nisu čuvali ni vršili mojih zakona, koje svatko mora vršiti da bi živio, a subote su moje oskvrnjivali. I zato odlučih gnjev svoj izliti i iskaliti srdžbu svoju na njima u pustinji. 22Ali opet ruku svoju sustegoh radi svojeg imena, da se ono ne kalja pred narodima kojima ih naočigled izvedoh. 23No zakleh se u pustinji da ću ih raspršiti među narode i rasijati po zemljama, 24jer nisu vršili mojih zakona i jer prezreše moje uredbe i jer subote moje oskvrnjivahu i oči upirahu u kumire svojih otaca. 25I zato im dadoh uredbe koje ne bijahu dobre, zakone koji usmrćuju: 26da se oskvrnjuju svojim prinosima, provodeći kroz oganj svoju prvorođenčad. Htjedoh tako da ih zastrašim, neka znaju da sam ja Jahve.
    27Sine čovječji, reci domu Izraelovu: 'Ovako govori Jahve Gospod! I ovim me oci vaši još uvrijediše: nevjerom mi se iznevjeriše! 28Kad ih uvedoh u zemlju koju im se zakleh dati, gdje god bi ugledali povišen brežuljak ili stablo krošnjato, prinosili bi žrtve, donosili izazovne prinose, metali mirise ugodne, nalijevali ljevanice. 29Upitah ih: što li znači ta uzvišica na koju se penjete?' I tako osta ime 'bama', uzvišica, do dana današnjega.
    30Zato reci domu Izraelovu: 'Ovako govori Jahve Gospod: Ne kaljate li se i vi kao oci vaši, ne provodite li i vi blud s gadostima njihovim? 31Kaljate se prinoseći im darove, provodeći kroz oganj svoje sinove u čast svim kumirima svojim sve do dana današnjega. I da me onda za savjet pitaš, dome Izraelov! Života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - nećete me za savjet pitati! 32I neće se zbiti o čemu sanjate kad govorite: 'Bit ćemo kao drugi narodi, kao narodi ostalih zemalja što služe drveću i kamenju.' 33Života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - vladat ću vama rukom krepkom i mišicom uzdignutom, u svoj žestini svoje jarosti. 34Izvest ću vas iz naroda, skupiti vas iz svih zemalja u koje bijaste raspršeni rukom krepkom i mišicom uzdignutom, u svem plamu jarosti moje! 35Odvest ću vas u pustinju naroda i ondje vam licem u lice suditi! 36Kao što sudih ocima vašim u pustinji zemlje egipatske, i vama ću suditi - riječ je Jahve Gospoda! 37Provest ću vas ispod štapa svojega, podvrći vas brojenju: 38razlučit ću između vas sve koji se pobuniše i odvrgoše od mene: izvest ću ih iz zemlje u kojoj kao došljaci borave, ali - u zemlju Izraelovu nikad ući neće! I znat ćete da sam ja Jahve!'
    39'A vi, dome Izraelov' - ovako govori Jahve Gospod - 'samo idite i dalje služite svaki svom kumiru! Jednom ćete, kunem vas se, poslušati i nećete više kaljati moje sveto ime svojim prinosima i kumirima: 40na Svetoj gori mojoj, na visokoj gori Izraelovoj - riječ je Jahve Gospoda - služit će mi sav dom Izraelov, u svojoj zemlji. Ondje će mi oni omiljeti i ondje ću iskati vaše podizanice i prinose vaših prvina sa svim svetinjama. 41Omiljet ćete mi kao miris ugodan kad vas izvedem iz naroda i skupim iz zemalja u kojima bjeste rasijani. I na vama ću očitovati svetost svoju naočigled svih naroda. 42Tada ćete znati da sam ja Jahve, kada vas dovedem u zemlju Izraelovu, u zemlju koju se zakleh dati očevima vašim. 43Ondje ćete se spomenuti svih svojih putova i nedjela kojima se okaljaste: sami ćete sebi omrznuti zbog nedjela što ih počiniste. 44I tada ćete spoznati da sam ja Jahve kad, radi imena svojega, ne postupim s vama po zloći vaših putova ni po vašim pokvarenim djelima, dome Izraelov! Tako govori Jahve Gospod!'"
Jahvin mač nad Izraelom
Ez 21.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, okreni lice k jugu i prospi besjedu prema jugu te prorokuj protiv šume u kraju negepskom. 3Reci šumi negepskoj: 'Poslušaj riječ Jahvinu! Ovako govori Jahve Gospod: Evo, zapalit ću usred tebe oganj i on će proždrijeti u tebi svako drvo, zeleno i suho! Razgorjeli se oganj neće utrnuti dok sve ne izgori od sjevera do juga. 4I svi će vidjeti da sam ja, Jahve, zapalio taj oganj i neće se ugasiti.'"
    5Rekoh na to: "Jao, Jahve Gospode, ta oni će za mene reći: 'Evo opet pričalice s pričama!'"
    6I dođe mi riječ Jahvina: 7"Sine čovječji, okreni lice prema Jeruzalemu i prospi besjedu protiv njegova Svetišta i prorokuj protiv zemlje Izraelove. 8Reci zemlji Izraelovoj: 'Ovako govori Jahve Gospod: Evo me na te! Trgnut ću mač iz korica, istrijebit ću iz tebe sve - i pravedna i bezbožna! 9Da iz tebe istrijebim pravedna i bezbožna, trgnut ću evo mač iz korica na svako tijelo, od sjevera do juga. 10I svako će tijelo spoznati da sam ja, Jahve, isukao mač svoj iz korica i da ga više neću u njih vratiti! 11A ti, sine čovječji, kukaj kao da su ti sva rebra polomljena, kukaj gorko, njima na oči! 12Ako li te zapitaju: 'Što toliko kukaš?' reci im: 'Zbog vijesti koja stiže, od koje će sva srca zamrijeti i sve ruke klonuti, svaki duh biti utučen i svako koljeno klecati. Evo, dolazi, već je tu!' Tako govori Jahve Gospod."
    13I dođe mi riječ Jahvina: 14"Sine čovječji, prorokuj! Ovako govori Jahve Gospod. Reci:
    'Mač! Mač!
        Naoštren i osvjetlan!15Za klanje naoštren,
        osvjetlan da sijeva.16Osvjetlan da ga ruka prihvati,
        mač naoštren, osvjetlan
        da se stavi u ruke ubojici.17A ti, sine čovječji, plači, nariči!
        Jer, evo, mač je već na narod moj
            isukan,
        mač na izraelske knezove:
    svi su oni s mojim narodom
        maču izručeni!
        Udri se stoga u slabine!'18Dođe kušnja,
        i odbačenoga žezla više biti neće
        - riječ je Jahve Gospoda.19A ti, sine čovječji, prorokuj
        i rukama plješći.
    Neka se udvostruči,
        neka se utrostruči
    taj mač pokolja,
        mač pokolja golema
        što ih odasvud okružuje.20Da zadršću srca,
        da bude žrtava nebrojenih,
    na svaka sam vrata postavio mač,
        pripravljen da k'o munja sijeva,
        za pokolje naoštren.21Natrag! Desno!
        Naprijed! Lijevo!22I ja ću pljeskati rukama,
        iskaliti gnjev svoj na njima!
        Ja, Jahve, rekoh!"
Kralj babilonski na raskrsnici
    23I dođe mi riječ Jahvina: 24"Sine čovječji, zacrtaj dva puta kuda da pođe mač kralja babilonskoga. Neka oba puta izlaze iz iste zemlje! Na raskršću puta ka gradu stavi putokaz. 25Zacrtaj maču put da dođe u Rabat Bene Amon i u Judeju, u utvrđeni Jeruzalem. 26Jer kralj babilonski stoji na početku puta, na raspuću dvaju putova, i pita znamenja - miješa strijele, ispituje terafime i motri jetru. 27Znamenja mu u desnici kažu: na Jeruzalem; da ondje namjesti zidodere, da naredi pokolj, da podigne zidodere protiv vrata, da naspe nasip i sagradi opsadne kule. 28Ali će se njima učiniti da je znamenje lažno, jer mu se zakleše na vjernost. Ali će ih on tada podsjetiti na njihovo vjerolomstvo u koje se uloviše. 29Zato, ovako govori Jahve Gospod: 'Jer bez prestanka podsjećate na svoja bezakonja otkrivajući opačine i pokazujući grijehe u svim svojim djelima - da, jer bez prestanka na njih podsjećate, u njih ćete se uloviti. 30A tebi, nečasni i bezbožnički kneže izraelski, tebi dođe dan i čas posljednjega zločina.' 31Ovako govori Jahve Gospod: 'Skini mitru s glave i odloži kraljevski vijenac! Jer sve se mijenja: tko bi dolje, bit će uzvišen, a tko bi gore, bit će ponižen. 32Ruševine, ruševine, ruševine ću postaviti kakvih nije bilo, dok ne dođe onaj koji ima suditi, jer ja ću mu predati sud.'
Kažnjavanje Amonaca
    33Sine čovječji, prorokuj: Ovako govori Jahve Gospod sinovima Amonovim o njihovoj sramoti. Reci: 'Mač! Mač za pokolj isukan i naoštren da siječe, da kao munja sijeva, 34a tebi dotle isprazno viđaju, laž proriču - da se stavi pod vrat zlikovcima zloglasnim, kojima, eto, dođe dan i čas posljednjega zločina! 35Ali vrati mač u korice! U mjestu gdje si nastao i u zemlji gdje si se rodio ja ću ti suditi. 36Ondje ću na te gnjev svoj izliti i raspiriti protiv tebe plamen srdžbe svoje i predati te u ruke okrutnim ljudima, vještim zatornicima. 37I bit ćeš hrana ognju, a krv će tvoja zemljom protjecati. I nitko te živ više neće spominjati! Jer ja, Jahve, tako rekoh.'"
Nedjela Jeruzalema
Ez 22.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, hoćeš li suditi, hoćeš li suditi gradu krvničkom? Pokaži mu sve gnusobe njegove! 3Reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Grade što u sebi krv toliku prolijevaš i što svuda sebi kumire praviš da se okaljaš, kucnu čas tvoj: 4krvlju što je proli ti sagriješi i kumirima koje napravi ti se okalja, skrativši tako dane svoje i ubrzavši svoje godine. I zato ću te sada učiniti sramotom među narodima, ruglom po svim zemljama. 5I koji su ti blizu i koji su ti daleko, podrugivat će se tebi: 'O sramotno ime, grade pokvareni!' 6Eto, knezovi izraelski - svaki na svoju ruku - u tebi krv prolijevaju. 7I u tebi se više ne poštuje ni otac ni majka, došljake tlače, siročad i udovice u tebi zlostavljaju! 8Svetinje moje prezireš, subote oskvrnjuješ. 9U tebi su klevetnici zbog kojih se krv prolijeva; u tebi se po gorama blaguje, posred tebe čine sramote. 10U tebi se raskriva sramota očeva, u tebi siluju žene dok su nečiste. 11Jedan čini gadost sa ženom susjeda svoga, drugi djelom sramotnim oskvrnjuje snahu svoju, a treći u tebi siluje sestru, kćerku oca svoga.
    12Ima ih koji i mito primaju da krv proliju. Uzimaš ujam i pridatak, od bližnjega silom otimaš, a mene zaboravljaš - riječ je Jahve Gospoda. 13Zato, evo, ja rukama plješćem nad plijenom što ga ti napljačka i nad krvlju što se lije u tebi. 14Jer, hoće li srce tvoje izdržati i hoće li ruke tvoje odoljeti u dane kad ja na te ustanem? Ja, Jahve, rekoh i učinit ću! 15Zato ću te raspršiti među narode, rasijat' te po zemljama, da uklonim iz tebe svu nečistoću! 16I bit ćeš opet moja baština naočigled naroda. I znat ćeš da sam ja Jahve!'"
    17Dođe mi riječ Jahvina: 18"Sine čovječji, dom Izraelov troska mi postade: bakar, srebro, kositar, željezo i olovo u peći - svi su oni troska! 19Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Jer mi troska postadoste, skupit ću vas, evo, u Jeruzalemu. 20Kao što se skuplja srebro, bakar, željezo, olovo i kositar u peći te se okolo oganj potpiri da se sve rastali, tako ću i ja vas skupiti u svojem gnjevu i u svojoj jarosti, složiti vas i rastaliti. 21Jest, skupit ću vas i potpiriti oko vas oganj svoje jarosti da se usred grada rastalite. 22Kao što se srebro u peći topi, tako ćete se i vi u njemu rastopiti. I znat ćete da ja, Jahve, gnjev svoj na vas izlijevam!'"
    23Dođe mi riječ Jahvina: 24"Sine čovječji, reci još: 'Ti si zemlja još neočišćena, koju još ne opra kiša dana jarosnoga! 25Knezovi njezini, poput lavova što riču i plijen razdiru, ljude proždiru, otimlju im blago i dragocjenosti, množeći udovice usred nje. 26Svećenici njezini ne poštuju mog Zakona i oskvrnjuju moje svetinje, ne razlikujući sveto od nesvetoga, ne učeći se lučiti nečisto od čistoga. Zanemarili su subote moje, bez časti sam u njihovoj sredini. 27Starješine njezine, poput vukova što plijen razdiru i krv prolijevaju, upropašćuju ljude, lakomi na dobitak. 28A proroci njezini sve to premazuju bjelilom i prekrivaju ispraznim viđenjima i lažnim proricanjima zboreći: 'Ovako govori Jahve Gospod!' - a Jahve to ne reče. 29Imućnici pak čine svakojaka nasilja i otimačine, siromaha i bijednika ugnjetavaju, a došljaka bespravno tlače. 30Tražio sam među njima nekoga da podigne zidine i stane na proboje preda me u obranu zemlje, da je ne zatrem, i ne nađoh nikoga. 31I zato izlih na njih gnjev svoj pa ih zatrijeh ognjem svoje jarosti; putove im njihove na glavu oborih' - riječ je Jahve Gospoda."
Povijest Samarije i Jeruzalema u slici
Ez 23.
Dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, bile dvije žene, kćeri jedne matere. 3I odaše se bludu u Egiptu, blud činiše u mladosti: ondje su im grudi stiskali, djevojačke dojke gnječili. 4Starijoj bijaše ime Ohola, a sestri joj Oholiba. Obje moje postadoše i rodiše mi sinove i kćeri. Evo im imena: Samarija je Ohola, Jeruzalem Oholiba.
    5Ohola, iako meni pripadaše, bludu se odala; uspalila se za ljubavnicima, za Asircima, susjedima svojim, 6u modri baršun odjevenima, sve samim vojvodama i namjesnicima, pristalim momcima, vještim konjanicima. 7I oda se bludu s njima, sve poizbor sinovima asirskim; i usplamtjev za njima, okalja se svim njihovim kumirima. 8A ne okani se ni bluda s Egipćanima, koji s njome ležahu od njezine mladosti, koji su joj djevojačke dojke gnječili i na nju blud svoj izlijevali. 9I zato je predah u ruke njenim ljubavnicima, u ruke Asircima za kojima se uspalila. 10I oni je razgoliše, zarobiše joj sinove i kćeri, a nju samu mačem pogubiše. I postade tako primjer svim ženama kako na njoj bi sud izvršen.
    11Vidje to sestra joj Oholiba, ali se još gore uspali i gori blud činjaše. 12Za sinovima se asirskim uspaljivala, sve samim vojvodama i namjesnicima, svojim susjedima, raskošno odjevenim, vještim konjanicima, poizbor momcima. 13I vidjeh kako se okaljala: obje su istim putem pošle. 14Ali se ova još gore bludu odala: kad bi ugledala muškarca na zidu naslikana, likove Kaldejaca crvenilom nacrtane, 15bedara pasom opasanih, sa spuštenim povezima na glavama - sve junake, prave Babilonce, rodom iz zemlje kaldejske - 16tek što bi ugledala priliku njihovu, sva bi se za njima uspalila te im slala poslanike u zemlju kaldejsku. 17Sinovi babilonski k njoj bi dohrlili na ljubavnu postelju da je bludom kaljaju. A kad bi se s njima okaljala, zgadili bi joj se. 18Ali se razglasilo njezino bludništvo, otkrila se njena golotinja, i duša se moja od nje odvratila, kao što se bješe odvratila od sestre njene. 19Jer ona se još gorem bludu predala, opominjući se dana svoje mladosti kad se u Egiptu bludu odavala, 20uspaljujući se za razvratnicima kojima muška snaga bijaše kao u magaraca, a izljev kao u pastuha. 21Tako se opet vrati sramoti svoje mladosti, kad su joj u Egiptu grudi pritiskivali, djevičanske dojke gnječili.
    22Zato, Oholibo, ovako govori Jahve Gospod: 'Gle, dignut ću na te tvoje ljubavnike, koji ti se duši ogadiše, i dovest ću ih odasvud na tebe: 23Babilonce, sve Kaldejce, Pekođane, Šoance i Koance, a s njima sve sinove asirske - sve poizbor momke, vojvode i namjesnike, na glasu junake, vješte konjanike. 24I doći će na te sa sjevera sila bojnih kola i točkova s mnoštvom naroda i svrstat' se odasvud protiv tebe sa štitovima, štitićima i oklopima. Njima ću te na sud predati, i svojim će ti sudom suditi. 25Oborit ću na te svu svoju ljubomoru, neka s tobom jarosno postupe: nos i uši neka ti odsijeku, a ostatak tvoj da od mača padne; sinove i kćeri da ti odvedu, a ostatak tvoj da oganj proguta. 26I zderat će s tebe tvoje haljine i oteti sve tvoje nakite. 27Tako ću okončati svu tvoju sramotu i bludničenje, sve tamo od Egipta: nećeš više k njima oči dizati i nećeš se više spominjati Egipta!' 28Jer, ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me! Predat ću te u ruke onima koji ti omrznuše, koji ti se duši ogadiše. 29Neka iskale na tebi svoju mržnju, neka ti svu muku preotmu, a tebe nek' ostave golu i nagu! Neka se obnaži sva golotinja tvoje bludnosti i besramnosti, tvojeg bludničenja. 30Sve će te to stići zbog tvojeg bludničenja s narodima i jer si se okaljala njihovim kumirima. 31Putem si sestre svoje hodila: dat ću ti u ruku čašu njezinu: 32Ovako govori Jahve Gospod:
    Čašu sestre svoje ispit ćeš,
        čašu široku, duboku,
    i bit ćeš na podsmijeh i ruglo
        - mnogo u nju stane! -33    napunit ćeš se pijanstva i žalosti!
    Čaša je to pustošenja, užasa -
        čaša sestre tvoje Samarije.34Pit ćeš je, do dna iskapiti,
        zatim u komade razbiti,
        grudi svoje izraniti.
    Jer, ja tako rekoh' -
        riječ je Jahve Gospoda!
    35Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Jer ti mene zaboravi i leđa mi okrenu, snosi sada svu svoju sramotu i bestidnost!'"
    36I još mi reče Jahve: "Sine čovječji, hoćeš li suditi Oholi i Oholibi, pokazati im njihove gadosti? 37Preljub počiniše, ruke su im okrvavljene, s kumirima svojim preljub učiniše, djecu koju mi porodiše provedoše kroz oganj da ih proguta. 38Još mi i ovo učiniše: onoga dana obeščastiše moje Svetište i subote moje oskvrnuše. 39Jer istoga dana kad djecu svoju kumirima klaše, u Svetište moje dođoše da ga obeščaste. Eto, tako uradiše usred Doma mojega. 40Slale su čak po muškarce izdaleka, i oni bi im pohrlili čim bi glasnici k njima stigli. A ti se za njih kupala, oči svoje mazala i nakitom se kitila. 41A potom bi sjedala na raskošnu postelju pred kojom stol prostrt bijaše na koji si stavljala moj tamjan i moje ulje. 42Tu se čulo pocikivanje bezbrižnog društva zbog velikog mnoštva dovedena sa svih strana pustinje; stavljali su ženama na ruke narukvice i na glavu vijence prekrasne. 43I rekoh: 'Sa ženom ogrezlom u preljubu još blud tjeraju, i sama se ona još bludu odaje!' 44Prilaze joj kao kakvoj bludnici! Da, prilazili su k Oholi i Oholibi, pokvarenicama. 45Zato će im pravednici suditi kao što se sudi preljubnicama i onima koji krv prolijevaju, jer - one su preljubnice, ruke su im okrvavljene.
    46Jer ovako govori Jahve Gospod: 'Neka se protiv njih zbor sazove da ih izvrgnem zlostavljanju i pljački. 47Zbor neka ih kamenuje i mačevima raskomada; sinove i kćeri neka im pokolje, a domove ognjem spali. 48Tako ću iz zemlje istrijebiti sramotu, da se druge žene opomenu i ne čine djela vaših sramotnih. 49A na vas ću oboriti svu vašu bestidnost, ispaštat ćete grijehe idolopoklonstva. I znat ćete da sam ja Jahve Gospod.'"
Objava opsade Jeruzalema
Ez 24.
Godine devete, devetoga mjeseca, desetoga dana, dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, zapiši ovaj dan: upravo danas kralj babilonski zaposjede Jeruzalem. 3Pripovijedaj domu odmetničkom prispodobu. Reci im:
    Ovako govori Jahve Gospod:
    'Pristavi lonac, pristavi
        i nalij vode u nj!4Baci u nj komade,
        sve najbolje komade mesa,
            but i pleće!
        Napuni ga ponajboljim kostima!5Uzmi najbolje od stada.
        Pod loncem vatru naloži.
    Neka dobro uzavri,
        neka se u njemu skuhaju i kosti.'6Jer ovako govori Jahve Gospod:
    'Jao gradu krvničkom,
        zahrđalu loncu
        s kojega se hrđa ne skida!
    A zatim komad po komad
        iz njega izvadi,
        ali za nj ne bacaj kocke!7Jer krv je njegova u njemu
        - na golu je kamenu ostavi,
    po zemlji je ne razlij
        gdje bi je prašina mogla prekriti!8Da se gnjev moj raspali,
        da mu odmazdim,
    ostavih krv njegovu na kamenu
            golom,
        da se ne pokrije.'9Stoga ovako govori Jahve Gospod:
    'Jao gradu krvničkome,
        jer ću veliku lomaču naložiti!10Skupi drva, vatru potpali,
        skuhaj meso, primiješaj začina,
        nek' izgore i kosti!11A zatim ga prazna na žeravicu
            pristavi
        da mjed mu se usija
    i nečistoća njegova sva se rastopi,
        da se uništi hrđa na njemu!
    12Grdne li muke! Ali se velika hrđa ne dade s njega skinuti: i vatri odolje. 13Sramotan je grijeh tvoj: htjedoh te očistiti, ali se ti ne htjede od grijeha očistiti; i zbog toga se više nećeš očistiti dok nad tobom ne iskalim gnjev svoj! 14Ja, Jahve, rekoh! I riječ ću ispuniti; neću popustiti: I neću se smilovati niti ću se pokajati! Sudit ću te po putovima tvojim i po djelima tvojim! - riječ je Jahve Gospoda."
Iskušenje prorokovo
    15I dođe mi riječ Jahvina: 16"Sine čovječji, evo, nenadanom smrću oduzet ću ti radost očinju! Ne tuguj, ne plači i ne roni suza! 17Jecaj tiho, ali ne žali kao što se za mrtvima žali! I povij oko glave povez, a na noge obuj sandale. Ne prekrivaj brade i ne jedi žalobničke pogače."
    18Ujutro tako prorokovah narodu, a uveče mi žena umrije te sutradan uradih kao što mi bijaše zapovjeđeno. 19Narod me na to zapita: "Nećeš li nam reći što znači za nas to što ti radiš?" 20Ja im odgovorih: "Dođe mi riječ Jahvina: 21"Reci domu Izraelovu: Ovako govori Jahve Gospod: Evo, oskvrnut ću svoje Svetište, vaš ponos snažni, radost vam očinju i čežnju duše vaše! I sinovi i kćeri koje ostaviste, od mača će pasti! 22Tada ćete uraditi kao što i ja uradih: nećete prekrivati brade i nećete jesti žalobničke pogače! 23Povit ćete povez oko glave i obuti na noge sandale! I nećete više tugovati ni plakati, nego ćete čiljeti zbog svojih nedjela i jecati jedan za drugim! 24A Ezekiel će vam biti primjer: učinit ćete sve što je i on činio. Kad se to zbude, spoznat ćete da sam ja Jahve!'
    25A ti, sine čovječji, doista u dan kad im oduzmem snagu, dičnu radost njihovu, radost im očinju, slast duše njihove, sinove i kćeri njihove - 26u taj će dan k tebi stići bjegunac da ti to dojavi! 27U taj će se dan tvoja usta otvoriti, i ti ćeš tom bjeguncu progovoriti; nećeš više biti nijem. I tako ćeš im biti znak. I oni će spoznati da sam ja Jahve!"
II. PROROČANSTVA PROTIV NARODA
Protiv Amonaca
Ez 25.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, okreni lice k sinovima Amonovim te prorokuj protiv njih! 3Reci sinovima Amonovim: 'Poslušajte riječ Jahve Gospoda! Ovako govori Jahve Gospod: Zato što vi klicaste 'ha, ha!' nad mojim Svetištem kad ono bijaše oskvrnuto, i nad zemljom Izraelovom kad ona bijaše opustošena, i nad domom Judinim kad odlažaše u izgnanstvo, 4predat ću vas, evo, u posjed sinovima Istoka da usred vas razapnu svoje šatore, udare svoja prebivališta. Oni neka jedu tvoje plodove i piju mlijeko tvoje! 5Od Rabe ću pašnjake za deve načiniti, a u zemlji Amonovih sinova torove ću za ovce podići. I znat ćete da sam ja Jahve!'
    6Jer ovako govori Jahve Gospod: 'Zato što si pljeskao rukama i udarao nogama i svom se dušom radovao nad zemljom Izraelovom, 7ja ću, evo, ruku na te podići i kao plijen te predati narodima! Istrijebit ću te iz naroda, iskorijeniti iz zemalja! Zatrijet ću te! I znat ćeš da sam ja Jahve!
Protiv Moaba
    8Ovako govori Jahve Gospod: 'Zato što Moab i Seir govorahu: 'Gle, dom je Judin poput svih naroda', 9otkrit ću, evo, obronke moapske, da s kraja na kraj ostane bez gradova što bijahu ukras zemlje: Bet Haješimot, Baal Meon i Kirjatajim. 10Dat ću ih u posjed sinovima Istoka, neprijateljima Amonaca, da se sinovi Amonovi među narodima više ne spominju! 11Tako ću izvršiti sud nad Moabom. I znat će da sam ja Jahve!'
Protiv Edoma
    12Ovako govori Jahve Gospod: 'Zato što se Edom osveti domu Judinu i tom se osvetom teško ogriješi, 13ovako govori Jahve Gospod: Podići ću ruku na Edom, istrijebit ću iz njega ljude i životinje! Pretvorit ću ga u pustinju: od Temana do Dedana svi će od mača izginuti. 14Tako ću se osvetiti Edomu rukom svojega naroda izraelskog. Oni će postupiti s Edomom prema mojem gnjevu i mojoj srdžbi. I spoznat će moju osvetu!' - riječ je Jahve Gospoda.
Protiv Filistejaca
    15Ovako govori Jahve Gospod: 'Zato što Filistejci izvršiše odmazdu, krvavo se osvećujući s mržnjom u srcu, razarajući sve zbog svojeg neprijateljstva, 16ovako govori Jahve Gospod: Evo, podižem ruku na Filistejce, istrijebit ću Kerećane, uništit ću sve što preostane na morskoj obali! 17Tako ću im se strašno osvetiti kaznama jarosnim. I kad im se osvetim, znat će da sam ja Jahve.'"
Protiv Tira
Ez 26.
Godine jedanaeste, prvoga dana u mjesecu, dođe mi riječ Jahvina:2"Sine čovječji, jer Tir
        nad Jeruzalemom klicaše:
    'Ha, ha! Razbiše se ta vrata naroda,
        i k meni se okrenuše;
        obogatit ću se: on je opustošen' -3stoga ovako govori Jahve Gospod:
        'Evo me protiv tebe, Tire,
    dići ću na te silne narode,
        kao što more valove diže!4Porušit će zidine tirske
        i razoriti sve kule njegove.
    A ja ću mu i prašinu pomesti,
        načinit' od njega pećinu golu!5Bit će sušilište mreža.
        Jer ja rekoh! - riječ je Jahve
            Gospoda.
        I narodima plijen će postati.6A sve kćeri njegove
        od mača će pasti u polju!
        Znat će da sam ja Jahve!'7Jer ovako govori Jahve Gospod:
        'Gle, dovest ću na Tir sa sjevera
    Nabukodonozora, kralja
            babilonskoga,
        kralja nad kraljevima,
    s konjima i bojnim kolima,
        s konjanicima, četama i mnoštvom
            naroda!8Kćeri će tvoje u polju
        mačem posjeći!
    Protiv tebe dići će kule opsadne,
        nasuti protiv tebe nasipe
        i podić' protiv tebe štitove.9Na zidove će tvoje upraviti
            zidodere
        i tvoje će kule kukama oborit'!10Od nebrojenih konja njegovih
        svega će te prašina prekriti,
    a od štropota konjanika i točkova
        i bojnih kola njihovih
        zadrhtat će zidine tvoje,
    kad bude prolazio kroz vrata tvoja,
        k'o što se prolazi kroz grad
            osvojen.11Kopitima svojih konja
        zgazit će ti sve ulice;
    narod tvoj mačem će pobiti
        i srušiti stupovlje tvoje.12Poplijenit će bogatstvo tvoje,
        tvoje će razgrabiti blago!
    Razorit će tvoje zidine
        i kuće tvoje divne srušiti!
    Kamenje, drvo, prašinu tvoju
        u more će pobacati!13A ja ću prekinuti jeku tvojih
            pjesama,
        i zvuk se tvojih harfa više neće
            čuti!14Pretvorit ću te u pećinu golu,
        postat ćeš sušilište mreža.
    Više se nikad nećeš podići,
        jer ja, Jahve, rekoh!' -
        to riječ je Jahve Gospoda."
    15Ovako Jahve Gospod govori Tiru: "A neće li od trijeska pada tvojega i jecanja tvojih ranjenika, kad nastane u tebi pokolj nemili, zadrhtati svi otoci? 16I neće li tada svi morski knezovi sići s prijestolja svojih, odbaciti svoje plašteve, i skinuti vezene haljine, u strah se zaodjeti, na zemlju posjedati, dršćući bez prestanka, užasnuti tvojim udesom? 17A zatim će nad tobom zakukati i reći ti:
    'Kamo li propade?
        Kamo li s mora nestade,
    grade proslavljeni,
        što bijaše tako moćan na moru,
    ti i žitelji tvoji,
        koji strah zadavahu
        zemlji svoj?18Sada na dan pada tvojega
        otoci će zadrhtati,
    otoci u moru prestravit će se
        zbog propasti tvoje!'
    19Jer ovako govori Jahve Gospod: 'Kad te pretvorim u pusti grad, kakvi su gradovi u kojima više nitko ne boravi, i kada na tebe dovedem bezdane da te velike vode prekriju, 20spustit ću te s onima koji su sišli u grob, k narodu pradavnom, i smjestit ću te u najdublje zemljine predjele, u vječnu samoću, s onima što u grob siđoše, da se više ne vratiš u zemlju živih. 21Pretvorit ću te u užas i više te neće biti. Tražit će te, ali te više nikad neće naći!' - riječ je Jahve Gospoda."
Tužaljka nad propašću Tira
Ez 27.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"A ti sine čovječji, udari u tužaljku nad Tirom 3i reci Tiru što leži na ulazu u more i trguje s narodima bezbrojnih otoka: 'Ovako govori Jahve Gospod:
    Tire što govoraše:
        Ja sam lađa prekrasna,
            izvanredne ljepote.4Tvoje međe sežu u more duboko,
        graditelji tvoji
        besprimjerno te lijepa načiniše.5Od senirskih čempresa oplate ti
            sagradiše,
        cedar libanonski uzeše, jarbole ti
            podigoše;6od bašanskih hrastova istesaše ti
            vesla,
        od bjelokosti i šimšira
            s kitijimskog otočja
        palubu ti načiniše!7Od vezena lana egipatskog
        bijahu ti jedra
        da ti budu zastava!
    A grimiz i skrlet s eliških otoka
        staviše ti za krovišta.8Žitelji Sidona i Arvada
        bjehu ti veslači,
    a mudraci tvoji, Tire,
        bijahu ti kormilari!9Starješine gebalske i vještaci
        popravljahu kvarove tvoje.
    Sve morske lađe i mornari bijahu tvoji i s tobom trgovahu! 10Perzijanci, Ludijci i Putijci u tvojoj vojsci bijahu ratnici, u tebi vješahu štitove i kacige; oni ti sjaj davahu. 11Sinovi arvadski s vojnicima na bedemima tvojim uokrug čuvahu ti kule. O zidove ti uokolo štitove vješahu da uzveličaju jedinstvenu ljepotu tvoju! 12Zbog bogatstva tvoga golemog čak i Taršiš s tobom trgovaše, plaćajući srebrom i gvožđem, olovom i kositrom trg tvoj. 13Javan i Tubal i Mešek s tobom trgovahu: davahu ljude i suđe mjedeno za trg tvoj. 14Oni iz Bet Togarme davahu konje, trkaće konjiće i mazge. 15I sinovi Dedanovi s tobom trgovahu. Mnogi ti otoci bijahu podložni: plaćahu ti daću u bjelokosti i ebanovini. 16Zbog obilja robe tvoje Edom s tobom trgovaše. Davahu ti za trg dragulje, purpur i vezivo, koralje, rubine i bez; 17i Judeja i zemlja Izraelova trgovahu s tobom: minitskim žitom, voskom, medom, uljem i balzamom trg tvoj plaćahu! 18Zbog obilja trga tvojeg, silnoga ti blaga, i Damask s tobom trgovaše za helbonsko vino i saharsku vunu. 19I Dan i Javan iz Uzala za trg tvoj prekaljeno gvožđe mijenjahu, cimet i slatku trsku. 20Dedan s tobom trgovaše prostirkama jahačkim. 21Arapi i kedarski knezovi mijenjahu se s tobom, trg ti plaćajući jaganjcima, jarcima i ovnovima. 22Trgovci iz Šebe i Rame trgovahu s tobom, za trg ti davahu najbolje dragulje i zlato. 23Haran, Kane i Eden, trgovci Šebe, Asirije i Kišmada trgovahu s tobom. Mijenjahu za trg tvoj 24skupocjene halje, purpurne i vezene plašteve, sagove šarene i užad čvrsto pletenu. 25Taršiške su lađe nakrcane prevozile robu tvoju! Bješe tako puna i teška veoma.26Na pučinu morsku,
        na mnoga te mora izvedoše
            veslači.
    Istočni te vjetar
        razbi na pučini morskoj!27Tvoje blago i trg ti, rukodjela tvoja,
        lađari tvoji i krmilari,
    popravljači pukotina,
        mjenjači trga tvojeg,
    svi ratnici na tebi
        i sve mnoštvo posred tebe
    potonut će na dno morsko
        na dan tvoga brodoloma!28Na vapaj ti krmilara
        obale će zadrhtati.29I sići će s lađa svojih
        svi veslači, svi lađari i svi krmilari
        i ostat će na kopnu.30Za tobom će glasno naricati
        i kukati gorko.
    Pepelom će posut glave,
        i valjat se u prašini;31zbog tebe će glave obrijati,
        kostrijet će pripasati,
    ojađene duše za tobom naricati,
        i kukati gorko.32U žalosti će ti tužbalicu zapjevati,
        nad tobom će protužiti:
    'Koji grad k'o Tir ponosan bješe
        posred mora?'33Jer kad bi on blago iskrcao,
        mnoge bi narode njima nasitio!
    Obiljem bogatstva i trga
        mnoge bi kraljeve zemaljske
            usrećio.34A sada te, evo, valovi smrskaše,
        potonu u dubine morske!
    Blago tvoje i sva posada
        potonuše s tobom.35Svi žitelji otočki
        zbog tebe se prestraviše.
    Kraljevi se njini naježiše,
        glave pokunjiše.36Trgovci naroda zviždahu za tobom,
        jer ti strašilo posta
        i nestade zauvijek!'"
Proroštvo protiv tirskoga kralja
Ez 28.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, kaži knezu tirskome:
    'Ovako govori Jahve Gospod:
    Tvoje se srce uzoholi,
        ti reče: 'Ja sam bog!
    Na božjem prijestolju sjedim
        u srcu morskom.'
    Iako čovjek, a ne Bog,
        ti srce svoje izjednači s Božjim.3Bješe, eto, od Daniela mudriji,
        nijedna ti tajna ne bje skrivena!4Mudrošću svojom i razborom
        nateče bogatstva,
        riznicu napuni srebrom i zlatom!5Mudar li bijaše trgovac,
        bogatstvo svoje namnoži!
        Al' ti se s bogatstva srce uzoholi.'6Stog ovako govori Jahve Gospod:
        'Jer svoje srce s Božjim izjednači,7dovest ću, evo, na te tuđince
        najnasilnije među narodima.
    Isukat će mačeve na mudrost ti
            divnu,
        i ljepotu će ti okaljati,8bacit će te u jamu
        da umreš nasilnijom smrću
        od onih što umiru na pučini
            morskoj!9Hoćeš li tada pred krvnikom reći:
        'Ja sam bog'?
    Čovjek si, a ne bog,
        u ruci svojih ubojica.10Umrijet ćeš smrću neobrezanih
        od ruke tuđinske!
    Jer ja, Jahve, rekoh to' -
        riječ je Jahve Gospoda."
Pad tirskoga kralja
    11I dođe mi riječ Jahvina: 12"Sine čovječji, zakukaj tužaljku nad tirskim kraljem. Reci mu: 'Ovako govori Jahve Gospod:
    Gle, ti bješe uzor savršenstva,
        pun mudrosti i čudesno lijep!13U Edenu, vrtu Božjem, ti življaše,
        resio te dragulj svaki,
    sard, topaz i dijamant,
        krizolit, oniks i jaspis,
        safir, smaragd i zlato.
    Načinjeni bjehu bubnjevi i frule,
        na dan ti rođenja bjehu
            pripravljeni.14Postavih te kao raskriljena keruba
            zaštitnika:
        bio si na svetoj gori Božjoj,
        hodio si posred ognjena kamenja.15Savršen bješe na putima svojim
        od dana svojega rođenja
        dok ti se u srcu ne zače opačina.16Obilno trgujući,
        napuni se nasiljem i sagriješi.
    Zato te zbacih s gore Božje,
        istrgoh te, kerube zaštitniče,
        isred ognjenoga kamenja.17Srce ti se uzoholi zbog ljepote tvoje,
        mudrost svoju odnemari zbog
            svojega blaga!
    Na zemlju te bacih
        i predah te zemaljskim kraljevima
        da te prezirno gledaju.18Mnoštvom svog bezakonja,
        nepoštenim trgovanjem
        oskvrnu svoja svetišta!
    Pustih oganj posred tebe
        da te proždre.
    Pretvorih te na zemlji u pepeo
        na oči onih što te motre.19Svi koji te poznaju među narodima
        zgroziše se nad tobom!
    Jer ti strašilo posta,
        nestade zauvijek.'"
Protiv Sidona
    20I dođe mi riječ Jahvina: 21"Sine čovječji, okreni lice k Sidonu, prorokuj protiv njega. 22Reci:
    'Ovako govori Jahve Gospod:
        Evo me protiv tebe, Sidone,
    proslavit ću se usred tebe!
        I znat će se da sam ja Jahve
    kada nad njim sud izvršim
        i svetost svoju pokažem u njemu.23I poslat ću na nj kugu
        i krv po ulicama njegovim;
    i mrtvi će posred njega padati od
            mača,
        koji ti odasvud prijeti,
        i znat će se tada da sam ja Jahve.
Izrael oslobođen drugih naroda
24I više neće biti domu Izraelovu
        trna što ranjava
        nit' žaoke što razdire
    među svima uokolo
        koji ga preziru!
        I znat će se da sam ja Jahve!'"
    25Ovako govori Jahve Gospod: "A kad skupim sav dom Izraelov između naroda po kojima su razasuti, očitovat ću u njima svoju svetost pred očima naroda. I nastanit će se u svojoj zemlji što je dadoh sluzi svome Jakovu. 26I u njoj će živjeti u miru, gradit će domove i saditi vinograde. Živjet će u pouzdanju dok budem izvršivao svoj sud nad svima koji ih naokolo prezirahu. I znat će da sam ja Jahve, Bog njihov."
Protiv Egipta
Ez 29.
Godine desete, desetoga mjeseca, dvanaestoga dana, dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, okreni lice faraonu, kralju egipatskom, i prorokuj protiv njega i protiv sveg Egipta. 3Govori i reci:
    'Ovako govori Jahve Gospod:
    Evo me protiv tebe, faraone,
        kralju egipatski,
    golemi krokodile
        što ležiš usred rijeka svojih.
    Ti reče: 'Rijeke su moje,
        sebi sam ih načinio.'4I zato ću ti kuke zarit' u gubicu
        i sve ribe rijeka tvojih zalijepiti
            na krljušti tvoje.
    Izvući ću te isred rijeka tvojih
        sa svim ribama rijeka tvojih
        zalijepljenim na tvoje krljušti.5Bacit ću u pustinju tebe
        i sve ribe iz rijeka tvojih.
    Na tlo ćeš poljsko pasti,
        nitko te neće podić' ni sahraniti,
    zvijerima zemaljskim i nebeskim
            pticama
        dat ću te za hranu!6I znat će svi stanovnici Egipta
        da sam ja Jahve.
    Jer ti bješe trska
        za oslonac domu Izraelovu!7Kad te u ruku uhvatiše, ti se slomi
        i rane im otvori;
    a kad se na te osloniše, ti prepuče
        i bedra im sva izrani.'8Stog ovako govori Jahve Gospod:
    'Gle, dovest ću mač svoj na te,
        istrijebit ću iz tebe i ljude i stoku!9Sva će zemlja egipatska pustoš biti
            i razvalina,
        i oni će znati
        da sam ja Jahve!'
    Jer ti reče: 'Rijeka je moja, sebi je načinih.' 10'Zato evo me na te i na rijeke tvoje da pretvorim zemlju egipatsku u pustinju i pustoš od Migdola do Sevana i do granice etiopske! 11Neće njome više prolaziti noga ljudska ni noga životinjska, ostat će nenaseljena četrdeset godina. 12Od zemlje ću egipatske načiniti pustoš sred zemalja opustošenih, a gradovi njezini bit će četrdeset godina ruševine među razvaljenim gradovima. I raspršit ću Egipćane među narode i rasijat ću ih po zemljama.'
    13Jer, ovako govori Jahve Gospod: 'Kad mine četrdeset godina, sakupit ću opet sve Egipćane između naroda kamo bijahu raspršeni. 14Vratit ću izgnanike egipatske, vratit ću ih opet u zemlju Patros, domovinu njihovu, da osnuju ondje slabo kraljevstvo. 15Ono će biti najmanje od svih kraljevstava, da se više nikad ne digne nad druge narode. Smanjit ću ga da više nikad ne podjarmi drugih naroda 16i da više ne bude uzdanje domu Izraelovu. Nek' mu u pamet doziva grijehe koje bijaše počinio okrećući se za njima. I oni će spoznati da sam ja Jahve.'"
    17Godine dvadeset i sedme, prvoga dana prvoga mjeseca, dođe mi riječ Jahvina: 18"Sine čovječji, kralj babilonski Nabukodonozor krenu s vojskom na velik pohod protiv grada Tira. I svaka glava ogolje i svako se rame odadrije. Ali ni on ni vojska mu ne imahu nikakve dobiti od toga što krenuše na Tir. 19Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Gle, predat ću Nabukodonozoru, kralju babilonskome, zemlju egipatsku. Odnijet će joj blago, nagrabiti plijena i opljačkati je. To će biti plaća vojsci njegovoj. 20Za trud što na Tir krenu dat ću mu svu zemlju egipatsku, jer za me bijaše radio' - riječ je Jahve Gospoda. 21'U onaj ću dan učiniti da izraste rog domu Izraelovu, a tebi ću usta otvoriti među njima. I znat će da sam ja Jahve.'"
Jahvin dan protiv Egipta
Ez 30.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, prorokuj i reci: 'Ovako govori Jahve Gospod:
    Kukajte: 'Jao dana!' 3Jer se bliži dan, bliži se dan Jahvin! Dan oblačan, vrijeme narodima određeno.
    4I mač će ući u Egipat, a strah će ophrvati Etiopiju kad mrtvi stanu padati po Egiptu i kad se razgrabi njegovo blago te kad mu temelje sve sruše. 5Kuš, Put i Lud, sva Arabija i Libija, i sinovi zemlje Krete s njima od mača će izginuti'!
    6Ovako govori Jahve Gospod: 'Past će koji podupiru Egipat i srozat će se ponos njegove moći. Od Migdola do Sevana sve će u njemu od mača pasti - riječ je Jahve Gospoda.
    7On će biti pustoš među opustošenim zemljama, a njegovi gradovi ruševine među razrušenim gradovima. 8I znat će da sam ja Jahve kad zapalim svoj oganj u Egiptu i zatrem sve pomagače njegove.
    9U onaj će dan glasnici od mene na lađama isploviti da zastraše bezbrižnu Etiopiju. I strah će je ophrvati u dan egipatski. Jer, evo, bliži se!' 10Ovako govori Jahve Gospod: 'Uništit ću mnoštvo egipatsko rukom Nabukodonozora, kralja babilonskoga! 11On i njegov narod s njime - najokrutniji među narodima - bit će dovedeni da zemlju zatru. I oni će isukati mač na Egipat i svu će mu zemlju truplima ispuniti. 12A ja ću isušiti rijeke i zemlju predati u ruke silnicima, opustošit ću zemlju i što je u njoj - rukom tuđinaca. Ja, Jahve, rekoh!'
    13Ovako govori Jahve Gospod: 'Razorit ću kumire i ništavila istrijebiti iz Memfisa, i neće više biti knezova u egipatskoj zemlji, a strah ću posijati u zemlji egipatskoj. 14Opustošit ću Patros, zapaliti Soan, izvršiti sud na Tebi. 15Iskalit ću gnjev nad Sinom, tvrđom egipatskom, istrijebit ću mnoštvo u Tebi. 16Zapalit ću oganj pod Egiptom: Sin će uzdrhtati od strave, Teba će biti osvojena, a Memfis u tjeskobi dan za danom. 17Mladići Heliopola i Pi-Beseta od mača će pasti. A oni će biti odvedeni u ropstvo! 18Nad Tafnisom pomrčat će dan kad ondje slomim jaram egipatski i kad se dokonča ponos moći u njemu! Nad njim će se nadviti oblak, i njegove će kćeri biti odvedene u ropstvo! 19Tako ću izvršiti sud nad Egiptom, i znat će da sam ja Jahve.'"
    20Godine jedanaeste, prvoga mjeseca, sedmoga dana dođe mi riječ Jahvina: 21"Sine čovječji, gle, slomih mišicu faraonu, kralju egipatskom! I evo, nisu je ni povili: nisu metnuli lijekove niti su je povojima obavili da je okrijepe kako bi se opet mogla prihvatiti mača. 22Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me protiv faraona, kralja egipatskoga, da mu slomim obje ruke, i zdravu i slomljenu, i da mu mač izbijem iz ruke! 23Razagnat ću Egipćane među narode i rasijati ih po zemljama! 24Ojačat ću ruke kralju babilonskom i mač ću svoj staviti u njegovu ruku; a faraonu ću slomiti ruke te će stenjati pred neprijateljem kao ranjenik. 25Da, ojačat ću ruke kralju babilonskom, a ruke će faraonove klonuti. I znat će se da sam ja Jahve kad metnem mač svoj u ruke kralju babilonskom i on ga zavitla nad zemljom egipatskom. 26Raspršit ću Egipćane među narode i rasijati ih po zemljama. I znat će da sam ja Jahve.'"
Faraon - cedar visoki
Ez 31.
Jedanaeste godine, trećega mjeseca, prvoga dana, dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, kaži faraonu, kralju egipatskom, i mnoštvu njegovu:
    'Na koga naličiš veličinom svojom?3    Usporedit ću te, evo, s cedrom
            libanonskim,
    lijepih grana, gusta lišća i debla
            visoka:
        vrh mu do oblaka seže.4Voda ga othrani i uzvisi bezdan;
        rijekama mu svojim nasad
            oblijevaše,
        rukave svoje slaše k svem drveću
            poljskom.5I zato rastom on nadvisi
        sve poljsko drveće.
    Grane mu se namnožiše,
        hvoje mu se razgranaše
        od obilne vode što mu dotjecaše;6ptice mu nebeske na granama
        gnijezda savijahu.
    Ispod hvoja njegovih
        legoše se divlje zvijeri.
    A u hladu njegovu
        svi veliki narodi sjeđahu.7Lijep on bijaše veličinom
        i širinom svojih grana;
        do dubokih voda žilje mu sezaše!8Ne bijahu mu ravni ni cedrovi u vrtu
            Božjem,
        ni čempresi se ne mogahu
            usporediti s granama njegovim,
        a platane ni kao hvoje njegove ne
            bijahu!
    Nijedno stablo u vrtu Božjem
        ne bješe mu po ljepoti ravno.9Ukrasih ga mnoštvom grana,
        i zaviđaše mu sve edensko drveće
            u vrtu Božjem.'
    10Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Jer se s rasta uzoholio što mu vrh do oblaka sezaše i srce mu visina zanese, 11predadoh ga u ruke najmoćnijemu od svih naroda da učini s njime po zloći njegovoj, i odbacih ga. 12Tuđinci, najokrutniji od naroda, posjekoše ga i oboriše, grane mu padahu po gorama i svim dolinama, hvoje mu se po svim uvalama polomiše, svi se narodi zemlje od njegova hlada udaljiše, ostaviše ga! 13Na njegovo oboreno stablo sve ptice nebeske sletješe!
    Među njegovim se granama sve divlje zvijeri nastaniše! 14Da se rastom svojim nijedno stablo pokraj vode više ne uzvisi i da vrh svoj među oblake ne uzdigne! I da se nijedno stablo koje pije vode u visinu svoju ne uzdaje! Jer su svi predani smrti, bačeni u podzemne krajeve, posred sinova ljudskih, s onima što slaze u jamu!'
    15Ovako govori Jahve Gospod: 'U dan kad on siđe u Podzemlje, u znak žalosti, zatvorih nad njim ponor i zaustavih rijeke njegove. I velike vode presahnuše te sav Libanon zbog njega u tugu zaogrnuh i sve se poljsko drveće zbog njega osuši! 16Gromotom pada njegova potresoh narode kad ga strmoglavih u Podzemlje s onima što u jamu siđoše! I u podzemnom se kraju utješi sve drveće edensko, najizabranije i najljepše u Libanonu, sve što je vodu ispijalo. 17I ono, mišica njegova, i oni među narodima koji u hladu njegovu sjeđahu, siđoše s njim u Podzemlje, k onima što mačem bijahu probodeni.
    18Na koga, dakle, među drvećem edenskim, naličiš svojom moći, slavom i veličinom? A sad si s njima oboren u podzemni kraj i s neobrezanima ležiš među onima što mačem bijahu probodeni. To je faraon i sve njegovo mnoštvo' - riječ je Jahve Gospoda."
Faraon uspoređen s krokodilom
Ez 32.
Godine dvanaeste, dvanaestoga mjeseca, prvoga dana, dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, zaplači nad faraonom, kraljem egipatskim, i kaži mu:
    'Laviću naroda, propao si!
    Ti bješe kao krokodil u vodi,
        bučio si u rijekama svojim,
    nogama si vodu mutio,
        valove joj podizao!'3Ovako govori Jahve Gospod:
    'Gle, razapet ću mrežu nad tobom
        sa skupom mnogih naroda:
        oni će te u mojoj mreži izvući.4Ostavit će te na zemlji,
        tresnuti tobom o tlo.
    Sve ptice nebeske na te ću pustiti
        i zvijeri zemaljske tobom ću
            nahraniti!5Meso ću ti razbacat' po gorama,
        doline ću prekriti strvinom tvojom.6Istekom iz tebe zemlju ću napojiti,
        krvlju tvojom po gorama,
        i korita riječna njome napuniti.7A kada te utrnem,
        nebesa ću potamniti
        i zvijezde na njima ugasiti!
    Oblakom ću sunce zastrijeti,
        i mjesec svjetlošću neće svijetliti.8Sva ću svjetlila na nebu zbog tebe
            utrnuti
        i mrak ću nad zemljom
            razastrijeti!' -
        riječ je Jahve Gospoda.
    9'Ucvilit ću srca mnogih naroda kad izgnanike tvoje odvedem u zemlje tebi nepoznate. 10Narode će mnoge strava uhvatiti, a njihovi će se kraljevi nad tobom užasnuti njima naočigled. I na dan pada tvojega svatko će za svoj život neprestano strepiti.' 11Jer ovako govori Jahve Gospod: 'Mač kralja babilonskoga na te će se spustiti. 12Tvoje ću mnoštvo pobiti mačevima junaka, najljući od svih naroda opustošit će ponos Egipta i sve mnoštvo njegovo zatrijeti. 13Svu ću stoku njegovu uništiti pokraj voda obilnih. Ljudska ih noga više neće gaziti niti će ih životinjski papak mutiti. 14Onda ću im vode opet stišati i učinit ću da im rijeke kao ulje teku!' - riječ je Jahve Gospoda.
    15'Kad zemlju egipatsku opustošim, kad bude opljačkano što je na njoj, kad udarim sve žitelje njezine, znat će da sam ja Jahve. 16Tužaljka je to koja će se naricati. Naricat će je kćeri naroda. Naricat će je nad Egiptom i nad svim njegovim mnoštvom' - riječ je Jahve Gospoda."
Faraonov silazak u carstvo mrtvih
    17Godine dvanaeste, prvoga mjeseca, petnaestoga dana, dođe mi riječ Jahvina: 18"Sine čovječji, nariči za egipatskim mnoštvom, gurni ga, njega i kćeri naroda slavnih, u podzemni kraj, k onima što siđoše u jamu. 19Od koga si bolji? Siđi i počini s neobrezanima.
    20Oni će pasti među one što ih mač pokosi. Ležaj će dobiti sa svim mnoštvom. 21Najhrabriji junaci govorit će mu iz srca Podzemlja: 'Ti i pomoćnici tvoji siđite i počinite s neobrezanima, mačem pokošenima!'
    22Ondje je i Asirac i sva njegova gomila oko groba njegova - svi pobijeni, mačem pokošeni. 23Grobovi im leže na dnu jame i sva mu je gomila oko grobova njegova - svi, nekoć užas u zemlji živih, sada pobijeni, mačem pokošeni.
    24Ondje Elam i sve mnoštvo njegovo oko groba njegova - svi pobijeni, mačem pokošeni, neobrezani u podzemni kraj mrtvih siđoše: nekoć užas u zemlji živih, snose sad sramotu svoju s onima što u jamu siđoše. 25Usred pobijenih ležaj smjestiše njemu i mnoštvu oko groba njegova - sve neobrezani, mačem probodeni: nekoć užas u zemlji živih, snose sad sramotu svoju s onima što u jamu siđoše, među pobijene položeni.
    26Ondje je Mešek i Tubal i sve mnoštvo njegovo, s grobovima oko groba njegova - svi neobrezani, mačem probodeni, nekoć užas u zemlji živih. 27Ne leže s junacima davno palima, u Podzemlje siđoše s oružjem, s mačem pod glavom i sa štitom na kostima, jer bijahu užas junacima u zemlji živih. 28I ti ćeš ležati usred neobrezanih, mačem pokošenih.
    29Ondje je Edom i svi njegovi kraljevi i knezovi: unatoč svojemu junaštvu, i oni leže zajedno s onima što su mačem pokošeni, s neobrezanima, s onima koji u jamu siđoše.
    30Ondje su knezovi sjevera i svi Sidonci, i oni siđoše među probodene. Unatoč užasu svojega junaštva, leže neobrezani, s mačem probodenima, snoseći svoju sramotu s onima što u jamu siđoše.
    31Vidjet će ih faraon i utješit će se zbog svog mnoštva - faraon i sva vojska njegova mačem pokošena, riječ je Jahve Gospoda! 32Jer je zadavao strah u zemlji živih, faraon i sve mnoštvo njegovo leže s neobrezanima, s mačem pokošenima - riječ je Jahve Gospoda."
III. ZA OPSADE JERUZALEMA I NAKON NJE
Prorok kao stražar grada
Ez 33.
Dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, govori sinovima naroda svojega! Reci: 'Ako ja na neku zemlju dovedem mač, a narod te zemlje uzme jednoga između sebe i postavi ga za stražara, 3a on - videći da mač dolazi na zemlju - zatrubi u rog i opomene sav narod: 4ako se tada onaj koji čuje glas roga ne da opomenuti te mač dođe i pogubi ga - krv njegova past će na glavu njegovu: 5jer, čuo je glas roga, ali se ne dade opomenuti - krv njegova past će na njega. Da se dao opomenuti, spasio bi život. 6A opet, ako stražar - videći da mač dolazi na zemlju - ne zatrubi u rog i ne opomene narod te mač dođe i pogubi koga od njih: taj je, doduše, poginuo zbog svoga grijeha, ali ću ja krv njegovu tražiti iz stražarove ruke.'
    7I tebe sam, sine čovječji, postavio za stražara domu Izraelovu: kad čuješ riječ iz mojih usta, opomeni ih u moje ime. 8Reknem li bezbožniku: 'Bezbožniče, umrijet ćeš!' - a ti ne progovoriš i ne opomeneš bezbožnika da se vrati od svojega zloga puta, bezbožnik će umrijeti zbog svojega grijeha, ali krv njegovu tražit ću iz tvoje ruke. 9Ali ako bezbožnika opomeneš da se vrati od svojega zloga puta, a on se ne vrati sa svojega puta: on će umrijeti zbog svojega grijeha, a ti si spasio život svoj.
Obraćenje i zastranjenje
    10Sine čovječji, reci domu Izraelovu: Vi govorite: 'Prijestupi i grijesi naši pritišću nas i zbog njih propadamo! I da još živimo?' 11Odgovori im: 'Života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - nije meni do smrti bezbožnikove, nego da se odvrati od zloga puta svojega i da živi! Obratite se, dakle, obratite od zloga puta svojega! Zašto da umrete, dome Izraelov!'
    12Sine čovječji, reci sinovima naroda svoga: 'Pravednika neće izbaviti pravednost njegova u dan kad sagriješi niti će bezbožnik stradati zbog svoje bezbožnosti u dan kad se od nje odvrati, kao što ni pravednik neće moći ostati na životu u dan kad sagriješi. 13Reknem li ja prevedniku: 'Živjet ćeš!' a on se pouzda u svoju pravednost i stane činiti nepravdu, zaboravit ću svu njegovu pravednost, i on će umrijeti zbog nepravde što je počini! 14A reknem li bezbožniku: 'Umrijet ćeš!' a on se odvrati od grijeha svojega i stane raditi po zakonu i pravdi, 15vrati zalog, plati oteto i stane živjeti po zakonima života, ne čineći bezakonja - živjet će, neće umrijeti! 16I svi grijesi njegovi što ih bijaše počinio bit će mu zaboravljeni. Radi po zakonu i pravdi, živjet će!'
    17Ali sinovi naroda tvoga govore: 'Jahvin put nije pravedan!' Njihov put nije pravedan! 18Ako se pravednik odvrati od svoje pravednosti i stane činiti nepravdu, on će stoga umrijeti. 19A ako se bezbožnik odvrati od svoje bezbožnosti i stane raditi po zakonu i pravdi, on će zbog toga živjeti. 20A vi velite: 'Jahvin put nije pravedan!' Svakome ću od vas suditi prema putovima njegovim, dome Izraelov!"
Zauzeće grada
    21Godine dvanaeste, desetoga mjeseca, petoga dana našeg izgnanstva, dođe k meni bjegunac iz Jeruzalema i reče: "Pade grad!" 22Ruka se Jahvina spustila na me uveče, prije dolaska toga bjegunca, i otvorila mi usta prije negoli on dođe k meni ujutro! Otvoriše mi se, dakle, usta i ja više ne bijah nijem.
Opustošenje zemlje
    23I dođe mi riječ Jahvina: 24"Sine čovječji, oni koji žive u ovim ruševinama zemlje Izraelove govore: 'Jedan bijaše Abraham i baštini ovu zemlju, a nas je mnogo - nama je zemlja dana u posjed!' 25Stoga im reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Vi blagujete po gorama, oči podižete kumirima svojim, krv prolijevate - i još da posjedujete ovu zemlju? 26Na svoj se mač oslanjate, činite gadosti, oskvrnjujete ženu bližnjega - i još da posjedujete ovu zemlju?' 27Ovo im reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Života mi moga, oni koji su u ruševinama od mača će pasti; one koji su u polju dat ću zvijerima da ih proždru; a koji su u utvrdama i po pećinama od kuge će poginuti! 28Tako ću zemlju ovu razoriti i opustošiti i nestat će zauvijek drskoga njezina ponosa. Opustjet će gore Izraelove i nitko više neće njima prolaziti. 29I znat će da sam ja Jahve kad zemlju njihovu razorim i opustošim zbog svih gadosti što ih počiniše.'
Učinci propovijedi
    30A o tebi, sine čovječji, sinovi naroda tvoga kazuju uza zidove i na kućnim vratima i govore jedan drugom: 'Hajde da čujemo kakva je to riječ došla od Jahve!' 31I hrle k tebi kao na zbor narodni; i narod moj sjeda preda te i sluša tvoje riječi, ali ih ne izvršuje: naslađuju se njima u ustima, a srce im ide za nepravednim dobitkom. 32I gle, ti si za njih kao slatka pjesma uz glazbu otpjevana glasom umilnim: riječi ti slušaju, ali ih ne izvršuju. 33Ali kad sve ovo dođe - gle, već dolazi - znat će da prorok bijaše među njima!"
Pastir Izraelov
Ez 34.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, prorokuj protiv Izraelovih pastira, prorokuj im i reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Jao pastirima Izraelovim koji napasaju sami sebe! Ne moraju li pastiri napasati stado? 3Mlijekom se hranite, vunom odijevate, ovnove tovne koljete, a stada ne pasete. 4Nemoćnih ne krijepite, bolesnih ne liječite, ranjenih ne povijate, zalutalih natrag ne dovodite, izgubljenih ne tražite, nego nasilno i okrutno njima gospodarite. 5I tako se ovce raspršiše nemajuć' pastira, i raspršene postadoše plijen zvijerima. 6Ovce lutaju po svim gorama i visokim bregovima; po svoj su zemlji raspršene ovce moje i nitko za njih ne pita, nikoga nema da ih traži.'
    7Zato, pastiri, čujte riječ Jahvinu: 8'Tako mi života, riječ je Jahve Gospoda: zato što ovce moje postadoše plijen i hrana zvijerima, nemajuć' pastira, dok pastiri moji ovaca mojih ne traže nego sami sebe pasu, a ne pasu stada mojega - 9zato, pastiri, čujte riječ Jahvinu: 10Ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me na pastire! Ovce svoje tražit ću iz ruku njihovih i neću im dati da mi više stado pasu ni da sami sebe pasu: istrgnut ću ovce iz usta njihovih, neće im više biti hrana.'
    11Jer ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me, sam ću potražiti ovce svoje i sam ću ih pasti! 12Kao što se pastir brine za ovce svoje kad se nađe uza stado raspršeno, i ja ću se pobrinuti za svoje ovce i skupit' ih iz svih mjesta u koje se raspršiše u dan oblaka i mraka. 13Izvest ću ih iz naroda, skupit ću ih iz zemalja i dovesti ih u zemlju njihovu da ih pasem na gorama izraelskim, po svim dolinama i travnjacima. 14Past ću ih na izvrsnim pašama, ovčinjaci će im biti na visokim gorama izraelskim; ondje će počivati u dobrim ovčinjacima i past će na sočnim pašama, po gorama izraelskim. 15Sam ću pasti ovce svoje i sam ću im dati počinka - riječ je Jahve Gospoda. 16Potražit ću izgubljenu, dovesti natrag zalutalu, povit ću ranjenu i okrijepiti nemoćnu, bdjeti nad pretilom i jakom - past ću ih pravedno.'
    17A vama, ovce moje, ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me da sudim između ovce i ovce, između ovnova i jaraca! 18Zar vam je malo pasti na dobroj paši te ostatak paše nogama gazite? Malo vam je piti bistru vodu te ostatak nogama mutite? 19A moje ovce moraju pasti što vi nogama izgaziste, piti što vi nogama zamutiste.'
    20Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Evo me da sudim između ovce pretile i mršave! 21Jer bokovima i plećima, bodući rogovima, slabe ovce guraste dok ih ne izguraste. 22Ja ću izbaviti ovce svoje da više ne budu plijenom i sudit ću između ovce i ovce. 23Postavit ću im jednoga pastira koji će ih pasti, slugu svoga Davida: on će ih sam pasti i bit će im pastir, 24a ja, Jahve, bit ću njihov Bog, i moj sluga David bit će im knez. Ja, Jahve, rekoh! 25I sklopit ću s njima Savez mira i uklonit ću iz zemlje sve divlje zvijeri, i živjet će mirno u pustinji i spavati po šumama. 26Njih i sve oko brda svojega učinit ću blagoslovom i dat ću im na vrijeme kišu, i bit će to kiša blagoslova. 27I drveće će poljsko donositi plodove, a zemlja će dati rod svoj. I oni će mirno živjeti u svojoj zemlji i znat će da sam ja Jahve kad slomim palice jarma njihova i kad ih izbavim iz ruku onih što ih podjarmiše. 28I neće više biti plijenom narodima, i zvijeri ih više neće žderati, nego će mirno živjeti i nitko ih neće plašiti. 29I učinit ću da im probuja slavni nasad, i glad ih više neće zatirati, u zemlji više neće podnositi rug naroda. 30I znat će da sam ja, Jahve, Bog njihov, s njima i da su oni, dom Izraelov, narod moj - riječ je Jahve Gospoda. 31Vi, ovce moje, vi ste stado paše moje, a ja sam Bog vaš' - riječ je Jahve Gospoda."
Protiv gora edomskih
Ez 35.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, okreni lice k Seirskoj gori i prorokuj protiv nje! 3Reci joj:
    'Ovako govori Jahve Gospod: Evo me na te, Goro seirska! Ruku ću podići na te i pretvoriti te u pustoš i pustinju. 4Gradove ću tvoje razvaliti i postat ćeš pustinjom. I znat ćeš da sam ja Jahve! 5Vječnu si mržnju gojila i maču predavala sinove Izraelove kad bi ih nesreća pogodila i kad bi im kucnuo čas posljednjega grijeha. 6Zato, života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - krvi ću te predati i krv će te progoniti: od krvi nisi prezala, krv će te progoniti! 7Od Gore seirske učinit ću pustoš i pustinju, istrijebit ću iz nje polaznika i povratnika. 8Gore njezine napunit ću truplima: po tvojim brežuljcima, po tvojim dolinama i po tvojim uvalama padat će mačem pokošeni. 9Učinit ću od tebe vječnu pustinju, gradovi se tvoji neće napučiti. I znat ćete da sam ja Jahve!'
    10Ti reče: 'Ova dva naroda i ove dvije zemlje bit će moji; mi ćemo ih zaposjesti, ako i jest Jahve bio ondje!'
    11'Zato, života mi moga - riječ je Jahve Gospoda - postupit ću s tobom prema gnjevu i ljubomori s kojom ti postupi u svojoj mržnji s njima! Upoznat ćeš me po tome kako ću ti suditi! 12I znat ćeš da sam ja, Jahve, čuo sve tvoje hule što ih izreče na gore Izraelove govoreći: 'Opustješe, nama su dane za hranu!' 13Razmetali ste se, protiv mene govorili i gomilali protiv mene riječi; čuo sam ja!' 14Ovako govori Jahve Gospod: 'Na radost sve zemlje, od tebe ću učiniti pustoš. 15Kako si se ti radovala što opustje baština doma Izraelova, tako ću učiniti s tobom: opustjet ćeš, Goro seirska, a s tobom i sav Edom! I znat će se da sam ja Jahve!"
Proroštvo o gorama izraelskim
Ez 36.
Sine čovječji, prorokuj gorama Izraelovim i reci:
    "O gore Izraelove, čujte riječ Jahvinu: 2Ovako govori Jahve Gospod: Neprijatelji vaši govore o vama: 'Ha! Ha! Visine vječne postat će naš posjed!' 3I zato prorokuj i reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Sa svih vas strana pustoše i plijene da budete posjed ostalim narodima i na jezike dođoste svjetini klevetničkoj. 4Zato, gore Izraelove, čujte riječ Jahvinu! Ovako govori Jahve Gospod gorama i brežuljcima, uvalama i dolinama, opustošenim razvalinama i napuštenim gradovima koji postadoše plijen i ruglo ostalim narodima uokolo - 5ovako, dakle, govori Jahve Gospod: Zaista sam govorio o ognju ljubomore svoje protiv ostalih naroda, protiv sveg Edoma, koji s radošću u srcu i s mržnjom u duši sebi prisvoji u posjed zemlju moju da je oplijeni i opljačka.'
    6Zato prorokuj o zemlji Izraelovoj! Reci gorama i brežuljcima, uvalama i dolinama: 'Ovako govori Jahve Gospod! Evo, govorim u ljubomori i jarosti jer moradoste podnositi rug naroda.' 7Zato ovako govori Jahve Gospod: 'Evo, dižem ruku i kunem se: narodi koji su oko vas snosit će sami svoju sramotu! 8A vi, gore Izraelove, razgranajte se i donesite rod narodu koji će skoro doći. 9Jer, evo me k vama! K vama se okrenuh, i gajit ću vas i zasijati! 10Razmnožit ću ljude po vama - sav dom Izraelov - gradove vam napučiti, razvaline vaše opet podići! 11Razmnožit ću po vama ljude i stoku, oni će se namnožiti i naploditi - te ću vas napučiti kao nekoć i obasuti vas dobrima više nego prije! I znat ćete da sam ja Jahve! 12Dovest ću k vama ljude, narod svoj, Izraela, i zaposjest će te i bit ćeš im baština i nećeš im više djecu otimati.'"
    13Ovako govori Jahve Gospod: "A što se o tebi govori: 'Ti si zemlja koja ljude proždire i svojem narodu djecu otima' - 14ti više nećeš ljude proždirati ni narodu svome djece otimati - riječ je Jahve Gospoda. 15Ne dam da više slušaš rug pogana, ne dam da više budeš na sramotu narodima: nećeš više narodu svojem djece otimati" - riječ je Jahve Gospoda.
    16Dođe mi riječ Jahvina: 17"Sine čovječji, kad dom Izraelov još življaše u svojoj zemlji, oskvrnu je svojim nedjelima i svojim putovima. Putovi njihovi bijahu preda mnom kao nečistoća žene nečiste. 18I zato na njih izlih gnjev svoj zbog krvi što je proliše i zbog kumira kojima je oskvrnuše. 19Rasprših ih među narode i rasijah po zemljama. Sudio sam im prema putovima i nedjelima njihovim. 20Ali u narodima među koje dođoše, među svim narodima u koje dospješe, oskvrnjivahu moje sveto ime, jer o njima se govorilo: 'To je Jahvin narod, a morade otići iz zemlje Jahvine!' 21I meni se sažali moje sveto ime što ga dom Izraelov obeščasti u narodima među koje dođe.
    22Reci zato domu Izraelovu: 'Ovako govori Jahve Gospod: Što činim, ne činim radi vas, dome Izraelov, nego radi svetoga imena svojega, koje vi oskvrnuste među narodima u koje dođoste. 23Ja ću posvetiti ime svoje veliko koje vi oskvrnuste posred naroda u koje dođoste! I znat će narodi da sam ja Jahve - riječ je Jahve Gospoda - kad na vama, njima naočigled, pokažem svetost svoju. 24Tada ću vas sabrati iz svih naroda i skupiti iz svih zemalja, natrag vas dovesti u vašu zemlju. 25Poškropit ću vas vodom čistom da se očistite. Očistit ću vas od svih vaših nečistoća i od svih kumira vaših. 26Dat ću vam novo srce, nov duh udahnut ću u vas! Izvadit ću iz tijela vašega srce kameno i dat ću vam srce od mesa. 27Duh svoj udahnut ću u vas da hodite po mojim zakonima i da čuvate i vršite moje naredbe. 28I nastanit ćete se u zemlji koju dadoh vašim ocima, i bit ćete moj narod, a ja ću biti vaš Bog. 29Izbavit ću vas od svih vaših nečistoća i dozvat ću žito i umnožiti ga, i nikad vas više neću izvrći gladi. 30Umnožit ću plod drveća i rod njiva da ne podnosite više zbog gladi sramotu među narodima. 31I tada ćete se spomenuti zlih putova i nedjela svojih, i sami ćete sebe omrznuti zbog bezakonja i gadosti svojih. 32A što činim, znajte dobro, ne činim radi vas - riječ je Jahve Gospoda! Postidite se i posramite zbog putova svojih, dome Izraelov!'
    33Ovako govori Jahve Gospod: 'A kad vas očistim od svih bezakonja vaših, napučit ću opet vaše gradove i sagraditi razvaline; 34opustjela zemlja, nekoć pustinja naočigled svakom prolazniku, bit će opet obrađena. 35Tada će se reći: 'Evo zemlje što bijaše pusta, a postade kao vrt edenski! Gle gradova što bijahu pusti, same razvaline i ruševine, a sada su utvrđeni i napučeni!' 36I narodi oko vas koji preostanu znat će da ja, Jahve, razvaljeno opet gradim, i što bi opustošeno, opet sadim. Ja, Jahve, rekoh i učinit ću!'
    37Ovako govori Jahve Gospod: Još će ovo moliti dom Izraelov: da im ljudstvo namnožim kao stada. 38Kao svetim stadima, kao stadima blagdanskih dana u Jeruzalemu, gradovi, nekoć razvaline, napučit će se ljudstvom. I znat će da sam ja Jahve."
Prispodoba sa suhim kostima
Ez 37.
I spusti se na me ruka Jahvina i Jahve me u svojem duhu izvede i postavi usred doline pune kostiju. 2Provede me kroz njih, svuda oko njih, i gle, bijaše ih u dolini veoma mnogo i bijahu sasvim suhe! 3Reče mi: "Sine čovječji, mogu li ove kosti oživjeti?" Ja odgovorih: "Jahve Gospode, to samo ti znaš!" 4Tad mi reče: "Prorokuj ovim kostima i reci im: 'O suhe kosti, čujte riječ Jahvinu!' 5Ovako govori Jahve Gospod ovim kostima: 'Evo, duh ću svoj udahnuti u vas i oživjet ćete! 6Žilama ću vas ispreplesti, mesom obložiti, kožom vas obaviti i duh svoj udahnuti u vas i oživjet ćete - i znat ćete da sam ja Jahve!'"
    7I ja stadoh prorokovati kao što mi bješe zapovjeđeno. I dok sam prorokovao, nastade šuškanje i pomicanje i kosti se stadoše pribirati. 8Pogledah, i gle, po njima narasle žile i meso; kožom se presvukoše, ali duha još ne bijaše u njima.
    9I reče mi: "Prorokuj duhu, sine čovječji, prorokuj i reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Od sva četiri vjetra dođi, duše, i dahni u ova trupla da ožive!'" 10I stadoh prorokovati kao što mi zapovjedi, i duh uđe u njih i oživješe i stadoše na noge - vojska vrlo, vrlo velika.
    11Reče mi: "Sine čovječji, te kosti - to je sav dom Izraelov. Evo, oni vele: 'Usahnuše nam kosti i propade nam nada, pogibosmo!' 12Zato prorokuj i reci im. 'Ovako govori Jahve Gospod: Ja ću otvoriti vaše grobove, izvesti vas iz vaših grobova, narode moj, i odvesti vas u zemlju Izraelovu! 13I znat ćete da sam ja Jahve kad otvorim grobove vaše i kad vas izvedem iz vaših grobova, moj narode! 14I duh svoj udahnut ću u vas da oživite, i dovest ću vas u vašu zemlju, i znat ćete da ja, Jahve govorim i činim' - riječ je Jahve Gospoda."
Ujedinjenje Izraela i Judeje
    15I dođe mi riječ Jahvina: 16"Sine čovječji, uzmi drvo i napiši na njemu: 'Juda i sinovi Izraelovi, njegovi saveznici!' Onda uzmi drugo drvo i napiši na njemu: 'Josip - drvo Efrajimovo - i sav dom Izraelov, njegov saveznik.' 17I sastavi ih u jedno drvo da budu kao jedno u tvojoj ruci! 18A kad te sinovi tvojega naroda zapitaju: 'Hoćeš li nam objasniti što to znači?' - 19reci im: 'Ovako govori Jahve Gospod: Evo, uzet ću drvo Josipovo, što je u ruci Efrajimovoj, drvo Josipovo i Izraelovih plemena, njegovih saveznika, i sastavit ću ga s drvetom Judinim te ću od njih načiniti jedno; oba će biti jedno u mojoj ruci.'
    20Oba drveta na koja to napišeš neka ti budu u ruci, njima naočigled. 21I reci im: 'Ovako govori Jahve Gospod: Evo, skupit ću sinove Izraelove iz naroda u koje dođoše, skupit ću ih odasvud i odvesti ih u zemlju njihovu. 22I načinit ću od njih jedan narod u zemlji, u gorama Izraelovim, i bit će im svima jedan kralj, i oni više neće biti dva naroda i neće više biti razdijeljeni na dva kraljevstva. 23I neće se više kaljati svojim kumirima, ni svojim grozotama, ni opačinama. Izbavit ću ih od svih njihovih nevjera kojima zgriješiše i očistit ću ih, i oni će biti moj narod, a ja njihov Bog. 24I sluga moj David bit će im kralj i svima će im biti jedan pastir. Živjet će po mojim zakonima, čuvajući i vršeći moje naredbe. 25Boravit će u zemlji koju dadoh sluzi svome Jakovu, u kojoj življahu oci vaši: u njoj će stanovati oni i njihovi sinovi, i sinovi sinova njihovih dovijeka. I moj sluga David bit će im knez dovijeka. 26Sklopit ću s njima savez mira; bit će to Savez vječan s njima. Utvrdit ću ih i razmnožiti i postavit ću Svetište svoje zauvijek među njih. 27Moj će Šator biti među njima i ja ću biti Bog njihov, a oni narod moj! 28I kad Svetište moje bude zauvijek među njima, znat će svi narodi da sam ja Jahve, koji posvećujem Izraela.'"
Proroštvo protiv Goga, kralja u Magogu
Ez 38.
I dođe mi riječ Jahvina: 2"Sine čovječji, okreni lice ka Gogu, u zemlji Magogu, velikom knezu Mešeka i Tubala, prorokuj protiv njega. 3Reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Evo me na te, Gože, veliki kneže Mešeka i Tubala! 4Namamit ću te i metnut ću ti žvale u čeljusti, izvest ću tebe i svu tvoju vojsku - konje i konjanike, silno mnoštvo u potpunoj opremi - sve u oklopima i sa štitovima, sve vične maču.
    5S njima je i Perzija, Etiopija i Put - svi sa štitovima i pod kacigama; 6zatim Gomer i sve čete njegove, Bet Togarma s krajnjega sjevera i sve čete njezine - silan narod s tobom! 7Dobro se spremi ti i sve mnoštvo što se oko tebe skupilo i stani mu na čelo! 8Poslije mnogo dana dobit ćeš zapovijed; poslije mnogo godina navalit ćeš na zemlju, izbavljenu od mača i skupljenu iz mojih naroda, na gore Izraelove, nekoć zadugo puste: otkako ih izvedoh iz naroda, svi spokojno žive. 9Dići ćeš se, doći kao nevrijeme, kao oblak što prekrije zemlju, ti i tvoje čete, a s vama sila naroda!'
    10Ovako govori Jahve Gospod: 'U onaj će ti se dan misli rojiti u srcu i skovat ćeš zao naum. 11Reći ćeš: 'Hajde da se dignem na zemlju nebranjenu, da navalim na miran narod koji spokojno živi bez zidina i bez prijevornica i bez vrata: 12pa da se plijena naplijenim i pljačke napljačkam - da ruku stavim na razvaline opet napučene i na narod iz naroda sakupljen, koji se bavi stadima i imanjem i živi u središtu zemlje.' 13Šeba, Dedan i trgovci taršiški i svi njihovi lavići pitat će te: 'Zar zato dolaziš plijeniti? I zar si radi pljačke toliku gomilu skupio da odneseš srebro i zlato, da otmeš stoku i imanje i da se plijena velikoga naplijeniš?'
    14Zato prorokuj, sine čovječji, i reci Gogu: 'Ovako govori Jahve Gospod: U onaj dan kad narod moj izraelski bude spokojno živio, ti ćeš se podići! 15Doći ćeš iz svoga sjedišta, s krajnjega sjevera, ti i s tobom mnogo naroda, sve samih konjanika, silno mnoštvo, golema vojska. 16Navalit ćeš na Izraela, narod moj, kao oblak kad pokrije zemlju. U posljednje dane dovest ću te na svoju zemlju da me narodi upoznaju, kad na tebi, Gože, njima naočigled, pokažem svetost svoju.'
    17Ovako govori Jahve Gospod: 'Nisi li ti onaj o kome sam govorio, u davne dane, preko slugu svojih, proroka Izraelovih, koji u ono vrijeme prorokovaše da ću te na njih dovesti? 18U onaj dan kad Gog navali na zemlju Izraelovu - riječ je Jahve Gospoda - gnjev će mi iz nosa planuti. 19U ljubomori svojoj i u ognju jarosti svoje odlučih: U onaj dan bit će silan potres u zemlji Izraelovoj. 20I trest će se poda mnom ribe morske i ptice nebeske, poljske zvijeri i gmazovi što gmižu po zemlji i svi ljudi što žive na njoj. Planine će se razvaliti, vrleti popadati i sve se zidine porušiti! 21I po svim svojim gorama pozvat ću na njega mač - riječ je Jahve Gospoda - s mačem će se brat na brata dići! 22Sudit ću mu kugom i krvlju. I spustit ću silan pljusak, i kamenje tuče, oganj i sumpor na nj, na njegove čete i na mnogi narod koji bude s njime. 23I uzveličat ću se, posvetiti i objaviti pred svim narodima, i znat će da sam ja Jahve.'
Ez 39.
Sine čovječji, prorokuj protiv Goga i reci: 'Ovako govori Jahve Gospod: Evo me na te, Gože, veliki kneže Mešeka i Tubala! 2Namamit ću te i povesti, podići te s krajnjega sjevera i dovesti na gore Izraelove. 3Izbit ću ti luk iz lijeve ruke i prosuti strijele iz tvoje desnice. 4Na gorama ćeš Izraelovim pasti, ti i sve tvoje čete i narodi koji budu s tobom: pticama grabljivicama, svemu krilatom, i zvijerima dadoh te za hranu. 5Na otvorenom ćeš polju pasti, jer ja tako rekoh - riječ je Jahve Gospoda. 6Poslat ću oganj na Magog i na sve koji spokojno žive na otocima - i znat će da sam ja Jahve. 7A svoje sveto ime objavit ću posred naroda svoga izraelskoga i neću dati da se više oskvrnjuje moje sveto ime! I znat će svi narodi da sam ja, Jahve, Svetac Izraelov.
    8Evo dolazi i biva - riječ je Jahve Gospoda! To je dan o kojem sam govorio!
    9Izići će stanovnici izraelskih gradova, naložiti vatru i spaliti oružje, štitove, štitiće, lukove i strelice, koplja i sulice - ložit će njima vatru sedam godina. 10Neće nositi drva iz polja ni sjeći u šumama, nego će vatru oružjem ložiti. I oplijenit će one koji su njih plijenili, opljačkati one koji su njih pljačkali - riječ je Jahve Gospoda.
    11U onaj ću dan dati Gogu za grob glasovito mjesto u Izraelu: dolinu Abarim, istočno od Mora, koja zatvara put prolaznicima; ondje će pokopati Goga i sve njegovo mnoštvo. I dolina će se prozvati Hamon-Gog. 12I ukopavat će ih dom Izraelov, sedam mjeseci, da očisti svu zemlju; 13pokapat će ih sav narod zemlje. I bit će im slavan dan u koji se proslavim, riječ je Jahve Gospoda. 14Izabrat će ljude da neprestano prolaze zemljom pa da s prolaznicima pokapaju one koji preostaše po zemlji, da je tako očiste. 15I kad koji, prolazeći zemljom, vidi ljudske kosti, podignut će kraj njih nadgrobnik dok ih grobari ne ukopaju u dolini Hamon-Gog. 16Hamona je ime i gradu. I tako će očistiti zemlju. 17Sine čovječji, ovako govori Jahve Gospod: Reci pticama, svemu krilatom i svemu zvijerju: skupite se i dođite! Saberite se odasvud na žrtvu moju koju koljem za vas, na veliku gozbu po izraelskim gorama, da se najedete mesa i napijete krvi. 18Najedite se mesa od junaka i napijte se krvi zemaljskih knezova, ovnova, janjaca, jaraca, junaca, ugojene stoke bašanske! 19Najedite se do sita pretiline i napijte se krvi mojih klanica koje sam vam naklao. 20Nasitite se za mojim stolom konja i konjanika, junaka i ratnika!' - riječ je Jahve Gospoda.
Zaključak
    21'Tako ću se proslaviti među narodima, i svi će narodi vidjeti sud koji ću izvršiti i ruku što ću je na njih podići. 22Znat će dom Izraelov da sam ja, Jahve, Bog njihov - od toga dana zauvijek. 23I znat će narodi da dom Izraelov bijaše odveden u ropstvo zbog svojih nedjela: iznevjerio mi se, pa sakrih lice svoje od njih i predadoh ih njihovim neprijateljima u ruke da od mača poginu. 24Postupih s njima po nečistoći njihovoj i nedjelima te sakrih lice svoje od njih.'
    25Stoga ovako govori Jahve Gospod: 'Sad ću vratiti roblje Jakovljevo i pomilovati sav dom Izraelov - ljubomoran na ime svoje sveto, 26oprostit ću im svu sramotu i nevjeru kojom mi se iznevjeriše dok još spokojno življahu u zemlji i nikoga ne bijaše da ih straši. 27A kad ih dovedem iz naroda i skupim iz zemalja dušmanskih i na njima, naočigled mnogih naroda, svetost svoju pokažem, 28znat će da sam ja Jahve, Bog njihov, koji ih u izgnanstvo među narode odvedoh i koji ih opet skupljam u njihovu zemlju, ne ostavivši ondje nijednoga od njih. 29I nikada više neću kriti lica od njih, jer ću duh svoj izliti na dom Izraelov' - riječ je Jahve Gospoda."
IV. EZEKIELOV ZAKON
Budući Dom
Ez 40.
Godine dvadeset i pete za našega izgnanstva, početkom godine, prvoga mjeseca, desetoga dana, a četrnaest godina otkako pade Grad, upravo onoga dana spusti se na me ruka Jahvina. 2I odvede me u božanskom viđenju u zemlju Izraelovu te me postavi na veoma visoku goru: Na njoj, s južne strane, bijaše nešto kao sazidan grad. 3Povede me onamo, i gle: čovjek, sjajan kao mjed, stajaše na vratima, s lanenim užetom i mjeračkom trskom u ruci. 4I taj mi čovjek reče: "Sine čovječji, gledaj svojim očima i slušaj svojim ušima, popamti sve što ću ti pokazati, jer si doveden ovamo da ti pokažem. Objavi domu Izraelovu sve što ovdje vidiš."
Vanjski zid Doma
    5I gle, zdanje sve uokolo opasano zidom. Čovjek držaše u ruci mjeračku trsku od šest lakata, a svaki lakat bijaše za jedan dlan duži od običnoga lakta. On izmjeri zdanje. Širina: jedna trska, visina: jedna trska.
Istočna vrata Doma
    6Zatim pođe k vratima što bijahu okrenuta k istoku. Uspe se uza stepenice i izmjeri prag vrata. Širina: jedna trska. 7A svaka klijet jednu trsku dugačka i jednu trsku široka. Između klijeti: pet lakata. Prag vrata sa strane njihova trijema, iznutra, jedna trska. 8Izmjeri trijem vrata iznutra: bijaše osam lakata širok, 9a njegovi polustupovi dva lakta. Trijem vrata bijaše s nutarnje strane. 10Na svakoj strani istočnih vrata bijahu po tri klijeti. I sve tri bijahu iste mjere. Tako i polustupovi: s obje strane bijahu iste mjere. 11Zatim izmjeri vrata: bijahu deset lakata široka i trinaest lakata visoka. 12Pred klijetima bijaše s jedne i s druge strane ograda od jednog lakta. Svaka klijet: šest lakata s jedne i šest lakata s druge strane. 13A zatim izmjeri vrata od stražnje strane jedne klijeti do stražnje strane nasuprotne klijeti, u širinu: bijaše dvadeset i pet lakata; otvor pred otvorom. 14Izmjeri i trijem: dvadeset lakata. Predvorje bijaše sve uokolo trijema vrata. 15Od ulaznog pročelja vrata do nasuprotne strane njihova trijema bijaše pedeset lakata. 16Na klijetima i njihovim dovracima, s unutrašnje strane sve uokolo, a tako i u trijemu, bijahu prozori s rešetkama. Takvi su prozori bili iznutra, sve naokolo, a na polustupovima palme.
Vanjsko predvorje Doma
    17Zatim me povede u vanjsko predvorje Doma. I gle, sve oko predvorja prostorije i pločnik. Trideset prostorija na pločniku. 18Pločnik bijaše sa svake strane vrata i odgovaraše razini vrata. To je donji pločnik. 19On izmjeri širinu predvorja od donjih vrata do unutrašnjega predvorja, s vanjske strane: sto lakata na istok i na sjever.
Sjeverna vrata Doma
    20Sjevernim vratima vanjskoga predvorja izmjeri širinu i dužinu. 21I ta su imala po tri klijeti sa svake strane, a stupovi im i trijemovi istih mjera kao u prvih vrata: pedeset lakata u dužinu i dvadeset i pet lakata u širinu. 22Prozori im, trijemovi i palme bijahu iste mjere kao na istočnim vratima, a na prilazu im sedam stepenica; trijem im bijaše s unutrašnje strane. 23Unutrašnje predvorje imaše vrata što bijahu nasuprot sjevernim vratima; kao i istočna. On izmjeri: između jednih i drugih vrata bijaše sto lakata.
Južna vrata Doma
    24Zatim me povede na jug, i gle: i ondje vrata. Izmjeri ondje klijeti, polustupove i trijemove: bijahu iste mjere. 25Ona, kao i njihovi trijemovi, imahu sve uokolo prozore što bijahu kao i oni prvi. Dužina je i tu iznosila pedeset lakata, a širina dvadeset i pet. 26K vratima je vodilo sedam stuba; trijem im je bio s unutrašnje strane, a na stupovima imahu po jednu palmu sa svake strane. 27Unutrašnje predvorje imaše jedna vrata i s južne strane. On izmjeri: od tih vrata do južnih vrata - sto lakata.
Unutrašnje predvorje i južna vrata
    28Zatim me na južna vrata uvede u unutrašnje predvorje. I izmjeri južna vrata: bijahu istih mjera. 29Klijeti, stupovi i trijemovi bijahu istih mjera. Vrata i njihov trijem imahu svud unaokolo prozore. Pedeset lakata bijaše tu u dužinu, dvadeset i pet lakata u širinu. 30A sve uokolo trijemovi: dvadeset i pet lakata dugi, a pet lakata široki. 31Trijemovi su se pružili prema vanjskom predvorju. Na polustupovima njihovim palme, a stubište im je imalo osam stuba.
Istočna vrata predvorja
    32Zatim me povede k istočnim vratima unutrašnjega predvorja. I izmjeri vrata: bijahu istih mjera. 33Klijeti im, polustupovi i trijemovi bijahu također istih mjera. Vrata i njihov trijem imahu svud naokolo prozore. U dužinu bješe pedeset lakata, u širinu dvadeset i pet. 34Trijem im se pružao prema vanjskom predvorju. Na njihovim polustupovima s ove i s one strane bijahu palme. Stubište im imaše osam stuba.
Sjeverna vrata predvorja
    35Zatim me povede k sjevernim vratima. I izmjeri ih: bijahu istih mjera. 36Klijeti im, polustupovi i trijemovi bijahu također istih mjera. Vrata i njihov trijem imahu svud uokolo prozore. Pedeset je lakata tu bilo u dužinu, a dvadeset i pet u širinu. 37Trijem je sezao do vanjskoga predvorja. Na polustupovima s ove i one strane bijahu palme. Stubište imaše osam stuba.
Pomoćno prostorje
    38Uz trijemove vrata bijaše prostor s posebnim ulazom. Ondje su se ispirale žrtve paljenice. 39U trijemu vrata s jedne i s druge strane bijahu po dva stola za klanje paljenica, okajnica i naknadnica. 40I s vanjske strane onomu tko ulazi na ulaz sjevernih vrata bijahu dva stola; i s druge strane, prema trijemu vrata, dva stola. 41Četiri stola, dakle, s jedne, a četiri stola s druge strane vrata: u svemu osam stolova, na kojima se klahu žrtve. 42Osim toga, četiri stola za paljenice, od klesanoga kamena. Bili su po lakat i pol široki i lakat visoki. Na njima je stajao pribor za klanje žrtava paljenica i klanica. 43Stolovi bijahu sve uokolo obrubljeni žljebićima od jednoga dlana, zavrnutima unutra. Na stolove se stavljalo žrtveno meso.
    44Zatim me povede u unutrašnje predvorje. U unutrašnjem predvorju bijahu dvije prostorije: jedna bijaše sa strane sjevernih vrata, okrenuta prema jugu, a druga sa strane južnih vrata, okrenuta prema sjeveru. 45I on mi reče: "Ta prostorija što je okrenuta na jug određena je za svećenike koji obavljaju službu u Domu. 46A prostorija što je okrenuta na sjever jest za svećenike koji obavljaju službu na žrtveniku. To su sinovi Sadokovi, oni između sinova Levijevih koji smiju prići k Jahvi da mu služe!"
Unutrašnje predvorje
    47On izmjeri predvorje. Dužina: sto lakata, širina: sto lakata; bijaše četverouglasto. Pred Domom stajaše žrtvenik.
Glavni ulaz Doma
    48A zatim me povede k trijemu. Izmjeri polustupove trijema: bijaše pet lakata na jednoj i pet lakata na drugoj strani. Vrata bijahu široka tri lakta s jedne i tri lakta s druge strane. 49Trijem bijaše dugačak dvadeset lakata, a širok dvanaest lakata. Deset je stepenica vodilo onamo. Na dovratnicima s jedne i s druge strane stajaše po jedan stup.
Glavni dio Doma:
Hekal i Debir
Ez 41.
Zatim me povede u Hekal. Izmjeri mu polustupove: bijahu široki šest lakata s jedne i šest lakata s druge strane. 2Vrata bijahu široka deset lakata: sa svake strane po jedno krilo od pet lakata. A zatim izmjeri Hekal: bijaše dugačak četrdeset, a širok dvadeset lakata.
    3Onda uđe i izmjeri polustupove vrata: dva lakta; zatim vrata: šest lakata; pa širinu vrata: sedam lakata. 4Izmjeri zatim unutrašnji prostor: dužina dvadeset lakata, širina ispred Hekala dvadeset lakata. I reče mi: "To je Svetinja nad svetinjama."
Pobočno prostorje
    5Potom izmjeri zid Doma: šest lakata. Pobočne prostorije bijahu široke četiri lakta, sve oko Doma. 6Pobočne prostorije bijahu jedna nad drugom, bijaše ih trideset na tri boja. U hramskom zidu bijahu, sve uokolo, zasjeci da prihvate pobočne prostorije. Tako one ne bijahu ugrađene u hramski zid. 7Širina se prostorija povećavala od boja do boja, jer su one sve uokolo, na bojeve, okruživale Dom, a Dom je, kako se uzlazilo, ostavljao sve širi prostor. S najdonjeg se boja uzlazilo na najgornji kroza srednji.
    8Onda vidjeh sve oko Doma neku uzvisinu. Osnove pobočnih prostorija: cijela trska, šest lakata. 9Debljina vanjskoga zida pobočnih klijeti: pet lakata. Prolaz između pobočnih prostorija Doma 10i klijeti bijaše, sve uokolo Doma, dvadeset lakata širok. 11Iz pobočne prostorije izlažahu na prolaz jedna vrata prema sjeveru i jedna prema jugu. Prolaz bijaše širok pet lakata svud uokolo.
Zapadno zdanje
    12Zdanje što zatvaraše ograđeni prostor sa zapada bijaše široko sedamdeset lakata, a zid te građevine posvud uokolo bijaše debeo pet lakata i dugačak devedeset lakata. 13On izmjeri Dom: bijaše dugačak stotinu lakata. Ograđeni prostor, zdanje mu i zidovi, stotinu lakata dužine. 14Širina pročelja Doma s ograđenim prostorom prema istoku: sto lakata. 15On izmjeri dužinu zdanja duž ograđenog prostora što bijaše straga i hodnike s jedne i s druge strane: stotinu lakata.
Ukrasi na zidovima i vratima
    Unutrašnjost Hekala, trijemovi predvorja, 16pragovi, prozori s rešetkama i hodnici na sve tri strane uokolo, nasuprot pragovima, bijahu sve uokolo drvetom obloženi od zemlje do prozora. Prozori su bili zastrti. 17Od ulaza sve do unutrašnjosti Doma, a tako i izvana te po svem zidu uokolo, iznutra i izvana, 18bijahu likovi kerubina i palma. Po jedna palma između dva kerubina, a svaki kerubin imaše dva lica: 19prema palmi s jedne strane lice čovječje, a prema palmi s druge strane lice lavlje. Tako bijaše po svemu Domu sve uokolo: 20od zemlje do ponad vrata bijahu izdjeljani kerubini i palme, a tako i po zidu Hekala. 21Dovratnici Hekala bijahu četverouglasti.
Drveni oltar
    22Pred Svetištem nešto kao žrtvenik od drveta: tri lakta visok, dva lakta dugačak i dva lakta širok. Uglovi mu, podnožje i stranice bijahu od drveta. I čovjek mi reče: "Evo stola koji je pred licem Jahvinim!"
Vrata Doma
    23I Hekal i Svetište imahu po dvoja vrata, 24a svaka vrata po dva krila što se obrtahu: dva krila u jednih i dva krila u drugih vrata. 25A na vratima Hekala bijahu izdjeljani kerubini i palme, kao što bijahu izdjeljani i po zidovima. Izvana pred trijemom bijaše drvena nadstrešnica. 26Prozori s rešetkama i palme bijahu s jedne i s druge strane na trijemu, u pobočnim prostorijama Doma i na nadstrešnici.
Svećeničko prostorje
Ez 42.
A zatim me povede na sjever, u vanjsko predvorje, i dovede me do prostorija nasuprot ograđenom prostoru, nasuprot zdanju prema sjeveru. 2Pročelje im sa sjeverne strane bijaše dugo sto lakata, a široko pedeset lakata. 3Nasuprot vratima unutrašnjeg predvorja i nasuprot pločniku vanjskoga predvorja bijahu hodnici jedan prema drugome na tri boja. 4Pred prostorijama bijaše prolaz prema unutrašnjosti - deset lakata širok i sto lakata dugačak. Vrata im bijahu okrenuta na sjever. 5Gornje prostorije, jer im prostor oduzimahu hodnici, bijahu manje od donjih i srednjih. 6Jer bijahu na tri boja, ali ne imahu stupova kao u predvorju. Zato gornje prostorije bijahu uže od donjih i srednjih. 7Vanjski zid, duž klijeti, prema vanjskom predvorju, ispred klijeti, bijaše dugačak pedeset lakata. 8Jer dužina klijetima vanjskoga predvorja bijaše pedeset lakata, a onima pred Hekalom sto lakata. 9U tih prostorija bijaše ulaz s istoka onomu tko im prilazi iz vanjskog predvorja.
    10Po širini zida predvorja prema istoku, pred ograđenim prostorom i pred samim zdanjem, bijaše još prostorija. 11Pred njima bijaše prolaz kao ispred klijeti smještenih prema sjeveru: jednake dužine i jednake širine; i svi im izlazi, raspored i vrata bijahu jednaki. 12Bili su kao ulazi u klijeti što bijahu prema jugu: ulaz na početku svakog prolaza, nasuprot zidu zdanja, prema istoku onomu tko bi u njih ulazio.
    13I reče mi: "Sjeverne i južne prostorije ispred ograđenog prostora jesu prostorije Svetišta: ondje svećenici koji prilaze Jahvi blaguju najveće svetinje. Oni će ovdje odlagati najveće svetinje, prinose, okajnice i naknadnice, jer je to mjesto sveto. 14A kad svećenici budu ulazili, neće izlaziti iz Svetišta u vanjsko predvorje, nego će tu ostavljati odjeću u kojoj bijahu službu služili, jer je sveta, i oblačiti drugu odjeću da bi se mogli približiti mjestu određenu za narod."
Mjere predvorja
    15Izmjerivši unutrašnjost Doma, izvede me na istočna vrata i izmjeri sve uokolo. 16Mjeračkom trskom izmjeri istočnu stranu: bijaše pet stotina trska, mjeračkih trska, 17a zatim se okrenu i izmjeri sjevernu stranu: bijaše pet stotina trska, mjeračkih trska. 18Tada se okrenu na južnu stranu i izmjeri: pet stotina trska, mjeračkih trska. 19Potom se okrenu na zapadnu stranu i izmjeri: pet stotina trska, mjeračkih trska. 20On izmjeri zid na sve četiri strane uokolo: bijaše pet stotina trska dugačak i pet stotina širok. Odvajao je sveto mjesto od nesvetoga.
Povratak Slave Jahvine
Ez 43.
Zatim me povede k vratima što gledaju na istok. 2I gle, Slava Boga Izraelova dolazi od istoka; šum joj kao šum velikih voda: i zemlja se sjala od slave njegove. 3To viđenje koje gledah bijaše kao viđenje što ga vidjeh kad dođoh da uništim grad i kao viđenje koje vidjeh na rijeci Kebaru. Padoh ničice.
    4A Slava Jahvina uđe u Dom na vrata koja gledaju na istok. 5Tada me duh podiže i odvede u unutrašnje predvorje. I gle: Dom bijaše pun Slave Jahvine. 6I čuh glas koji mi iz Doma govori, a kraj mene netko stajaše. 7I reče mi:
    "Sine čovječji, ovo je mjesto mojega prijestolja, ovo je mjesto stopa mojih nogu: ovdje ću, posred sinova Izraelovih, prebivati zauvijek. Izraelov dom neće više oskvrnjivati moje sveto ime - ni oni ni njihovi kraljevi - svojim bludništvom i truplima svojih kraljeva: 8stavili su svoj prag do moga, svoje dovratnike do mojih, tako da je bio samo zid između mene i njih, i oskvrnjivali su moje sveto ime gnusobama koje počiniše. I zato ih zatrijeh u svojem gnjevu. 9Sada će oni ukloniti daleko od mene svoje bludništvo i trupla svojih kraljeva, a ja ću zauvijek prebivati posred njih.
    10Sine čovječji, pokaži domu Izraelovu ovaj Dom da se posrame sa svojih bezakonja. Neka mu izmjere razmjere. 11Ako se posrame zbog svega što učiniše, opiši im Dom i njegove razmjere, njegove izlaze i ulaze, sve njegovo obličje, sve propise i sve zakone; upoznaj ih i nacrtaj im da vide i da čuvaju i provedu sve njegovo obličje i sve propise o njemu. 12A ovo je zakon za Dom: navrh gore, sav prostor uokolo, bit će najsvetija svetinja.
Mjere žrtvenika
    13Ovo su mjere žrtvenika, na laktove - a lakat je ovdje jedan lakat i pedalj: podnožje žrtvenika lakat dugo, lakat široko; obrub kojim je obrubljen uokolo - jedan pedalj. Visina žrtvenika: 14od podnožja na zemlji do donjega pojasa žrtvenika - dva lakta, a u širinu jedan lakat; od manjeg pojasa do većega četiri lakta, a u širinu jedan lakat. 15A samo žrtvište: četiri lakta visoko. A sa žrtvišta dižu se uvis četiri roga. 16Žrtvište: dvanaest lakata dugo, dvanaest lakata široko, četvorina, na sve četiri strane. 17A pojas: četrnaest lakata dug i četrnaest lakata širok, na četiri strane; njegov rub uokolo pol lakta, a podnožje oko njega uokolo jedan lakat; stepenice mu gledaju na istok."
Posveta žrtvenika
    18I reče mi: "Sine čovječji, ovako govori Jahve Gospod: 'Ovo su propisi žrtveni po kojima se u svoje vrijeme mora podići žrtvenik da se na njemu prinose paljenice i da se po njemu škropi krvlju. 19Svećenicima levitima, potomcima Sadokovim, koji pristupaju k meni da mi služe - riječ je Jahve Gospoda - dat ćeš june za žrtvu okajnicu. 20Uzet ćeš njegove krvi i njome pomazati četiri roga žrtvišta i četiri ugla pojasa i obrub sve uokolo da okajnicom pomiriš žrtvenik. 21Zatim uzmi june i spali ga na odijeljenom mjestu Doma, izvan Svetišta. 22Sutradan prinesi jarca bez mane kao okajnicu, neka se njime okaje žrtvenik kao što je okajan junetom. 23A kad ga okaješ, prinesi junca bez mane i ovna bez mane iz stada: 24prikaži ih pred Jahvom, a svećenici neka ih pospu solju i neka ih prinesu kao paljenicu Jahvi. 25Sedam dana svaki dan prinesi jednog jarca za grijeh; i neka se prinese june i ovan iz stada, oba bez mane. 26Sedam dana neka se pomiruje žrtvenik i neka se čisti i posvećuje. 27Pošto se navrše ti dani, od osmoga dana unapredak neka svećenici žrtvuju na žrtveniku vaše paljenice i pričesnice; i omiljet ćete mi' - riječ je Jahve Gospoda."
Upotreba istočnih vrata
Ez 44.
Potom me odvede natrag k izvanjskim vratima Svetišta, koja gledaju na istok: bijahu zatvorena. 2I reče mi Jahve: "Ova će vrata biti zatvorena; neka se ne otvaraju i nitko neka ne ulazi na njih, jer ja, Jahve, Bog Izraelov, kroz njih prođoh - zato neka budu zatvorena. 3Samo knez, jer je knez, smije sjesti tu i blagovati pred Jahvom; tada neka uđe kroz trijem vrata i istim putem neka izađe."
Pravilo o upotrebi Doma
    4Zatim me odvede k sjevernim vratima pred Dom. Pogledah, i gle: Slava Jahvina bijaše napunila Dom Jahvin. Padoh ničice. 5Jahve mi reče:
    "Sine čovječji, pomno pripazi, dobro gledaj i pažljivo poslušaj što ću ti reći o svim uredbama Doma Jahvina i o svim njegovim zakonima. Dobro pazi tko smije ući u Dom i tko je iz Svetišta odijeljen. 6Reci rodu odmetničkom, domu Izraelovu: 'Ovako govori Jahve Gospod: Previše je već vaših gnusoba, dome Izraelov! 7Uvodili ste tuđince, neobrezana srca i neobrezana tijela, te su ušli u moje Svetište i oskvrnuli moj Dom dok ste vi prinosili moj kruh i pretilinu i krv; i tako ste raskinuli moj Savez svim tim gnusobama. 8Niste sami čuvali moje svetinje, nego ste njih namjestili namjesto sebe kao čuvare u mojem Svetištu.' 9Ovako govori Jahve Gospod: 'Nijedan tuđinac, neobrezana srca i neobrezana tijela, da više ne ulazi u moje Svetište - nijedan tuđinac koji živi među sinovima Izraelovim.
Dužnosti levita
    10A leviti koji su se udaljili od mene, kad je ono Izrael odlutao od mene za svojim kumirima, snosit će svoje bezakonje. 11Služit će u Svetištu samo kao stražari na vratima Doma i kao posluga Domu: klat će narodu paljenice i druge žrtve i bit će mu na službu. 12Služili su im pred njihovim kumirima i tako naveli Dom Izraelov na bezakonje. Zato podigoh ruku na njih - riječ je Jahve Gospoda - da snose svoje bezakonje.
    13Više neće pristupati k meni da mi služe kao svećenici i neće više prilaziti mojim najsvetijim svetinjama, nego će snositi svoju sramotu i gnusobe koje počiniše. 14Postavit ću ih da u Domu rade svaki posao i sve što treba u njemu svršiti.
Pravila o svećenicima
    15Svećenici leviti, potomci Sadokovi, koji su mi vjerno služili u mojem Svetištu kad su ono sinovi Izraelovi odlutali od mene - oni smiju pristupati k meni da mi služe: služit će preda mnom prinoseći mi pretilinu i krv - riječ je Jahve Gospoda. 16Oni smiju ulaziti u moje Svetište i pristupati k mojem stolu da mi služe i da vrše službu.
    17Kad budu ulazili na vrata unutrašnjega predvorja, neka obuku lanene haljine: neka ne bude na njima ništa vuneno kad služe na vratima unutrašnjega predvorja i Doma. 18Na glavama neka nose lanene kape, oko bokova gaće lanene: neka se ne pašu ničim od čega bi se znojili. 19Kad izlaze u vanjsko predvorje k narodu, neka svuku haljine u kojima su služili i neka ih ostave u prostorijama Svetišta, a neka obuku druge haljine, da ne posvete puk svojim haljinama. 20I neka ne briju glave, a ni bujne kose neka ne puštaju, nego neka strigu kosu.
    21I nijedan svećenik, kad mu je poći u unutrašnje predvorje, neka ne pije vina. 22Neka se ne žene udovicom ili puštenicom nego samo djevojkom iz roda Izraelova ili udovicom svećenikovom. 23Neka mi narod uče razlikovati sveto od nesvetoga, lučiti nečisto od čistoga. 24U parnicama oni neka budu suci: neka sude po mojim zakonima; i neka čuvaju zakone i uredbe o svim mojim blagdanima i neka svetkuju moje subote.
    25K mrtvacu neka ne prilaze da se ne okaljaju; samo za ocem i za majkom, za sinom i kćerju, za bratom i sestrom još neudatom smiju se okaljati. 26Pošto se nakon toga koji očisti, neka mu se broji sedam dana: 27a onda kad uđe u Svetište, u unutrašnje predvorje da služi u Svetištu, neka prinese žrtvu okajnicu - riječ je Jahve Gospoda.
    28Njima ne pripada nikakva baština - ja sam njihova baština; i zato im ne dajte nikakva posjeda u Izraelu - ja sam posjed njihov. 29Hranit će se od žrtava prinosnica, okajnica i naknadnica, i sve zavjetovano u Izraelu njima pripada. 30Najbolje od svih vaših prvina i od svih vaših prinosa koje ćete prinositi pripada svećenicima; njima ćete davati i najbolje brašno, da blagoslov počiva na vašim domovima. 31Svećenici ne smiju jesti mesa od uginulih i razderanih životinja - bilo od ptica ili stoke.
Podjela zemlje:
Jahvin dio
Ez 45.
Kad budete zemlju ždrijebom dijelili u baštinu, prinesite kao prinos pridržan Jahvi jedan sveti dio zemlje, dugačak dvadeset i pet tisuća lakata, širok deset tisuća; to neka bude sveto područje uzduž i poprijeko. 2Od toga neka bude za Svetište četvorina od pet stotina lakata i čistina od deset lakata uokolo. 3Od toga područja izmjeri u dužinu dvadeset i pet tisuća lakata, a u širinu deset tisuća: tu neka bude Svetište - Svetinja nad svetinjama. 4Taj sveti dio zemlje pripada svećenicima koji služe u Svetištu i koji pristupaju k Jahvi da mu služe: tu neka im bude mjesto za kuće; i to neka je sveto mjesto koje pripada Svetištu. 5Dvadeset i pet tisuća u dužinu i deset tisuća u širinu neka bude levitima koji služe Domu: neka ondje sagrade gradove u kojima će stanovati.
    6Za posjed gradu dodijelite pet tisuća lakata u širinu i dvadeset i pet tisuća lakata u dužinu usporedo sa svetim područjem: to će pripadati svemu domu Izraelovu.
Knežev dio
    7Knezu pripada dio s obje strane svetoga područja i gradskoga posjeda - duž svetoga područja i duž gradskoga posjeda - od zapadne strane prema zapadu i od istočne strane prema istoku, a dužina neka bude jednaka svakom tom dijelu, od zapadne do istočne granice. 8To neka bude njegova zemlja, posjed u Izraelu, da knezovi više ne tlače narod moj i da zemlju dadu domu Izraelovu po plemenima.'
    9Ovako govori Jahve Gospod: 'Dosta je, knezovi Izraelovi! Okanite se nasilja i pljačke i vršite zakon i pravdu; izbavite narod moj od svojih tražbina - riječ je Jahve Gospoda. 10Mjerite pravom mjerom: pravom efom i pravim batom. 11Efa i bat neka jednako hvataju: bat neka iznosi desetinu homera i efa desetinu homera - neka im mjera bude prema homeru. 12Šekel neka bude dvadeset gera; mina neka vam bude dvadeset šekela, dvadeset i pet šekela i petnaest šekela.
Prinosi i žrtve
    13Ovo je prinos koji ćete prinositi: šestinu efe od svakoga homera pšenice i šestinu efe od svakoga homera ječma. 14A za ulje ova je uredba: desetina bata od svakoga kora - deset bata jedan je kor.
    15Od svakoga stada od dvije stotine ovaca sa sočnih izraelskih pašnjaka po jednu ovcu za žrtvu prinosnicu, paljenicu i pričesnicu - vama za pomirenje - riječ je Jahve Gospoda. 16Sav narod zemlje duguje ovaj prinos knezu Izraelovu. 17A knez je dužan davati žrtve paljenice, prinosnice i ljevanice za svetkovine i za mlađake, za subote i blagdane doma Izraelova: on neka se postara za okajnicu, za pomirnicu, prinosnicu, paljenicu i pričesnicu za pomirenje doma Izraelova.'
Svetkovanje Pashe
    18Ovako govori Jahve Gospod: 'Prvoga mjeseca, prvoga dana u mjesecu, uzmi june bez mane i okaj njime Svetište. 19Svećenik neka uzme krvi te žrtve okajnice i neka njome pomaže dovratnike Doma i sva četiri ugla pojasa žrtveničkoga i dovratnike vrata unutrašnjega predvorja. 20Tako neka učini i sedmoga dana istoga mjeseca za svakoga koji je sagriješio iz slabosti i neznanja. Tako ćete dovršiti pomirenje Doma. 21Prvoga mjeseca, četrnaestoga dana u mjesecu, svetkujte Pashu, sedmodnevni blagdan, kad se blaguju beskvasni hljebovi. 22Toga dana neka knez za se i za sav puk zemlje prinese june za okajnicu. 23Sedam dana blagdana neka prinosi za paljenicu Jahvi sedam junčića i sedam ovnova bez mane - svaki dan tih sedam dana - i svaki dan jarca kao okajnicu. 24A kao prinosnicu neka prinese efu po svakom juncu i efu po ovnu i hin ulja na svaku efu.
Svetkovanje Blagdana sjenica
    25Sedmoga mjeseca, petnaestoga dana u mjesecu, neka o blagdanu isto toliko prinosi sedam dana: isto toliko okajnica, paljenica, prinosnica i ulja.'
Svetkovanje subote i mlađaka
Ez 46.
Ovako govori Jahve Gospod: 'Vrata unutrašnjega predvorja, koja gledaju na istok, neka budu zatvorena šest radnih dana, a neka se otvaraju u dan subotnji; i u dan mlađaka neka se otvaraju. 2Knez neka ulazi kroz njihov trijem i neka stane kod dovratnika; svećenici će tada prinijeti njegovu paljenicu i pričesnicu, a on će se pokloniti na pragu vrata i izaći. Neka se vrata ne zatvaraju do večeri. 3Na ulazu istih vrata subotom i na mlađake klanjat će se Jahvi puk zemlje.
    4Paljenica koju će knez subotom prinositi Jahvi neka bude: šest jaganjaca bez mane, ovan bez mane. 5A prinosnica neka bude efa po ovnu, a po jaganjcu koliko i kako tko može i hin ulja po efi. 6Na dan mlađaka neka se prinese june bez mane, šest jaganjaca i ovan bez mane. 7A za prinosnicu neka se prinese efa po junetu, efa po ovnu, a po jaganjcu koliko tko može i hin ulja po efi.
Razni propisi
    8Kad knez bude ulazio, neka ulazi kroz trijem vrata i istim putem neka izlazi. 9A kad puk zemlje o blagdanima dolazi pred Jahvu, onaj koji na sjeverna vrata uđe da se pokloni neka izađe na južna, a tko uđe na južna neka izađe na sjeverna: neka se ne vraća na vrata na koja je ušao, nego neka izađe na suprotna. 10I knez neka bude s njima: kad oni ulaze, neka i on uđe i neka izađe kad oni izlaze.
    11O blagdanima i svetkovinama neka se kao prinosnica prinese efa po juncu i efa po ovnu, a po jaganjcu koliko tko može i hin ulja po efi.
    12Kad knez želi prinijeti dobrovoljnu paljenicu ili dobrovoljnu pričesnicu Jahvi, neka mu se otvore vrata koja gledaju na istok, pa neka prinese paljenicu i svoju pričesnicu kao na dan subotnji; potom neka iziđe, a kad iziđe, neka se zatvore vrata.
    13Svaki dan prinijet ćeš Jahvi za paljenicu janje od godine, bez mane; prinijet ćeš ga svako jutro. 14A kao prinosnicu na nj prinesi svako jutro šestinu efe i trećinu hina ulja da se poškropi najfinije brašno; to neka bude svagdašnji prinos Jahvi po vječnoj uredbi. 15Treba dakle prinijeti jagnje, prinosnicu i ulje svako jutro kao svagdašnju žrtvu paljenicu.'
    16Ovako govori Jahve Gospod: 'Dadne li knez dar komu svom sinu od svoje baštine, taj će dar pripasti njima u posjed kao baština. 17Ako li od svoje baštine dade dar komu svom sluzi, tome će to pripadati do otpusne godine, a potom neka se vrati knezu; baština pripada samo kneževim sinovima. 18Knez ne smije prisvojiti ništa od baštine naroda, pljačkajući narodni posjed. Sinovima svojim neka dade baštinu od svojega posjeda, da se ne raspe narod potjeran sa svojega posjeda.'"
    19Zatim me odvede kroz ulaz kraj vrata, u svećeničke prostorije Svetišta što gledaju na sjever. I gle: ondje, u dnu, prema zapadu, jedan prostor! 20I reče mi: "Ovo je mjesto gdje će svećenici kuhati žrtve naknadnice i okajnice i žrtvu pomirnicu, gdje će peći prinosnice da ih ne iznose u vanjsko predvorje te ne posvete naroda."
    21Potom me izvede u vanjsko predvorje i provede kraj četiri ugla predvorja, i gle, u svakom uglu predvorja bijaše malo predvorje. 22Ta mala predvorja u četiri ugla predvorja bijahu četrdeset lakata dugačka, trideset široka - sva četiri istih razmjera; 23sva četiri zidom opasana, a pod zidom sve uokolo bijahu sagrađena ognjišta. 24I reče mi: "To su kuhinje gdje će sluge Doma kuhati puku žrtve."
Hramski izvor
Ez 47.
Zatim me odvede natrag k vratima Doma. I gle: voda izvirala ispod praga Doma, prema istoku - jer pročelje Doma bijaše prema istoku - i voda otjecaše ispod desne strane Doma, južno od žrtvenika. 2Zatim me izvede na sjeverna vrata i provede me uokolo vanjskim putem k vanjskim vratima koja gledaju na istok. I gle, voda izvirala s desne strane. 3Čovjek pođe prema istoku s užetom u ruci, izmjeri tisuću lakata i prevede me preko vode, a voda mi sezaše do gležanja. 4Ondje opet izmjeri tisuću lakata i provede me preko vode, a voda bijaše do koljena. I opet izmjeri tisuću lakata i prevede me preko vode što bijaše do bokova. 5Opet izmjeri tisuću lakata, ali ondje bijaše potok koji ne mogoh prijeći jer je voda nabujala te je trebalo plivati: bijaše to potok koji se ne može prijeći.
    6I upita me: "Vidiš li, sine čovječji?" I odvede me natrag, na obalu potoka. 7I kad se vratih, gle, na obali s obje strane mnoga stabla.
    8I reče mi: "Ova voda teče u istočni kraj, spušta se u Arabu i teče u more; a kad se u more izlije, vode mu ozdrave. 9I kuda god potok protječe, sve živo što se miče oživi; i bit će vrlo mnogo riba, jer kamo god dođe ova voda, sve ozdravi i oživi - kuda god protječe ovaj potok. 10I ribari će ribariti duž mora: od En Gedija do En Eglajima sušit će se mreže; i bit će vrlo mnogo svakovrsnih riba kao u Velikom moru. 11A močvare onoga mora i njegove bare neće ozdraviti: bit će za sol. 12Duž potoka na obje strane rast će svakovrsne voćke: lišće im neće otpadati i s njih neće nestajati ploda; svakog će mjeseca roditi novim plodom jer im voda dotječe iz Svetišta. Plod će njihov biti za jelo, a lišće za lijek'.
Granice zemlje
    13Ovako govori Jahve Gospod: 'Ovo su granice u kojima ćete podijeliti zemlju u baštinu među dvanaest plemena Izraelovih - Josipu dva dijela. 14Svakom će od vas pripasti podjednako od zemlje koju se zakleh dati vašim ocima, a vama će pripasti u baštinu.
    15Ovo su, dakle, granice zemlje: na sjeveru, od Velikoga mora put Hetlona do Ulaza u Hamat: Sedad, 16Berota, Sibrajim, između kraja damaščanskog i hamatskoga, i Haser Enon, prema granici hauranskoj. 17Granica će se, dakle, protezati od mora do Haser Enona, kojemu je na sjeveru kraj damaščanski i hamatski - sjeverna strana. 18Istočna strana: između Haurana i Damaska, između Gileada i zemlje izraelske, pa Jordanom kao granicom prema istočnomu moru do Tamara - istočna strana. 19Južna strana: prema jugu od Tamara do Meripskih voda i Kadeša pa potokom prema Velikomu moru - južna strana, prema jugu. 20A zapadna strana: granica je Veliko more pa do nadomak Ulaza u Hamat - zapadna strana.
    21Tu zemlju razdijelite među sobom po plemenima Izraelovim. 22Razdijelit ćete je ždrijebom u baštinu između sebe i između došljaka koji žive među vama i koji među vama djecu narodiše: i njih ćete smatrati domorocima među Izraelovim sinovima, da i oni dobiju ždrijebom baštinu među Izraelovim sinovima. 23Svakome tom došljaku dodijelite baštinu u plemenu u kojem živi - riječ je Jahve Gospoda.
Podjela zemlje
Ez 48.
A ovo su imena plemena: od krajnjega sjevera put Hetlona prema Ulazu u Hamat i Haser Enon, od damaščanskoga kraja na sjeveru duž Hamata, od istoka do zapada - dio Danov. 2Uz područje Danovo, od istoka do zapada - dio Ašerov. 3Uz područje Ašerovo, od istoka do zapada - dio Naftalijev. 4Uz područje Naftalijevo, od istoka do zapada - dio Manašeov. 5Uz područje Manašeovo, od istoka do zapada - dio Efrajimov. 6Uz područje Efrajimovo, od istoka do zapada - dio Rubenov. 7Uz područje Rubenovo, od istoka do zapada - dio Judin. 8Uz područje Judino, od istoka do zapada neka bude pridržano područje koje ćete Jahvi prinijeti: dvadeset i pet tisuća lakata u širinu, a u dužinu kao svaki drugi dio, od istoka do zapada. U sredini neka bude Svetište.
    9To pridržano područje koje ćete Jahvi prinijeti neka bude dugačko dvadeset i pet tisuća lakata, široko deset tisuća. 10To sveto, prineseno područje za svećenike neka bude na sjeveru dvadeset i pet tisuća lakata; prema zapadu široko deset tisuća, prema istoku široko deset tisuća; prema jugu dugačko dvadeset i pet tisuća. U sredini neka bude Jahvino Svetište. 11A posvećenim svećenicima, potomcima Sadokovim, koji su mi vjerno služili i nisu, kao leviti, zastranili kad su ono zastranili sinovi Izraelovi: 12njima će pripasti dio od toga najsvetijeg područja zemlje, uz područje levitsko. 13A levitima, baš kao i području svećeničkom: dvadeset i pet tisuća lakata u dužinu i deset tisuća lakata u širinu - ukupno dvadeset i pet tisuća lakata u dužinu, deset tisuća u širinu. 14Od toga se ništa ne smije prodati ni zamijeniti; ne smije se ni na koga prenijeti ta prvina zemlje, jer je Jahvi posvećena.
    15Pet tisuća lakata u širinu, što ostane od onih dvadeset i pet tisuća, neka bude opće područje: za grad, za naselje i za čistinu. Grad neka bude u sredini. 16Evo mjera: sa sjevera četiri tisuće i pet stotina lakata; s juga četiri tisuće i pet stotina; s istoka četiri tisuće i pet stotina; sa zapada četiri tisuće i pet stotina. 17A čistina oko grada: dvije stotine i pedeset lakata prema sjeveru, dvije stotine i pedeset prema jugu, dvije stotine i pedeset prema istoku, dvije stotine i pedeset prema zapadu. 18Što ostane u dužinu, duž svetoga područja - deset tisuća lakata prema istoku i deset tisuća prema zapadu, duž svetoga područja - to neka bude za uzdržavanje onih koji služe gradu. 19Ti koji služe gradu uzimat će se iz svih plemena Izraelovih. 20Sve, dakle, pridržano područje - dvadeset i pet tisuća lakata sa dvadeset i pet tisuća, u četverokut - prinijet ćete Jahvi: i sveto područje i posjed gradski. 21Knezu pripada što preostane: s obje strane svetoga područja i posjeda gradskoga - prema istoku dvadeset i pet tisuća lakata, prema istočnoj strani, i prema zapadu dvadeset i pet tisuća lakata, prema zapadnoj strani, usporedo s drugim područjima - sve je to kneževo. A u sredini je sveto područje i Svetište Doma. 22Od levitskoga posjeda i od posjeda gradskoga - koje je usred kneževa - i između Judina i Benjaminova područja: kneževo je.
    23Ostala plemena: od istoka do zapada - dio Benjaminov. 24Uz područje Benjaminovo, od istoka do zapada - dio Šimunov. 25uz područje Šimunovo, od istoka do zapada - dio Jisakarov. 26Uz područje Jisakarovo, od istoka do zapada - dio Zebulunov. 27Uz područje Zebulunovo, od istoka do zapada - dio Gadov. 28Uz područje Gadovo, na južnoj strani, prema jugu, ide granica od Tamara do Meripskih voda i Kadeša, pa potokom prema Velikome moru. 29To je zemlja koju ćete ždrijebom razdijeliti u baštinu plemenima Izraelovim, to su njihovi dijelovi - riječ je Jahve Gospoda.
Vrata novoga Jeruzalema
    30aA ovo su gradska vrata 31akoja će se zvati po Izraelovim plemenima. <30b>Na sjevernoj strani - četiri tisuće i pet stotina lakata u dužinu - <31b>troja vrata: Vrata Rubenova, Vrata Judina, Vrata Levijeva. 32Na istočnoj strani - četiri tisuće i pet stotina lakata u dužinu - troja vrata: Vrata Josipova, Vrata Benjaminova, Vrata Danova. 33Na južnoj strani - četiri tisuće i pet stotina lakata u dužinu - troja vrata: Vrata Šimunova, Vrata Jisakarova, Vrata Zebulunova. 34Sa zapadne strane - četiri tisuće i pet stotina lakata u dužinu - troja vrata: Vrata Gadova, Vrata Ašerova, Vrata Naftalijeva. 35Sve uokolo: osamnaest tisuća lakata.
    A ime će gradu unapredak biti: 'Jahve je ovdje.'"
Daniel (Dn.)
DANIEL NA KRALJEVSKOM DVORU U BABILONU
Dn 1.
Treće godine kraljevanja Jojakima, kralja Judeje, dođe Nabukodonozor, kralj Babilona, na Jeruzalem te ga opsjede. 2Gospodin mu dade u ruke Jojakima, kralja judejskog, i dio predmeta iz Doma Božjega; on ih dopremi u zemlju Šinear i pohrani predmete u riznici svojih bogova.
Danielovo obrazovanje
    3Kralj naredi Ašfenazu, starješini svojih dvorjanika, da dovede od Izraelaca nekoliko dječaka kraljevskoga ili velikaškog roda: 4neka budu bez nedostatka, lijepi, vrsni u svakoj mudrosti, dobro poučeni i bistri, prikladni da stoje na kraljevu dvoru; Ašfenaz neka ih nauči pismu i jeziku Kaldejaca. 5Kralj im odredi dnevni obrok od kraljevskih jela i od vina sa svoga stola. Neka se odgajaju tri godine, a poslije toga imali bi stajati pred kraljem. 6Među njima bijahu Judejci: Daniel, Hananija, Mišael i Azarja. 7Dvorjanički starješina nadjene im imena: Daniel će se zvati Baltazar, Hananija Šadrak, Mišael Mešak, Azarja Abed Nego.
Danielova vjernost Zakonu
    8Daniel je u srcu odlučio da se neće okaljati kraljevim jelima i vinom s njegova stola, pa zamoli dvorjaničkog starješinu da ga poštedi te se ne okalja. 9Bog dade Danielu te nađe dobrohotnost i smilovanje u dvorjaničkog starješine. 10Starješina reče Danielu: "Bojim se svoga gospodara kralja; on vam je odredio jelo i pilo, pa ako vidi da su vam lica mršavija nego u drugih dječaka vaše dobi, ja ću zbog vas biti kriv pred kraljem." 11Tada reče Daniel čuvaru koga bijaše dvorjanički starješina odredio Danielu, Hananiji, Mišaelu i Azarji: 12"Molim te, pokušaj sa svojim slugama deset dana: neka nam se daje povrće za jelo i voda za pilo. 13Vidjet ćeš onda kakvi ćemo biti mi a kakvi dječaci koji jedu od kraljevih jela, pa učini sa svojim slugama po onome što budeš vidio." 14On pristade i stavi ih na kušnju deset dana. 15A nakon deset dana oni bijahu ljepši i ugojeniji nego svi dječaci koji jeđahu od kraljevih jela. 16Od tada čuvar dokinu njihova jela i obrok vina što su imali piti te im davaše povrća.
U kraljevskoj službi
    17Ovoj četvorici dječaka dade Bog znanje i razumijevanje svih knjiga i mudrosti. Daniel razumijevaše viđenja i sne. 18Pošto se navršilo vrijeme određeno od kralja da mu ih dovedu, dvorjanički starješina uvede ih pred Nabukodonozora. 19Kralj razgovaraše s njima i među svima ne nađe se nijedan kao Daniel, Hananija, Mišael i Azarja. I tako oni ostadoše pred kraljem. 20I u svemu mudrom i umnom o čemu ih ispitivaše kralj nađe da su deset puta vrsniji od svih čarobnika i gatalaca što ih bijaše u svem njegovu kraljevstvu. 21Daniel ostade ondje do prve godine kralja Kira.
DANIEL TUMAČI NABUKODONOZOROV SAN
Mudraci ne mogu protumačiti sna
Dn 2.
Druge godine Nabukodonozorova kraljevanja usni Nabukodonozor sanje: njegov se duh zbog toga uznemiri, a san ga ostavi. 2Kralj naredi da se pozovu čarobnici i gataoci, zaklinjači i zvjezdari da protumače kralju njegove sanje. 3Dođoše dakle te stadoše pred kralja. Kralj im reče: "Usnih jednu sanju i moj se duh uznemiri od želje da razumijem sanju." 4Kaldejci odgovoriše kralju (aramejski):
    "O kralju, živ bio dovijeka! Pripovjedi svoju sanju slugama svojim, a mi ćemo ti otkriti njezino značenje." 5Kralj odgovori i reče zvjezdarima: "Moja je odluka neopoziva: ako mi ne kažete što sam snio i što san znači, bit ćete rastrgani u komade, a vaše će kuće postati smetišta. 6No ako mi otkrijete moju sanju i njezino značenje, dobit ćete od mene darove i poklone i velike časti. Otkrijte mi dakle što sam snio i što san znači." 7Oni opet odgovoriše: "Neka kralj rekne svoju sanju slugama svojim, a mi ćemo mu otkriti njezino značenje." 8A kralj: "Dobro ja znam da želite dobiti na vremenu jer znate da je moja odluka neopoziva. 9Ako mi ne kažete što sam snio, znači da me namjeravate obmanjivati varavim riječima i izmišljotinama dok nekako ne prođe vrijeme. Stoga, recite mi moj san, pa ću znati da li mi možete kazati i njegovo značenje!"
    10Zvjezdari odgovoriše pred kraljem: "Nema na svijetu čovjeka koji bi takvo što mogao otkriti kralju. I stoga nijedan kralj, ma kako velik i moćan, takvo što ne traži od čarobnika, gataoca ili zvjezdara. 11Što tražiš, kralju, teško je, i nema ga tko bi to mogao otkriti kralju osim bogova, koji ne borave među smrtnicima."
    12Tada se kralj silno razgnjevi i razbjesni te naredi da se pogube svi mudraci babilonski. 13Pošto je objavljena naredba da se ubiju mudraci, potražiše i Daniela i njegove drugove da ih pogube. 14No Daniel se mudrim i umnim riječima obrati na Arjoka, zapovjednika kraljevskih straža, koji bijaše izišao da pogubi mudrace babilonske. 15On reče Arjoku, zapovjedniku kraljevu: "Zašto je kralj izdao tako strogu naredbu?" Arjok pripovjedi Danielu, 16a Daniel otiđe kralju i zamoli da mu dade vremena te će kralju otkriti što san znači.
Danielu objavljen san
    17Daniel uđe u svoju kuću te sve kaza Hananiji, Mišaelu i Azarji, svojim drugovima, 18da mole milosrđe u Boga Nebeskoga radi te tajne, da Daniel i njegovi drugovi ne poginu s drugim mudracima babilonskim. 19I objavi se tajna Danielu u noćnom viđenju. A Daniel blagoslovi Boga Nebeskoga. 20Daniel prihvati riječ i reče:
    "Bilo ime Božje blagoslovljeno
            odvijeka dovijeka,
        njegova je mudrost i sila.21On mijenja doba i vremena,
        ruši i postavlja kraljeve,
    daje mudrost mudrima
        a znanje pronicavima.22On otkriva dubine i tajne,
        zna što je u tminama
        i svjetlost prebiva u njega.23Tebe, o Bože otaca mojih,
            slavim i hvalim
        što si mi dao mudrost i jakost!
    Evo, objavio si mi ono što smo te
            molili,
        objavio si nam što kralj traži."
Daniel saopćuje san kralju
    24Daniel ode k Arjoku, kome bijaše kralj naredio da smakne mudrace babilonske. Uđe i reče mu: "Ne ubijaj mudraca babilonskih! Odvedi me kralju, pa ću mu otkriti što san znači." 25Arjok žurno odvede Daniela kralju i reče: "Našao sam među izgnanicima judejskim čovjeka koji će kralju kazati što san znači." 26Kralj reče Danielu (koji se zvaše Baltazar): "Jesi li kadar kazati mi san koji sam usnio i što znači?"
    27Daniel odgovori pred kraljem: "Tajnu koju istražuje kralj ne mogahu kralju otkriti mudraci, čarobnici, gataoci i zaklinjači; 28ali ima na nebu Bog koji objavljuje tajne i on je saopćio kralju Nabukodonozoru ono što će biti na svršetku dana. Evo tvoje sanje i onoga što ti se prividjelo na postelji:
    29O kralju, na tvojoj ti postelji dođoše misli o tome što će se dogoditi kasnije, a Otkrivatelj tajna saopćio ti je ono što će biti. 30Iako nemam mudrosti više nego ostali smrtnici, ta mi je tajna objavljena samo zato da njezino značenje saopćim kralju i da upoznaš misli svoga srca.
    31Ti si, o kralju, imao viđenje: gle, kip, golem kip, vrlo blistav, stajaše pred tobom, strašan za oči. 32Tome kipu glava bijaše od čistog zlata, prsa i ruke od srebra, trbuh i bedra od mjedi, 33gnjati od željeza, a stopala dijelom od željeza, dijelom od gline. 34Ti si promatrao: iznenada se odvali kamen a da ga ne dodirnu ruka, pa udari u kip, u stopala od željeza i gline te ih razbi. 35Tada se smrvi najednom željezo i glina, mjed, srebro i zlato, i sve postade kao pljeva na gumnu ljeti i vjetar sve odnese bez traga. A kamen koji bijaše u kip udario postade veliko brdo te napuni svu zemlju. 36To bijaše sanja; a njezino ćemo značenje reći pred kraljem."
Tumačenje sna
    37"Ti, o kralju, kralju kraljeva, komu Bog Nebeski dade kraljevstvo, silu moć i slavu - 38i u čije je ruke stavio, gdje god se našli, sinove ljudske, životinje poljske, ptice nebeske i postavio te gospodarom nad svim time - ti si glava od zlata. 39Poslije tebe ustat će drugo kraljevstvo, slabije od tvoga, pa treće, od mjedi, koje će gospodariti svom zemljom. 40A četvrto kraljevstvo bit će tvrdo poput željeza, poput željeza koje sve satire i mrvi; kao željezo koje razbija, skršit će i razbit sva ona kraljevstva. 41Stopala koja si vidio, dijelom glina a dijelom željezo, jesu podijeljeno kraljevstvo; imat će nešto od čvrstoće željeza prema onome što si vidio željezo izmiješano s glinom. 42Prsti stopala, dijelom željezo a dijelom glina: kraljevstvo će biti dijelom čvrsto a dijelom krhko. 43A što si vidio željezo izmiješano s glinom: oni će se miješati ljudskim sjemenom, ali se neće držati zajedno, kao što se ni željezo ne da pomiješati s glinom. 44U vrijeme ovih kraljeva Bog Nebeski podići će kraljevstvo koje neće nikada propasti i neće prijeći na neki drugi narod. Ono će razbiti i uništiti sva ona kraljevstva, a samo će stajati dovijeka - 45kao što si vidio da se kamen s brijega odvalio a da ga ne dodirnu ruka te smrvio željezo, mjed, glinu, srebro i zlato. Veliki je Bog saopćio kralju što se ima dogoditi. Sanja je istinita, a tumačenje joj pouzdano."
Nabukodonozor slavi Boga
    46Nato kralj Nabukodonozor pade ničice i pokloni se pred Danielom. Naredi da mu prinesu dar i kad. 47I reče kralj Danielu: "Zaista, vaš je bog Bog nad bogovima i gospodar nad kraljevima, Otkrivatelj tajna, kad si mogao otkriti ovu tajnu." 48Kralj uzvisi Daniela i dariva ga mnogim blistavim darovima. Postavi ga upraviteljem sve pokrajine babilonske i starješinom svih mudraca babilonskih. 49Daniel zamoli kralja da odredi za upravitelje pokrajine babilonske Šadraka, Mešaka i Abed Nega, a Daniel ostade na kraljevu dvoru.
IZBAVLJENJE TROJICE DANIELOVIH DRUGOVA IZ UŽARENE PEĆI
Postavljanje zlatnoga kipa
Dn 3.
Kralj Nabukodonozor odredi da se načini zlatni kip, visok šezdeset lakata i širok šest, i da ga postave u ravnici Duri, u pokrajini babilonskoj. 2Kralj Nabukodonozor pozva satrape, namjesnike, upravitelje, savjetnike, rizničare, suce i zakonoznance i sve namjesnike pokrajina da dođu na posvetu kipa što ga podiže kralj Nabukodonozor. 3Tada se sakupiše satrapi, namjesnici, upravitelji, savjetnici, rizničari, suci i zakonoznanci i svi namjesnici pokrajinske vlasti na posvetu kipa što ga podiže kralj Nabukodonozor. I stadoše pred kip što podiže Nabukodonozor.
    4Glasnik proglasi: "O narodi, plemena i jezici, evo što vam se naređuje: 5u času kad začujete zvuke roga, frule, citre, sambuke, psaltira, gajda i svakovrsnih drugih glazbala, bacite se na tlo i poklonite se zlatnome kipu što ga podiže kralj Nabukodonozor! 6Tko se ne baci na tlo i ne pokloni, bit će smjesta bačen u peć užarenu." 7Zato, čim začuše zvuk roga, frule, citre, sambuke, psaltira, gajda i svakovrsnih drugih glazbala, baciše se na tlo svi narodi, plemena i jezici klanjajući se zlatnome kipu što ga podiže kralj Nabukodonozor.
Tri mladića neće da se pokore
    8Uto dođoše neki Kaldejci i optužiše Judejce. 9Rekoše kralju Nabukodonozoru: "O kralju, živ bio dovijeka! 10Ti si, kralju, naredio svakom čovjeku koji začuje zvuke roga, frule, citre, sambuke, psaltira, gajda i svakovrsnih drugih glazbala da se baci na tlo i da se pokloni zlatnome kipu; 11a tko se ne baci na tlo i ne pokloni, da bude bačen u peć užarenu. 12A evo, ovdje su Judejci koje si postavio za upravitelje pokrajine babilonske: Šadrak, Mešak i Abed Nego. Ti ljudi ne mare za te, o kralju; oni ne štuju tvojih bogova i nisu se poklonili zlatnome kipu što si ga podigao."
    13Nabukodonozor, bijesan i gnjevan, pozva Šadraka, Mešaka i Abed Nega. Odmah ih dovedoše pred kralja. 14A Nabukodonozor im reče: "Je li istina, Šadrače, Mešače i Abed Nego, da vi ne štujete mojih bogova i da se ne klanjate zlatnome kipu što ga podigoh? 15Jeste li voljni, čim začujete zvuk roga, frule, citre, sambuke, psaltira, gajda i svakovrsnih drugih glazbala, baciti se na tlo i pokloniti se kipu što ga načinih? Ako li mu se ne poklonite, bit ćete smjesta bačeni u peć užarenu; i koji je taj bog koji bi vas izbavio iz ruke moje?"
    16Šadrak, Mešak i Abed Nego odgovoriše kralju Nabukodonozoru: "Ne treba da ti odgovorimo na to. 17Bog naš, kome služimo, može nas izbaviti iz užarene peći i od ruke tvoje, kralju; on će nas i izbaviti. 18No ako toga i ne učini, znaj, o kralju: mi nećemo služiti tvojemu bogu niti ćemo se pokloniti kipu što si ga podigao."
Danielovi drugovi u užarenoj peći
    19Na te riječi kralj Nabukodonozor uskipje bijesom, a lice mu se iznakazi na Šadraka, Mešaka i Abed Nega. 20On naredi da se peć ugrije sedam puta jače no inače i jakim ljudima iz svoje vojske zapovjedi da svežu Šadraka, Mešaka i Abed Nega i bace u peć punu žarkoga ognja. 21Svezaše ih, dakle, i u plaštevima, obući i kapama baciše u zažarenu peć. 22Kako kraljeva zapovijed bijaše žurna a peć preko mjere užarena, plamen ubi ljude koji su bacali Šadraka, Mešaka i Abed Nega. 23A tri čovjeka - Šadrak, Mešak i Abed Nego - padoše svezani u zažarenu peć.
Azarjina molitva
    24I hodahu posred plamena hvaleći Boga, slaveći Gospoda. 25Stavši Azarja otvori usta i pomoli se usred ognja ovako: 26"Blagoslovljen i hvaljen budi,
            Gospode, Bože otaca naših,
        i neka ime tvoje bude slavljeno
            dovijeka! 27Pravedan si u svemu što učini nama,
        sva su tvoja djela istinita,
    svi tvoji putovi pravi,
        svi tvoji sudovi istina. 28Po pravdi si presudio
        u svemu što si poslao na nas
        i na sveti grad otaca naših,
            Jeruzalem:
    zbog naših si grijeha ovako postupio
            s nama,
        u istini i pravednosti. 29Zgriješili smo i počinili bezakonje
            odmetnuvši se od tebe,
        sagriješili teško;
        ne slušasmo naredbe tvoje. 30Nismo ih čuvali
        i nismo vršili što nam bijaše
            naređeno za naše dobro. 31Sve što si poslao na nas,
        sve što si nam učinio,
        pravedno si učinio. 32Kad si nas predao u ruke bezakonika,
            dušmana naših,
        najgorih odmetnika,
    i kralju nepravednom,
        najgorem na zemlji, 33te danas ne smijemo otvoriti usta:
        sramota i ruglo pokrivaju one
        koji ti služe i tebi se klanjaju. 34O, ne zapusti nas zauvijek,
            zbog imena svoga,
        i ne razvrgni Saveza svoga, 35ne uskrati nam svoje milosrđe
        zbog Abrahama, miljenika svoga;
    zbog Izaka, sluge svojega;
        zbog Izraela, sveca svojega, 36kojima si obećao umnožit' potomstvo
            kao zvijezde nebeske
        i kao pijesak na obali morskoj. 37Gospode, postadosmo najmanji
            među narodima,
        prezreni po svoj zemlji
        poradi grijeha svojih.(38)Nemamo sada vojvode, proroka,
            kneza,
        paljenice, klanice, prinosa, kada,
    ni mjesta gdje da prinesemo
            prvence tebi(39)Üi da nađemo milosrđe.
    No primi nas slomljene duše,
        duha ponizna!(40)Kao paljenice ovnova i bikova,
        kao tisuće pretilih janjaca -
    takva nek' bude žrtva naša pred
            tobom danas
        da nas pomiri s tobom -
        jer se neće postidjeti oni koji
            se u te uzdaju.(41)Odsada ćemo svim srcem slijediti
            tebe,
        tebe se bojati i tražiti lice tvoje.(42)Ne postidi nas,
        već postupaj s nama po blagosti
            svojoj,
        po velikoj ljubavi svojoj!(43)Izbavi nas, kao nekoć, čudesima
            svojim,
        proslavi ime svoje, Gospode!(44)Neka se postide oni koji zlo čine
            slugama tvojim:
        neka se postide svoga nasilja
        i neka im sila skršena bude!(45)Nek' znaju da si ti jedini Bog
            i Gospod,
        slavan po svoj zemlji!"Anđeo Gospodnji u užarenoj peći
    (46)Kraljeve sluge koje ih bijahu bacile u peć neprestano poticahu oganj zemnim uljem, smolom, kučinama i vinjagom, 47tako te plamen lizaše četrdeset i devet lakata iznad peći. 48Buknuvši, spali Kaldejce koji se nađoše oko peći. 49No Anđeo Gospodnji siđe u peć k Azarji i njegovim drugovima; izagna plamen ognja iz peći 50te usred peći puhaše kao rosni lahor, a oganj ih ne dodirnu niti im zadade bol ili kakvu neugodnost.Pjesma triju mladića
    (51)Tada sva trojica zapjevaše u peći jednim glasom, slaveći i blagoslivljajući Boga:(52)"Blagoslovljen budi, Gospodine,
            Bože otaca naših,
        hvaljen i uzvisivan dovijeka!
    Blagoslovljeno, slavno i sveto ime
            tvoje,
        hvaljeno i uzvisivano dovijeka!(53)Blagoslovljen budi u Domu svete
            slave svoje,
        hvaljen i slavljen dovijeka!(54)Blagoslovljen budi na prijestolju
            kraljevstva svoga,
        hvaljen i uzvisivan dovijeka!(55)Blagoslovljen, ti što istražuješ
            bezdane
        i sjediš nad kerubima,
        hvaljen i uzvisivan dovijeka!(56)Blagoslovljen budi na svodu
            nebeskom,
        hvaljen i slavljen dovijeka!(57)Sva djela Gospodnja, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(58)Anđeli Gospodnji, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(59)Nebesa, blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(60)Sve vode nad nebesima,
            blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(61)Sve sile Gospodnje, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(62)Sunce i mjeseče, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(63)Zvijezde nebeske, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(64)Sve kiše i rose, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(65)Svi vjetrovi, blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(66)Ognju i žare, blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(67)Studeni i vrućino, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(68)Rose i mrazovi, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(69)Lede i studeni, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(70)Tuče i snijezi, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(71)Noći i dani, blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(72)Svjetlo i tmino, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(73)Munje i oblaci, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(74)Zemlja neka blagoslivlje Gospoda:
        neka ga hvali i uzvisuje dovijeka!(75)Bregovi i brežuljci, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(76)Sve raslinstvo na zemlji, blagoslivljaj
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(77)Izvori, blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(78)Mora i rijeke, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(79)Kitovi i sve što se miče u vodama,
            blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(80)Ptice nebeske, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(81)Sve divlje i pitome životinje,
            blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(82)Sinovi ljudski, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(83)Izraele, blagoslivljaj Gospoda:
        hvali i uzvisuj ga dovijeka!(84)Svećenici Gospodnji, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(85)Sluge Gospodnje, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(86)Dusi i duše pravednih,
            blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(87)Sveti i ponizni srcem, blagoslivljajte
            Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!(88)Hananijo, Azarjo, Mišaele,
            blagoslivljajte Gospoda:
        hvalite i uzvisujte ga dovijeka!
    Jer on nas je spasio od Podzemlja,
        on nas je istrgao iz ruke smrti,
    on nas je izbavio iz peći užarene,
        on nas je izbavio iz plamena.(89)Slavite Gospoda jer je dobar,
        jer je vječna ljubav njegova!(90)Svi štovatelji Gospodnji,
        blagoslivljajte Boga nad
            bogovima,
    hvalite i zahvaljujte,
        jer vječna je ljubav njegova!"
Nabukodonozor priznaje Boga
    24Tada se kralj Nabukodonozor zaprepasti i brzo ustade. Zapita svoje savjetnike: "Nismo li bacili ova tri čovjeka svezana u oganj?" Oni odgovoriše: "Jesmo, kralju!" 25On reče: "Ali ja vidim četiri čovjeka, odriješeni šeću po vatri i ništa im se zlo ne događa; četvrti je sličan sinu Božjemu."
    26Nabukodonozor priđe vratima užarene peći i viknu: "Šadrače, Mešače i Abed Nego, sluge Boga Višnjega, iziđite i dođite ovamo!"
    Tada iziđoše iz ognja Šadrak, Mešak i Abed Nego.
    27Sakupiše se satrapi, starješine, upravitelji i kraljevi savjetnici da vide te ljude: oganj ne bijaše naudio njihovu tijelu, kosa im na glavi neopaljena, plaštevi im neoštećeni, nikakav se zadah ognja ne bijaše uhvatio njih. 28Nabukodonozor viknu: "Blagoslovljen bio Bog Šadrakov, Mešakov i Abed Negov, koji je poslao svog anđela i izbavio svoje sluge, one koji se uzdahu u njega te se ne pokoriše kraljevoj naredbi, već radije predadoše svoje tijelo ognju negoli da štuju ili se klanjaju drugome osim svome Bogu! 29Naređujem dakle: O narodi, plemena i jezici, svatko između vas tko bi pogrdio Boga Šadrakova, Mešakova i Abed Negova neka bude raskomadan, a njegova kuća pretvorena u smetlište, jer nema boga koji bi mogao izbaviti kao ovaj."
    30Tada kralj uzvisi Šadraka, Mešaka i Abed Nega na visoke položaje u pokrajini babilonskoj.
NABUKODONOZOR PONIŽEN I IZLIJEČEN
Uvod u kraljevo pismo
    31Nabukodonozor, kralj, svim plemenima, narodima i jezicima po svoj zemlji: Obilovali mirom! 32Svidjelo mi se obznaniti vam znakove i čudesa što ih na meni učini Bog Svevišnji.33Znakovi njegovi kako su veliki!
        Čudesa njegova kako silna!
    Kraljevstvo njegovo - kraljevstvo
            vječno!
        Vlast njegova za sva pokoljenja!
Nabukodonozor pripovijeda svoj san
Dn 4.
Ja, Nabukodonozor, življah mirno u svojoj kući i sretno u svojoj palači, 2kad vidjeh sanju koja me uplašila. Utvare i viđenja što su mi se na mom ležaju vrzla po glavi uznemiriše me. 3I naredih: neka mi pozovu sve mudrace babilonske da mi kažu što sanja znači. 4Dođoše gataoci, čarobnici, zvjezdari i tumači znakova: ja im rekoh svoju sanju, a oni mi ne znadoše reći njezino značenje. 5Tada dođe preda me Daniel, koji je nazvan Baltazar prema imenu moga boga, i u komu prebiva duh Boga Svetoga. Ja mu pripovjedih svoju sanju:
    6"Baltazare, starješino gatalaca, znam da u tebi prebiva duh Boga Svetoga i da ti nijedna tajna nije preteška: evo sanje što je imah: daj mi njezino značenje. 7Evo viđenja što mi se na postelji vrzlo po glavi:
    Pogledam, kad evo jedno stablo
        usred zemlje
        vrlo veliko.8Stablo poraste, postade snažno,
        visina mu doseže nebo,
        vidjelo se s krajeva zemlje.9Krošnja mu bijaše lijepa, plodovi
            obilni;
        na njemu je bilo hrane za sve,
    u njegovoj sjeni počivaše zvijerje
            poljsko,
        na njegovim se granama gnijezdile
            ptice nebeske
        i svako se tijelo hranilo od njega.10Ja promatrah viđenja
        što su mi se na mojoj postelji
            vrzla po glavi
    kad, evo, Stražar, Svetac, silazi
            s neba,11    silnim glasom viče:
    'Posijecite stablo,
        okrešite mu grane,
    počupajte mu lišće,
        pobacajte plodove!
    Neka se životinje razbjegnu ispod
            njega
        i ptice s grana njegovih!12U zemlji ostavite panj i korijenje
        u gvozdenim i mjedenim okovima,
        u travi poljskoj!
    Neka ga pere rosa nebeska,
        i travu zemaljsku neka dijeli
            sa zvijerjem poljskim!13Neka mu se promijeni srce čovječje,
        srce životinjsko nek' mu se dade!
        Sedam vremena neka prođe nad
            njim!14Tako su presudili Stražari,
        tako su odlučili Sveci,
    da sve živo upozna
        kako Svevišnji ima vlast
        nad kraljevstvom ljudskim:
    on ga daje kome hoće
        i postavlja nad njim najnižega
            od ljudi!'
    15Ovo je sanja što je vidjeh ja, kralj Nabukodonozor. A ti, Baltazare, reci mi njezino značenje, jer mi nijedan od mudraca moga kraljevstva to ne može reći; ti možeš, jer u tebi je duh Boga Svetoga."
Daniel tumači san
    16Tada se Daniel, nazvan Baltazar, načas smete i prestraši u svojim mislima. Kralj reče: "Baltazare, ne daj se zbuniti ovom sanjom i njezinim značenjem!" Baltazar odgovori: "Gospodaru moj, ova sanja neka bude tvojim dušmanima i njezino značenje tvojim mrziteljima! 17Stablo koje si vidio, veliko i snažno, koje seže sve do neba i vidi se po svoj zemlji, 18krošnje lijepe i plodova obilnih na kojem bijaše hrane za sve i pod kojim počiva zvijerje poljsko, a na njegovim se granama gnijezde ptice nebeske: 19to si ti, o kralju, koji si velik i moćan, veličina ti se povećala i dosegla do neba, a tvoja vlast do krajeva zemlje. 20A što je vidio kralj kako Stražar, Svetac, silazi s neba te govori: 'Posijecite stablo, raskomadajte ga, no njegov panj i korijenje ostavite u zemlji, u gvozdenim i mjedenim okovima, u travi poljskoj, neka ga pere rosa nebeska i dio neka mu bude sa zvijerjem poljskim dok ne prođe sedam vremena nad njim' - 21ovo je značenje, o kralju, odluka Svevišnjega što će se ispuniti na mom gospodaru kralju:22Izagnat će te iz društva ljudi
        i sa životinjama ćeš poljskim
            boraviti;
    hranit ćeš se travom kao goveda,
        tebe će prati rosa nebeska;
    sedam će vremena proći nad tobom
        dok ne upoznaš
    da Svevišnji ima vlast nad
            kraljevstvom ljudskim
        i da ga daje kome on hoće.23A što se reklo 'Ostavite panj i korijenje stabla' - tvoje će se kraljevstvo obnoviti čim spoznaš da Nebesa imaju svu vlast. 24Zato, kralju, neka ti bude mio moj savjet: iskupi svoje grijehe pravednim djelima i svoja bezakonja milosrđem prema siromasima, da bi ti potrajala sreća."
San se ispunja
    25Sve se to dogodi kralju Nabukodonozoru. 26Dvanaest mjeseci kasnije, šetajući babilonskim kraljevskim dvorom, 27kralj govoraše: "Nije li to taj veliki Babilon što ga ja sagradih da mi bude kraljevskom prijestolnicom - snagom svoje moći, na slavu svoga veličanstva?"
    28Još bijahu te riječi u ustima njegovim kad s neba dođe glas:
    "Tebi se objavljuje, kralju
            Nabukodonozore!
        Kraljevstvo ti se oduzelo;29bit ćeš izagnan iz društva ljudi,
        sa životinjama ćeš poljskim
            boraviti;
    hranit ćeš se travom kao goveda,
        i sedam će vremena proći nad
            tobom
    dok ne spoznaš
        da Svevišnji ima vlast nad
            kraljevstvom ljudskim,
        i da ga on daje kome hoće."
    30I smjesta se riječ izvrši na Nabukodonozoru: bi izagnan iz društva ljudi, jeđaše travu kao goveda, prala ga rosa nebeska; vlasi mu narastoše poput orlova perja, a njegovi nokti kao ptičje pandže.
Nabukodonozor izliječen
    31"Pošto se navršiše određeni dani, ja, Nabukodonozor, podigoh oči prema nebu, razum mi se vrati,
    tada blagoslovih Svevišnjega
        hvaleći i uzvisujući onoga koji živi
            dovijeka:
    njegovo je kraljevstvo - kraljevstvo
            vječno,
        njegova je vlast za sva pokoljenja.32Stanovnici zemlje - upravo kao da
            ih i nema:
        po svojoj volji postupa on
            s vojskom nebeskom
        i sa žiteljima zemaljskim.
    Nitko ne može zaustaviti njegovu
            ruku
        ili mu kazati: 'Što to radiš?'
    33U isti čas razum mi se vrati, i na slavu moje kraljevske časti vrati mi se veličanstvo i sjaj; moji me savjetnici i velikaši potražiše, bih uspostavljen u kraljevsku čast i moja veličina još poraste. 34Sada ja, Nabukodonozor,
    hvalim, uzvisujem i slavim
        Kralja nebeskoga,
    čija su sva djela istina,
        svi putovi pravda
    i koji može poniziti one
        koji hode u oholosti."
BALTAZAROVA GOZBA
Oskvrnuće svetog suđa
Dn 5.
Kralj Baltazar priredi veliku gozbu tisući svojih velikaša; s njima je pio vino. 2Opijen vinom, Baltazar naredi da se donese zlatno i srebrno suđe koje njegov otac Nabukodonozor bijaše oteo iz jeruzalemskog Svetišta, pa da iz njega pije kralj, njegovi velikaši, njegove žene i suložnice. 3Donesoše dakle zlatno i srebrno suđe oteto iz Božjega doma u Jeruzalemu i stadoše piti iz njega kralj i njegovi velikaši, njegove žene i suložnice. 4Pili su vino i slavili svoje bogove od zlata i srebra, mjedi i željeza, drva i kamena.
Tajanstvena ruka
    5Iznenada se pojaviše prsti čovječje ruke koji stadoše pisati, nasuprot velikom svijećnjaku, po okrečenu zidu kraljevskog dvora, i kralj vidje dlan ruke koja pisaše. 6Kralj problijedje, misli ga uznemiriše, zglobovi njegovih kukova popustiše i koljena mu stadoše udarati jedno o drugo. 7Glasno dozva čarobnike, zvjezdare i gataoce. I reče kralj mudracima babilonskim: "Tko pročita ovo pismo i otkrije mi njegov smisao, bit će obučen u grimiz, oko vrata nosit će zlatan lanac i bit će treći u kraljevstvu." 8Pristupe svi mudraci kraljevi, ali ne mogoše pročitati pismo niti mu otkriti značenje. 9Kralj se Baltazar zbog toga silno uplaši, problijedje, a njegovi velikaši ostadoše zbunjeni.
Kraljičin savjet
    10Kraljica, čuvši riječi kralja i velikaša, uđe u gozbenu dvoranu i reče: "Kralju, živ bio dovijeka! Neka se tvoje misli ne uznemiruju i tvoje lice neka ne blijedi! 11Ima u tvome kraljevstvu čovjek u kome prebiva duh Boga Svetoga. Još za vremena tvoga oca nađe se u njemu svjetlo, razum i mudrost slična mudrosti bogova. I zato ga kralj Nabukodonozor, otac tvoj, imenova starješinom čarobnika, gatalaca, zvjezdara i mudraca. 12Budući da se u tom Danielu - koga kralj bijaše nazvao Baltazarom - našao duh izvanredan, znanje, bistrina, vještina da tumači sanje, da rješava zagonetke i da razrješuje teškoće, pozovi stoga Daniela i on će ti kazati značenje."
Daniel pred kraljem
    13Dovedoše Daniela pred kralja, a kralj ga upita: "Jesi li ti Daniel, jedan od izgnanika judejskih koje dovede iz Judeje kralj moj otac? 14Čujem da duh Božji prebiva na tebi i da je u tebi svjetlo, razum i mudrost izvanredna. 15Dovedoše mi mudrace i čarobnike da pročitaju ovo pismo i da mi reknu njegovo značenje, ali oni nisu kadri otkriti mi njegov smisao. 16A čujem da si ti kadar dati tumačenja i da razrješuješ teškoće. Ako si dakle kadar pročitati ovo pismo i reći mi njegovo značenje, bit ćeš odjeven u grimiz i nosit ćeš zlatan lanac oko vrata i bit ćeš treći u kraljevstvu."
Danielov govor
    17Daniel prihvati riječ i odgovori kralju: "Tvoji darovi neka ti ostanu, i svoje poklone daj drugima! A ja ću pročitati ovo pismo kralju i kazat ću mu njegovo značenje. 18O kralju, Bog je Svevišnji dao kraljevstvo, veličinu, veličanstvo i slavu Nabukodonozoru, ocu tvome. 19Zbog veličine koju mu bijaše dao drhtahu od straha pred njim narodi, plemena i jezici: on ubijaše po svojoj volji, ostavljaše na životu koga je htio, uzdizaše koga je htio, ponizivaše koga je htio. 20No kad mu se srce uzdiglo i duh uzobijestio do drskosti, tada bi oboren sa svoga kraljevskog prijestolja i slava mu bijaše oduzeta. 21Bi izagnan iz ljudskog društva i srce mu posta slično životinjskom: prebivaše s divljim magarcima; poput goveda jeđaše travu; nebeska je rosa prala njegovo tijelo, dok ne spozna da Svevišnji Bog ima vlast nad kraljevstvom ljudskim i stavlja mu na čelo onoga koga on hoće. 22No ti, Baltazare, sine njegov, nisi ponizio srce svoje, iako si znao sve ovo: 23ti si se podigao protiv Gospoda Nebeskoga, dao si da ti donesu suđe iz njegova Doma i pili ste vino iz njega ti, tvoji velikaši, tvoje žene i tvoje suložnice, hvaleći bogove od zlata i srebra, od mjedi i željeza, od drva i kamena, koji ne vide, ne čuju niti razumiju, a nisi dao slavu Bogu koji u svojoj ruci drži dah tvoj i sve tvoje putove. 24I zato on posla ovu ruku koja napisa ovo pismo."
Tumačenje pisma
    25"A evo što je napisano: Mene, Mene, Tekel, Parsin. 26A te riječi znače: Mene: izmjerio je Bog tvoje kraljevstvo i učinio mu kraj; 27Tekel: bio si vagnut na tezulji i nađen si prelagan; 28Parsin: razdijeljeno je tvoje kraljevstvo i predano Medijcima i Perzijancima."
Ispunjenje proročanstva
    29Tada Baltazar naredi da Daniela obuku u grimiz, da mu oko vrata objese zlatan lanac i da ga proglase trećim u kraljevstvu.
    30Iste te noći kaldejski kralj Baltazar bi ubijen.
Dn 6.
A Darije Medijac preuze kraljevstvo, star već šezdeset i dvije godine.
DANIEL U LAVSKOJ JAMI
Zavist satrapa
    2Svidjelo se Dariju da postavi nad svojim kraljevstvom stotinu i dvadeset satrapa da budu nad svim kraljevstvom. 3Njima na čelo stavi tri pročelnika - Daniel bijaše jedan od njih - kojima će satrapi polagati račun da se ne bi dosađivalo kralju. 4Daniel se toliko isticaše svojim izvanrednim duhom iznad pročelnika i satrapa te kralj mišljaše da ga postavi nad svim kraljevstvom.
    5Tada pročelnici i satrapi stadoše tražiti povod, štogod oko državne uprave, zbog čega bi mogli optužiti Daniela; ali ne mogoše na njemu naći ništa takvo, ništa zbog čega bi ga prekorili, jer bijaše vjeran, na njemu ni nemara ni ogrešenja. 6Ti ljudi rekoše tada: "Nećemo naći nikakva povoda protiv Daniela, osim da nađemo nešto protiv njega u zakonu njegova Boga."
Kralj izdaje bezbožnu naredbu
    7Tada pročelnici i satrapi navališe na kralja te mu rekoše: "O kralju Darije, živ bio dovijeka! 8Svi pročelnici kraljevstva, predstojnici i satrapi, savjetnici i namjesnici složiše se u tome da bi trebalo da kralj izda naredbu i zabranu: svaki onaj koji bi u roku od trideset dana upravio molbu bilo na kojega boga ili čovjeka, osim na tebe, o kralju, bit će bačen u lavsku jamu. 9O kralju, potvrdi tu zabranu i potpiši naredbu da bude neopoziva prema nepromjenljivom medijsko-perzijskom zakonu!"
    10Nato kralj Darije potpisa pismo i zabranu.
Daniel se ne pokorava zabrani
    11Saznavši Daniel da je spis potpisan, otiđe u svoju kuću. Prozori gornje sobe bijahu otvoreni prema Jeruzalemu. Tu je on tri puta na dan padao na koljena blagoslivljajući, moleći i hvaleći Boga, kako je uvijek činio. 12Oni ljudi nahrupiše i nađoše Daniela gdje moli i zaziva svoga Boga. 13Tada odoše i pred kraljem se pozvaše na kraljevsku zabranu: "Zar ti nisi potpisao zabranu prema kojoj će svaki onaj koji bi u vremenu od trideset dana upravio molbu na nekoga boga ili čovjeka, osim na tebe, o kralju, biti bačen u lavsku jamu?" Kralj odgovori: "Tako je odlučeno po nepromjenljivom medijsko-perzijskom zakonu." 14Tada rekoše kralju: "Daniel, onaj od izgnanika judejskih, ne mari za tebe, o kralju, ni za tvoju zabranu koju si potpisao: tri puta na dan obavlja svoju molitvu."
    15Čuvši te riječi, kralj se vrlo ražalosti i odluči spasiti Daniela. Sve do sunčeva zalaza nastojaše da ga spasi. 16Ali oni ljudi navališe na kralja govoreći: "Znaj, o kralju, da prema medijsko-perzijskom zakonu nijedna kraljevska zabrana ili odluka ne može biti opozvana!"
Daniel među lavovima
    17Tada kralj naredi da dovedu Daniela i da ga bace u lavsku jamu. Kralj reče Danielu: "Bog tvoj, kome tako postojano služiš, neka te izbavi." 18Donesoše kamen i staviše ga jami na otvor. Kralj ga zapečati prstenom svojim i prstenom svojih velikaša, da se ništa ne mijenja za Daniela.
    19Kralj se vrati u svoj dvor i provede noć ne okusivši jela i ne dopustivši da mu dovedu suložnice. Nije mogao usnuti. 20Kralj ustade u ranu zoru, kad se danilo, i pođe brzo k lavskoj jami. 21Kad se primače blizu, viknu žalosnim glasom Danielu: "Daniele, slugo Boga živoga, je li te Bog, kome postojano služiš, mogao izbaviti od lavova?" 22Daniel odgovori: "O kralju, živ bio dovijeka! 23Moj je Bog poslao svog Anđela; zatvorio je ralje lavovima te mi ne naudiše, jer sam nedužan pred njim. Pa i pred tobom, o kralju, ja sam bez krivice." 24Kralj se vrlo obradova i naredi da Daniela izvade iz jame. Izvadiše Daniela iz jame neozlijeđena, jer se bijaše uzdao u svoga Boga. 25Kralj zapovjedi da dovedu one ljude koji bijahu optužili Daniela i da ih bace u lavsku jamu - njih, njihove žene i njihovu djecu: i prije nego dodirnuše tlo, lavovi ih zgrabiše i smrviše im kosti.
Kralj priznaje Boga
    26Nato kralj Darije napisa svim plemenima, narodima i jezicima što stanuju po svoj zemlji: "Obilovali mirom! 27Evo naredbe koju donosim: u svemu mojem kraljevstvu neka se ljudi boje i neka dršću pred Bogom Danielovim:
    On je Bog živi, on ostaje dovijeka!
        Njegovo kraljevstvo neće propasti,
        njegovoj vlasti nema kraja!28On izbavlja i spasava, čini znake
            i čudesa
        na nebesima i na zemlji!
        On je spasio Daniela iz šapa
            lavljih!"29Daniel bijaše sretan za vladanja Darija i za vladanja Kira Perzijanca.
DANIELOV SAN
Četiri nemani
Dn 7.
Prve godine Baltazara, kralja babilonskoga, usni Daniel san: utvare mu se na postelji vrzle glavom. Sažeto zapisa što je usnio.
    2Kazivaše ovako:
    Noću u viđenju pogledah, kad eno: četiri vjetra nebeska uzbibaše veliko more. 3Četiri goleme nemani iziđoše iz mora, svaka drukčija. Prva bijaše kao lav, a krila joj orlovska. 4Dok je promatrah, krila joj se iščupaše, diže se ona sa zemlje i uspravi na noge kao čovjek, i bijaše joj dano srce čovječje. 5Kad eno druga neman: gle, sasvim drukčija: kao medvjed, s jedne strane uspravljena, tri joj rebra u raljama, među zubima. I bijaše joj rečeno: "Ustani, nažderi se mesa!" 6Gledah dalje, i evo: treća neman kao leopard, na leđima joj četiri ptičja krila: imaše četiri glave, i dana joj je moć. 7Zatim, u noćnim viđenjima, pogledah, kad eno: četvrta neman, strahovita, užasna, izvanredno snažna: imaše velike gvozdene zube; ona žderaše, mrvljaše, a što preostade, gazila je nogama. Razlikovala se od prijašnjih nemani i imaše deset rogova. 8Promatrah joj rogove, i gle: među njima poraste jedan mali rog; i pred tim se rogom iščupaše tri prijašnja roga. I gle, na tome rogu oči kao oči čovječje i usta koja govorahu velike hule.
Pradavni sudi nemanima
    9Gledao sam:
    Prijestolja bjehu postavljena
        i Pradavni sjede.
    Odijelo mu bijelo poput snijega;
        vlasi na glavi kao čista vuna.
    Njegovo prijestolje kao plamenovi
            ognjeni
        i točkovi kao žarki oganj.10Rijeka ognjena tekla,
        izvirala ispred njega.
    Tisuću tisuća služahu njemu,
        mirijade stajahu pred njim.
    Sud sjede,
        knjige se otvoriše.
    11Ja gledah tada, zbog buke velikih hula što ih govoraše rog, i dok gledah, neman bi ubijena, njezino tijelo raskomadano i predano ognju. 12Ostalim nemanima vlast bi oduzeta, ali im duljina života bi na jedno vrijeme i rok.
Vlast svijeta predana Sinu čovječjemu
 13Gledah u noćnim viđenjima
        i gle, na oblacima nebeskim dolazi
        kao Sin čovječji.
    On se približi Pradavnome
        i dovedu ga k njemu.14Njemu bi predana vlast,
        čast i kraljevstvo,
        da mu služe svi narodi, plemena
            i jezici.
    Vlast njegova vlast je vječna
        i nikada neće proći,
        kraljevstvo njegovo neće propasti.
Anđeo tumači viđenje
    15Meni, Danielu, smete se zbog toga sav duh, viđenja mi se vrzoše glavom, svega me prestraviše. 16Pristupih jednome od onih koji stajahu ondje i zamolih ga da mi rekne istinu o svemu tome. On mi odgovori i kaza mi značenje:
    17"One četiri goleme nemani jesu četiri kralja koji će se dići na zemlji. 18Ali će od njih kraljevstvo preuzeti Sveci Svevišnjega i oni će ga posjedovati za vijeke vjekova."
    19Zaželjeh tada saznati istinu o četvrtoj nemani, onoj koja se razlikovaše od svih drugih, bila izvanredno strašna, imala gvozdene zube i mjedene pandže i koja je žderala i mrvila i nogama gazila što preostajaše; 20i o deset rogova što bijahu na njezinoj glavi, i o drugom rogu koji poraste dok tri prva otpadoše - o rogu koji imaše oči i usta što govorahu velike hule i koji bijaše veći nego drugi rogovi. 21I gledao sam kako ovaj rog ratuje protiv Svetaca te ih nadvladava, 22dok ne dođe Pradavni, koji dosudi pravdu Svecima Svevišnjega, i dok ne dođe vrijeme kad Sveci zaposjedoše kraljevstvo. 23On reče:
    "Četvrta neman
        bit će četvrto kraljevstvo na
            zemlji,
        različito od svih kraljevstava.
    Progutat će svu zemlju,
        zgazit' je i smrviti.24A deset rogova:
    Od ovoga kraljevstva
        nastat će deset kraljeva,
    a iza njih će se podići jedan drugi
        različit od onih prvih -
        i oborit će tri kralja.25On će huliti na Svevišnjega,
        zatirati Svece Svevišnjega;
    pomišljat će da promijeni blagdane
            i Zakon,
        i Sveci će biti predani u njegove
            ruke
        na jedno vrijeme i dva vremena
            i polovinu vremena.26Tada će sjesti Sud, vlast mu oduzeti,
        razoriti, sasvim uništiti.27A kraljevstvo, vlast i veličanstvo
        pod svim nebesima
        dat će se puku Svetaca
            Svevišnjega.
    Kraljevstvo njegovo kraljevstvo
            je vječno,
        i sve vlasti služit će mu
            i pokoravati se njemu."28Ovdje se završava izvještaj. Ja, Daniel, bijah vrlo potresen u svojim mislima i lice mi problijedje, ali sve ovo sačuvah u srcu svojemu.
DANIELOVO VIĐENJE: OVAN I JARAC
Borba ovna i jarca
Dn 8.
Treće godine kralja Baltazara ukaza se meni, Danielu, viđenje poslije onoga koje mi se ukazalo prije. 2Gledah viđenje, i dok gledah, nađoh se u Šušanu, čvrstu gradu u pokrajini Elamu; i u viđenju se vidjeh na rijeci Ulaju. 3Podigoh oči, i gle: ovan stajaše kraj rijeke. Imaše dva roga: oba roga visoka, no jedan viši nego drugi, a onaj viši narastao poslije. 4Gledah kako ovan bode na zapad, na sjever i jug. Nijedna mu se životinja ne mogaše oprijeti, ništa mu ne mogaše izbjeći. Činio je što je htio, osilio se.
    5Dok sam promatrao, gle: jarac dolazi sa zapada povrh sve zemlje, ne dodirujući tla; jarac imaše silan rog među očima. 6Približi se dvorogom ovnu kojega bijah vidio gdje stoji kraj rijeke i potrča na njega u svoj žestini svoje snage. 7Vidjeh kako se približi ovnu: bijesno udari na ovna i slomi mu oba roga, a ovan nije imao snage da mu se opre; obori ga jarac na zemlju i stade ga nogama gaziti; nikoga ne bijaše da spasi ovna. 8Jarac osili veoma, ali kad osili, veliki se rog slomi, a na njegovu mjestu izrastoše četiri velika roga prema četiri vjetra nebeska.
Mali rog
    9Iz jednoga od njih izbi malen rog, ali taj silno poraste prema jugu i istoku, prema Divoti. 10On poraste sve do Nebeske vojske, obori na zemlju neke iz Vojske i od zvijezda pa ih zgazi nogama. 11Poraste sve do Zapovjednika Vojske, oduze mu svagdašnju žrtvu i razori mu njegovo Sveto mjesto. 12Vojska se digla na žrtvu svagdašnju zbog opačine, na zemlju oborila istinu i uspje u svemu što činjaše.
Trajanje kušnja
    13Tada čuh gdje jedan Svetac govori, a drugi Svetac upita onoga koji govoraše: "Dokle će trajati ovo viđenje o svagdašnjoj žrtvi i o opačini što pustoši i gazi Svetište i Vojsku?" 14Odgovori: "Još dvije tisuće i tri stotine večeri i jutara; tada će Svetište biti očišćeno."
Tumačenje viđenja
    15Kad sam ja, Daniel, gledajući ovo viđenje, tražio da ga razumijem, gle, preda me stade kao neki čovjek. 16Začuh glas čovječji gdje viče preko Ulaja: "Gabriele, objasni mu to viđenje!" 17On pođe onamo gdje stajah i kad mi se približi, strah me obuze i padoh na lice. On mi reče: "Sine čovječji, razumij: jer ovo je viđenje za vrijeme posljednje." 18On još govoraše, a ja se onesvijestih, padoh na zemlju. On me dotače i uspravi na mom mjestu. 19I reče: "Evo, kazat ću ti što će doći na kraju gnjeva, najavljeni svršetak. 20Ovan što si ga vidio - njegova dva roga - to su kraljevi Medije i Perzije. 21Rutavi jarac jest kralj Grčke; veliki rog među njegovim očima jest prvi kralj; 22slomljeni rog i četiri roga što izbiše na njegovu mjestu, to su četiri kraljevstva što će izići iz njegova naroda, ali neće imati njegovu moć.23I potkraj njihova kraljevanja,
        kad bezakonici navrše mjeru,
        ustat će kralj, drzak i lukav.24Njegova će moć porasti, ali ne
            svojom snagom;
        nesmiljeno će pustošiti,
    uspijevat će u svojim pothvatima,
        zatirat' junake
        i narod Svetaca.25Zbog njegove lukavosti
        prijevara će uspijevati u njegovoj
            ruci.
    On će se uznijeti u svome srcu,
        iz čista mira upropastit će mnoge.
    Suprotstavit će se Knezu nad
            knezovima,
        ali će - ne rukom - biti skršen.26Viđenje o večerima i jutrima o kojem
            je bilo govora istinito je;
        no ti ga zapečati, jer je za daleke
            dane."
    27Tada ja, Daniel, obnemogoh i bijah bolestan više dana. Zatim ustadoh da vršim kraljevske poslove. Bijah smeten zbog viđenja, no nitko to nije dokučio.
SEDAMDESET SEDMICA
Povod i vrijeme proročanstva
Dn 9.
Prve godine Darija, sina Artakserksova, iz roda Medijaca, koji vladaše kraljevstvom kaldejskim, 2prve dakle godine njegova kraljevanja, ja, Daniel, istraživah u Pismima broj godina koje se - prema riječi koju Jahve uputi proroku Jeremiji - imaju ispuniti nad ruševinama Jeruzalema: sedamdeset godina. 3Ja obratih svoje lice prema Gospodinu Bogu nastojeći moliti se i zaklinjati u postu, kostrijeti i pepelu. 4Ja se moljah Jahvi, Bogu svome, priznavajući:
    "Ah, Gospodine moj, Bože veliki i strahoviti, koji čuvaš Savez i naklonost onima koji tebe ljube i čuvaju zapovijedi tvoje! 5Mi sagriješismo, mi bezakonje počinismo, zlo učinismo, odmetnusmo se i udaljismo od zapovijedi i naredaba tvojih. 6Nismo slušali sluge tvoje, proroke koji govorahu u tvoje ime našim kraljevima, našim knezovima, našim očevima, svemu puku zemlje. 7U tebe je, Gospodine, pravednost, a u nas stid na obrazu, kao u ovaj dan, u nas Judejaca, Jeruzalemaca, svega Izraela, blizu i daleko, u svim zemljama kuda si ih rastjerao zbog nevjernosti kojom ti se iznevjeriše. 8Jahve, stid na obraz nama, našim kraljevima, našim knezovima, našim očevima, jer sagriješismo protiv tebe! 9U Gospoda je Boga našega smilovanje i oproštenje jer smo se odmetnuli od njega 10i nismo slušali glas Jahve, Boga našega, da slijedimo njegove zakone što nam ih dade po svojim slugama, prorocima.
    11Sav je Izrael prestupio Zakon tvoj, odmetnuo se ne slušajući tvoj glas. Zato se na nas izlila kletva i prokletstvo, kako je zapisano u Zakonu Mojsija, sluge Božjega - jer sagriješismo protiv Njega. 12Izvršio je prijetnje kojima je zaprijetio nama i sucima koji su nam sudili: svalio je na nas tešku nesreću te se ne dogodi pod nebom što se dogodi u Jeruzalemu. 13Sva ova nesreća, kao što je zapisano u Zakonu Mojsijevu, došla je na nas, a mi nismo umilostivili lice Jahve, Boga svojega: nismo se obratili od svojih bezakonja pa da prionemo uz istinu tvoju. 14Jahve je bdio nad nesrećom, on je dovede na nas. Jer je pravedan Jahve, Bog naš, u svim djelima koja učini, a mi nismo slušali glas njegov.
    15A sada, Gospode, Bože naš, koji si moćnom svojom rukom izveo narod svoj iz zemlje egipatske - i time sebi stekao ime koje traje do danas: mi sagriješismo, mi zlo učinismo. 16Gospode, po svoj pravednosti svojoj odvrati svoj gnjev i svoju jarost od Jeruzalema, grada svojega, Svete gore svoje, jer zbog naših grijeha i zlodjela naših otaca Jeruzalem i tvoj narod ruglo su svima koji nas okružuju."
Danielova molitva za izbavljenje naroda
    17"A sada poslušaj, o Bože naš, molitvu sluge svoga i usrdne molbe njegove. Neka tvoje lice zasja nad svetištem tvojim opustošenim - zbog tebe, Gospode! 18Prikloni uho svoje, Bože moj, i slušaj! Otvori oči te pogledaj našu pustoš i grad koji se tvojim zove imenom! Jer mi te ne molimo zbog svoje pravednosti, već zbog velikih smilovanja tvojih. 19Gospode, čuj! Gospode, oprosti! Gospode, poslušaj i čini! Ne oklijevaj - zbog sebe, Bože moj, jer se tvojim imenom zove grad tvoj i narod tvoj!"
Anđeo Gabriel tumači proroštvo
    20Ja sam još govorio, moleći se i priznavajući grijehe svoje i grijehe svog naroda Izraela i usrdno zaklinjući Jahvu, svoga Boga, za Svetu goru Boga svoga. 21Dok sam dakle ja još govorio moleći se, onaj čovjek Gabriel, koga vidjeh na početku viđenja, doletje u brzu letu, dotače me se u vrijeme večernjeg prinosa 22i pouči me: "Daniele, evo me: dođoh da te poučim. 23Od početka tvoje molitve izišla je riječ, i ja dođoh da ti je navijestim. Ti si miljenik. Pazi dobro na riječ, razumij viđenje."
Objava o sedamdeset sedmica
24"Sedamdeset je sedmica određeno
        tvom narodu i tvom svetom gradu
    da se dokrajči opačina,
        da se stavi pečat grijehu,
    da se zadovolji za bezakonje,
        da se uvede vječna pravednost,
    da se stavi pečat viđenju i prorocima,
        da se pomaže Sveti nad svetima.25Znaj i razumij:
    Od časa kad izađe riječ
        'Neka se vrate
        i neka opet sagrade Jeruzalem'
    pa do Kneza Pomazanika:
        sedam sedmica,
        a onda šezdeset i dvije sedmice,
    i bit će opet sagrađeni trg i opkop,
        i to u teško vrijeme.26A poslije šezdeset i dvije sedmice
        bit će Pomazanik pogubljen,
        ali ne za sebe.
    Narod jednog kneza koji će doći
        razorit će Grad i Svetište:
    svršetak im je u propasti,
        a do svršetka rat
        i određena pustošenja.27I sklopit će savez s mnogima
        za jednu sedmicu:
    a u polovici sedmice
        prestat će žrtva i prinos:
    na vrhu Hrama bit će grozota
            pustoši
        sve do svršetka,
    dok se određeno pustošenje
        ne obori na pustošnika."
VELIKO VIĐENJE
VRIJEME GNJEVA
Čovjek u lanenim haljinama
Dn 10.
Treće godine Kira, kralja perzijskoga, Danielu, prozvanome Baltazar, bi objavljena riječ - riječ istinita: velik rat. On je nastojao razumjeti riječ, i razumijevanje bi mu dano u viđenju.
    2U te dane ja, Daniel, žalovao sam tri sedmice: 3nisam jeo tečnih jela; meso ni vino nije ulazilo u moja usta i nisam se mazao uljem dok ne prođoše te tri sedmice. 4Dvadeset i četvrtoga dana prvog mjeseca bijah na obali velike rijeke Tigrisa; 5podigoh oči da vidim, i gle:
    Čovjek odjeven u lanene haljine,
        oko pasa mu pojas od zlata
            ofirskoga,6tijelo mu poput krizolita,
        lice kao munja,
    oči kao baklje ognjene,
        ruke i noge poput mjedi uglađene,
        zvuk riječi njegovih kao žamor
            mnoštva.
    7Jedini ja, Daniel, gledah ovo viđenje, ljudi koji bijahu sa mnom ne vidješe ga, ali ih spopade silan strah te pobjegoše da se sakriju. 8Ostadoh sam gledajući to veliko viđenje; onemoćah, lice mi problijedje, iznakazi se, snaga me ostavi.
    9Začuh glas njegovih riječi, i kad razabrah glas, onesvijestih se i padoh licem na zemlju. 10I gle: ruka me dotače i pomože mi da se uprem na koljena i na dlanove. 11On mi reče: "Daniele, miljeniče, pripazi na riječi koje ću ti kazati! Ustani, jer ja sam evo k tebi poslan." To reče, a ja ustadoh dršćući.
    12I kaza mi: "Ne boj se, Daniele, jer od prvoga dana kad si odlučio da se poniziš pred svojim Bogom da bi razumio, tvoje su riječi uslišane i ja sam došao zbog tvojih riječi. 13Knez kraljevstva perzijskoga protivio mi se dvadeset i jedan dan, ali Mihael, jedan od prvih Knezova, dođe mi u pomoć. Ostavih ga nasuprot Knezu perzijskome, 14a ja dođoh da ti kažem što će zadesiti tvoj narod na svršetku dana. Jer još će jedno viđenje biti za one dane."
Anđeo hrabri Daniela
    15Pošto mi to reče, ja oborih pogled na zemlju, bez riječi. 16I gle: onaj, sličan sinu čovječjem dotače se mojih usana. Otvorih usta da govorim te rekoh onome koji stajaše preda mnom: "Gospodaru moj, zbog ovog viđenja obuzeše me tjeskobe i onemoćah. 17I kako će sluga Gospodina svoga govoriti s Gospodinom kad posve onemoćah i dah me ostavi?" 18Tada me se opet dotače onaj što bijaše kao čovjek te me okrijepi. 19On reče: "Ne boj se, miljeniče! Mir tebi! Budi jak! Ohrabri se!" I dok mi to govoraše, ja se ohrabrih pa rekoh: "Govori, Gospodine, jer si me ohrabrio!"
    20Tada će on: "Znaš li zašto sam došao k tebi? Sad ću se vratiti da se borim protiv Kneza Perzije; a čim svršim, doći će Knez Grčke. 21Ali ću ti prije otkriti što je zapisano u Knjizi istine. Nema nikoga tko bi se sa mnom protiv njih borio, osim Mihaela, Kneza vašega,
Dn 11.
moje potpore i moga okrilja. 2A sada ću ti otkriti istinu.
Perzijski kraljevi
    Evo: još će tri kralja ustati za Perziju: četvrti će biti bogatiji od svih ostalih, pa kad se zbog svoga bogatstva osili, sve će podići protiv kraljevstva grčkoga.
Aleksandar Veliki
    3Ustat će junački kralj, vladat će silnom moću i činiti što ga bude volja. 4A čim se ustane, njegovo će se kraljevstvo raspasti i bit će razdijeljeno na četiri vjetra nebeska, ali ne među njegove potomke; i neće više biti tako moćno kao za njegove vladavine, jer će njegovo kraljevstvo biti razoreno i predano drugima, a ne njima.
Borbe Ptolemejevića i Seleukovića
    5Kralj će Juga postati moćan; jedan će od njegovih zapovjednika biti moćniji od njega i zavladat će većom moću nego što je njegova.
    6Nekoliko godina kasnije oni će se udružiti, a kći kralja Juga doći će kralju Sjevera da sklope ugovor. Ali ona tim neće sačuvati snagu svoje mišice i njezino se potomstvo neće održati: bit će predana ona, i njezina pratnja, i njezino dijete, i njezin pomagač u tim vremenima.
    7No jedan će se izdanak njezina korijena podići na njezino mjesto, navalit će na vojsku, prodrijet će u tvrđavu kralja Sjevera, postupati s njima po miloj volji i pobijediti ih. 8Pa i njihove bogove, njihove kipove i njihovo dragocjeno suđe, srebrno i zlatno, odnijet će kao plijen u Egipat. Nekoliko godina bit će jači od kralja Sjevera, 9koji će onda prodrijeti u kraljevstvo kralja Juga, odakle će se vratiti u svoju zemlju. 10Ali će se onda njegovi sinovi naoružati, skupit će silnu vojsku, odlučno će navaliti i poput poplave proći, zatim će se opet zametnuti rat sve do njegove utvrde. 11Tada će se kralj Juga razgnjeviti i zavojštiti na kralja Sjevera; podići će silnu vojsku i nadvladati vojsku njegovu. 12Mnoštvo će biti uništeno, a on će se zbog toga uzoholiti; pobit će desetke tisuća, ali se neće održati: 13kralj će Sjevera opet dići vojsku veću nego prije, i poslije nekoliko godina navalit će s velikom, dobro opremljenom vojskom. 14U to vrijeme mnogi će se podići protiv kralja Juga; ustat će i nasilnici iz tvog naroda da se ispuni viđenje, ali će propasti.
    15Doći će kralj Sjevera: podići će nasipe da zauzme jedan utvrđeni grad. Mišice Juga neće odoljeti, pa ni izabrane čete neće imati snage da se odupru. 16Onaj će navaliti protiv njega i učinit će s njime kako mu se prohtije - nitko mu se neće oprijeti: zaustavit će se u Divoti, uništenje je u njegovim rukama. 17Čvrsto odlučivši da se pošto-poto domogne svega njegova kraljevstva, sklopit će s njim ugovor dajući mu jednu kćer za ženu da ga upropasti, ali mu neće uspjeti, neće se to zbiti. 18Zatim će se okrenuti prema otocima i mnoge će osvojiti, ali će jedan zapovjednik dokrajčiti tu sramotu, sramotu mu sramotom vratiti.
    19Brže će nagnuti prema utvrdama svoje zemlje, ali će posrnuti, pasti, više ga neće biti. 20Na njegovo će mjesto doći jedan koji će u diku kraljevstva poslati poreznika, ali će u kratko vrijeme poginuti bez gnjeva i boja.
Antioh Epifan
    21Na njegovo će se mjesto uzdići nitkov kome ne pripada kraljevska čast. Ali on će iznenada doći i spletkama se domoći kraljevstva.
    22Pred njim će biti preplavljene i skršene navalne snage i sam knez Saveza. 23Unatoč sporazumu s njime, izdajnički će navaliti i svladati ga s malo ljudi. 24Iznenada će upasti u bogate pokrajine i postupat će kako nisu postupali njegovi očevi ni očevi njegovih otaca, rasipajući među svoje plijen, pljačku i bogatstvo, smišljat će osnove protiv tvrdih gradova, ali samo za neko vrijeme.
    25Pokrenut će, s velikom vojskom, svoju snagu i hrabrost protiv kralja Juga. Kralj Juga krenut će u rat s mnogom i moćnom vojskom, ali neće izdržati, jer će se protiv njega skovati spletke. 26I oni koji jeđahu za njegovim stolom skršit će ga: njegova će vojska biti uništena i mnogi će posječeni popadati.
    27Oba će kralja smišljati zlo; sjedeći za istim stolom, govorit će laži jedan drugome: ali neće uspjeti, jer je svršetak odložen do određenog vremena. 28Vratit će se on u svoju zemlju s velikim blagom; srcem protiv svetoga Saveza, učinit će svoje i vratiti se u svoju zemlju.
    29U određeno vrijeme opet će krenuti protiv Juga, ali sada neće biti kao prvi put. 30Kitimski će brodovi navaliti na njega, i on će se uplašiti. Vratit će se, bjesnjeti protiv svetoga Saveza i opet će se sporazumjeti s onima koji napustiše sveti Savez.
Progon Židova
    31Čete će njegove doći i oskvrnuti svetište-tvrđu, dokinut' svagdašnju žrtvu i ondje postaviti grozotu pustoši. 32Svojim će spletkama navesti na otpad one koji se ogrešuju o Savez, ali ljudi koji ljube Boga ostat će postojani i vršit će svoje. 33Umnici u narodu poučavat će mnoštvo, ali će ih jedno vrijeme zatirati mačem i ognjem, izgnanstvom i pljačkanjem. 34Dok ih budu zatirali, samo će im nekolicina pomagati, a mnogi će im se pridružiti prijevarno. 35Od umnika neki će pasti, da se prokušaju, probrani, čisti do vremena svršetka, jer još nije došlo određeno vrijeme.
Borba protiv Boga
    36Kralj će raditi što god mu se prohtije, uznoseći i uzdižući sebe iznad svih bogova: protiv Boga nad bogovima govorit će hule i uspijevat će dok se gnjev ne navrši - jer ono što je određeno, to će se ispuniti. 37Neće mariti za bogove svojih otaca ni za Miljenika žena niti za kojega drugog boga: samog će sebe izdizati iznad sviju. 38Mjesto njih častit će boga tvrđava, boga koga nisu poznavali njegovi očevi, častiti ga zlatom i srebrom, dragim kamenjem i drugim dragocjenostima. 39Navalit će na tvrđave gradova pomoću stranog boga: one koji njega priznaju obasut će počastima i dat će im vlast nad mnoštvom i dijelit će im zemlju za nagradu.
SVRŠETAK PROGONITELJA
    40U vrijeme svršetka kralj će se Juga zaratiti s njime; kralj će Sjevera navaliti na nj svojim kolima, svojim konjanicima i svojim mnogim brodovima. Provalit će u zemlje i proći njima poput poplave. 41Prodrijet će u Divotu i mnogi će pasti. Njegovim će rukama izmaći Edom i Moab i glavnina sinova Amonovih.
    42Pružit će svoju ruku za zemljama: Egipat mu neće izmaći. 43On će se domoći zlatnog i srebrnog blaga i svih dragocjenosti Egipta. Pratit će ga Libijci i Etiopljani. 44Ali će ga uznemiriti vijesti s istoka i sa sjevera te će poći vrlo gnjevan da uništi i zatre mnoštvo. 45Postavit će svoje dvorske šatore između mora i Svete gore Divote. Ali će i njemu doći kraj, i nitko mu neće pomoći.
Uskrsnuće i plaća
Dn 12.
U ono će vrijeme ustati Mihael, veliki knez koji štiti sinove tvog naroda. Bit će to vrijeme tjeskobe kakve ne bijaše otkako je ljudi pa do toga vremena. U ono vrijeme tvoj će se narod spasiti - svi koji se nađu zapisani u Knjizi.
    2Tada će se probuditi mnogi koji snivaju u prahu zemljinu; jedni za vječni život, drugi za sramotu, za vječnu gadost. 3Umnici će blistati kao sjajni nebeski svod, i koji su mnoge učili pravednosti, kao zvijezde navijeke, u svu vječnost.
Zapečaćeno proročanstvo
    4A ti, Daniele, drži u tajnosti ove riječi i zapečati ovu knjigu do vremena svršetka! Mnogi će tumarati, i bezakonja će rasti."
    5Ja, Daniel, pogledah, kad eno: druga dvojica stajahu jedan s jedne, drugi s druge strane rijeke. 6Jedan upita čovjeka odjevena u lanene haljine koji stajaše iznad voda rijeke: "Kada će doći kraj tim čudesima?" 7Začuh čovjeka odjevena u lanene haljine, koji stajaše iznad voda rijeke; on podiže k nebu desnicu i ljevicu, kunući se Vječno živim. "Nakon jednog vremena, dva vremena i pola vremena - kada dođe kraj rasulu snage svetoga naroda - sve će se to svršiti."
    8Ja slušah, ali ne razumjeh, pa upitah: "Gospodaru, kako će to svršiti?" 9On reče: "Idi, Daniele, ove su riječi tajne i zapečaćene do vremena svršetka. 10Mnogi će se očistiti, ubijeliti i prokušati; a bezbožnici će i dalje biti bezbožni; bezbožnici se neće urazumjeti, a umnici će razumjeti. 11Od časa kad bude dokinuta svagdašnja žrtva i postavljena grozota pustoši: tisuću dvjesta i devedeset dana. 12Blago onomu koji dočeka i dosegne tisuću trista trideset i pet dana! 13A ti idi i otpočini; ustat ćeš da primiš svoju baštinu na kraju dana."
DANIEL IZBAVLJA SUZANU
Dn 13.
U Babilonu življaše neki čovjek po imenu Jojakim. 2On se oženi Suzanom, kćerju Hilkijinom, veoma lijepom i bogobojaznom. 3Njezini roditelji bijahu pravednici i odgojiše svoju kćer po Zakonu Mojsijevu. 4Jojakim bijaše vrlo bogat: uz kuću imaše vrt. Judejci se skupljahu kod njega jer bijaše poštovaniji od svih.
    5One godine izabraše za suce dva starca iz naroda. O takvima reče Gospod: "Bezakonje izađe iz Babilona po starješinama, sucima koji su se smatrali upravljačima naroda." 6Ovi posjećivahu kuću Jojakimovu, i svi koji imahu kakvu parnicu obraćahu se njima.
    7Kad bi se narod, oko podneva, razišao, Suzana bi dolazila šetati u vrt svog muža. 8Ona je dva starca svaki dan promatrahu gdje ulazi i šeta, pa je poželješe. 9Izgubiše od toga razum, odvratiše svoje oči od Neba i zaboraviše njegove pravedne sudove. 10Obojica njome ranjena, skrivahu jedan od drugoga svoju muku, 11jer su se stidjeli priznati svoju pohotu za njom, 12ali su živo nastojali da je svaki dan vide.
    13Jednom se rastadoše rekavši: "Hajdemo kući, doba je ručku." I svaki ode na svoju stranu, 14ali se vratiše i nađoše na istom mjestu. Ispitujući se za povod, priznaše pohotu za njom, i tada ugovoriše priliku kad bi mogli zateći Suzanu samu. 15I dok su tako vrebali zgodan dan, uđe ona jednom, kao i minulih dana, samo sa dvije djevojke: htjede se okupati u vrtu, jer bijaše vruće. 16Ondje ne bijaše nikoga: osim ona dva starca, koji je, skriveni, vrebahu. 17Ona reče djevojkama: "Donesite mi ulja i pomasti pa zaključajte vrtna vrata da se okupam!" 18One učine kako im zapovjedi: zaključaše vrtna vrata te iziđoše na pokrajna vrata da donesu što im je zapovjedila; ništa nisu znale o starcima, jer bijahu skriveni.
    19Čim djevojke izađoše, oni ustadoše i pritrčaše k njoj. 20"Evo, rekoše, vrtna su vrata zaključana, nitko nas ne vidi. Mi te se poželjesmo, podaj nam se i budi naša! 21Ako li nećeš, mi ćemo protiv tebe svjedočiti da je neki mladić bio s tobom i da si zbog toga udaljila od sebe svoje djevojke." 22Suzana zastenja: "Odasvud sam pritisnuta: učinim li to, smrt me čeka; ne učinim li, neću vam ruci umaći. 23Milije mi je da nedužna padnem u vaše ruke nego da sagriješim pred Gospodom." 24I povika iza glasa. Okrenuše vikati i oba starca na nju, 25a jedan potrča i otvori vrtna vrata.
    26Kad ukućani čuše krikove u vrtu, dotrčaše na pokrajnja vrata da vide što se dogodilo. 27Pošto starci ispripovjediše svoju pripovijest, postidješe se sluge veoma, jer se o Suzani takvo što nikad ne ču. 28Sutradan se narod sabra kod Jojakima, njezina muža. Dođoše onamo starci, puni bezbožne namjere da Suzanu usmrte. 29Rekoše skupljenu narodu: "Pošaljite po Suzanu, kćer Hilkijinu, ženu Jojakimovu!" Poslaše po nju. 30Ona dođe sa svojim roditeljima, djecom i svim rođacima. 31A Suzana bijaše veoma ljupka i ljepolika. 32Kako bijaše pod koprenom, oni bezakonici narediše da skine koprenu da bi se nasitili njezine ljepote. 33Svi njezini plakahu, a tako i svi koji je gledahu. 34Oba starca ustadoše usred naroda i staviše joj ruke na glavu. 35Ona plačući, srca zaufana u Gospoda, pogleda prema nebu. 36Starci rekoše: "Dok mi šetasmo sami po vrtu, uđe ona sa dvije djevojke, zaključa vrtna vrata i otpusti djevojke. 37Priđe k njoj mladić koji bijaše skriven i leže s njom. 38Mi bijasmo u kutu vrta; videći to bezakonje, potrčasmo k njima. 39Vidjesmo ih zajedno, ali ne mogosmo uhvatiti mladića jer bijaše jači od nas pa otvori vrata i pobježe. 40Ali ovu uhvatismo i zapitasmo tko ono bijaše. 41Ne htjede nam kazati. Za to svjedočimo."
    Povjerova im zbor - ta oni bijahu starješine narodne, suci, i osudiše je na smrt.
Danielov sud
    42Suzana povika iza glasa: "Bože vječni, ti koji poznaješ tajne, koji znaš sve prije negoli se zbude, 43ti znadeš da su lažno svjedočili protiv mene. I evo umrijet' mi je, a da ne učinih ništa od onoga što je njihova pakost izmislila protiv mene."
    44Gospod usliši njezin vapaj. 45Dok su je vodili u smrt, probudi Bog sveti duh mladog momčića Daniela. 46On povika iza glasa: "Ja sam čist od krvi njezine!" 47Sav se narod okrenu prema njemu i zapita: "Što si to kazao?" 48Stade posred njih i reče: "Tako li ste ludi, sinovi Izraelovi? Bez istrage i bez uvida u istinu osudiste kćer Izraelovu? 49Vratite se u sudnicu, jer lažno ovi svjedočiše protiv nje."
    50Sav se narod brzo vrati, a starješine mu rekoše: "Dođi, sjedni među nas i reci nam, jer tebi Bog dade starješinstvo!"
    51Tada im reče Daniel: "Rastavite daleko jednoga od drugoga, i ja ću ih ispitati." 52Rastaviše ih, pa Daniel dozva jednoga od njih i reče mu: "Stari zlikovče, sada dođoše na te grijesi koje nekoć učini, 53donoseći nepravedne presude, osuđujući nedužne i oslobađajući krivce, dok Gospod govori: 'Nedužna i pravedna da nisi ubio.' 54Sada, dakle, ako si ovu doista vidio, reci nam: pod kojim si ih drvetom vidio zajedno?" On odgovori: "Pod jednom trišljom." 55Daniel reče: "Zaista, slagao si na svoju glavu. Evo, Anđeo je Božji već dobio od Boga zapovijed da te rasiječe po sredini."
    56I otpusti ovoga, a dade dovesti drugoga te mu reče: "Sjeme Kanaanovo, a ne Judino, ljepota te zaludila, strast ti srce okrenula! 57Ovako ste radili sa kćerima Izraelovim, a one su vam se od straha podavale. Ali se kći Judina ne podloži vašem bezakonju. 58Reci mi dakle pod kojim si ih drvetom zatekao zajedno!" On odgovori: "Pod jasikom." 59Daniel mu reče: "Pravo si i ti lagao na svoju glavu. Anđeo Božji čeka s mačem u ruci da te rasiječe po sredini te vas obojicu zatre."
    60Tada sav zbor stade iza glasa vikati i blagoslivljati Boga koji spasava one što se u nj uzdaju. 61I okrenuše se protiv one dvojice staraca kojima je Daniel iz njihovih usta dokazao lažno svjedočenje. 62I učiniše njima kako u svojoj pakosti oni smisliše bližnjemu: pogubiše ih prema zakonu Mojsijevu. Tako onoga dana bi spašena jedna nedužna krv.
    63Hilkija i njegova žena dadoše hvalu Bogu za svoju kćer Suzanu, a tako i Jojakim, muž njezin, i svi njezini rođaci, što se na njoj ne nađe ništa sramotno.
    64I od onoga dana Daniel postade velik u očima naroda.
DANIEL I BELOVI SVEĆENICI
Daniel se ne klanja Belu
Dn 14.
Kralj Astijag bi pridružen svojim ocima, a naslijedi ga Kir Perzijanac. 2Daniel življaše kod kralja, koji ga poštivaše više nego bilo kojega od svojih prijatelja. 3A imali su u Babilonu kumira imenom Bela i prinosili mu svaki dan po dvanaest artaba najboljeg brašna, četrdeset ovaca i šest metreta vina. 4I kralj ga je štovao i svaki dan išao da mu se klanja. A Daniel se klanjaše svome Bogu. 5Stoga mu reče kralj: "Zašto se ti ne klanjaš Belu?" On odgovori: "Jer ne štujem rukotvorenih kumira, nego Boga živoga, koji stvori nebo i zemlju i koji gospodari svakim tijelom!" 6Tada će kralj: "Ti dakle misliš da Bel nije živi bog? Zar ne vidiš što sve pojede i popije svaki dan?" 7I reče Daniel smiješeći se: "Ne varaj se, kralju; iznutra je od gline, izvana od mjedi; nikada taj još nije ni jeo ni pio."
    8Kralj, bijesan, dozva Belove svećenike te im reče: "Ako mi ne reknete tko jede ovu hranu, umrijet ćete; no ako dokažete da to Bel jede, umrijet će Daniel što pogrdi Bela." 9I reče Daniel kralju: "Neka bude po tvojoj riječi!" A svećenika Belovih bijaše sedamdeset, ne brojeći žene i djecu.
    10Kralj tako uđe s Danielom u hram Belov. 11Svećenici mu Belovi rekoše: "Mi ćemo izići, a ti, o kralju, naredi da se postave jela i donese miješano vino: zatim zaključaj vrata i zapečati ih svojim prstenom; ako ujutro dođeš i ne nađeš da je Bel sve pojeo, neka umremo - mi ili Daniel, naš klevetnik."
    12Nisu se bojali, jer bijahu načinili pod stolom tajni ulaz kojim bi svaki dan dolazili i trošili jelo.
Daniel otkriva varku
    13Ali kad oni izađoše i kralj dade postaviti jela Belu, 14Daniel naredi svojim slugama da donesu pepela i njime pospu sav hram pred očima kraljevim. Tada iziđoše, zaključaše vrata, zapečatiše ih kraljevim prstenom te otiđoše. 15Svećenici, po običaju, dođoše noću sa ženama i djecom: sve izjedoše i popiše. 16Kralj sutradan urani, a tako i Daniel. 17I kralj ga zapita: "Daniele, jesu li pečati nepovrijeđeni?" - "Nepovrijeđeni su, kralju", odgovori Daniel. 18Čim se otvoriše vrata, kralj pogleda na stol i povika iza glasa: "Velik li si, Bele, i nema nikakve prijevare u tebe!" 19Daniel se nasmija; zadrža kralja da ne uđe, pa mu reče: "Pogledaj pod, istraži čije su ovo stope!" 20"Vidim stope muškaraca, žena i djece" reče kralj. 21I bijesan, dade uhvatiti svećenike, žene i djecu njihovu. Tada mu pokazaše tajna vrata na koja su ulazili i trošili ono što bijaše na stolu. 22Kralj ih dade pogubiti, a Bela predade Danielu, koji razori njega i njegov hram.
Daniel ubija zmiju
    23A bijaše i velik zmaj koga štovahu Babilonci. 24Kralj reče Danielu: "Hoćeš reći da je mjeden? Gle! Živi, jede, pije: nećeš valjda kazati da ovo nije živi bog. Pokloni mu se!" 25Daniel odgovori: "Ja se klanjam Gospodu Bogu svome; on je Bog živi. A ti, kralju, daj mi vlast, i ja ću ubiti ovu zmiju bez mača i bez toljage." 26I reče kralj: "Dajem ti!" 27Tada Daniel uze smole, masti i dlaka, sve to ispeče, načini od toga kuglice te ih baci zmaju u ždrijelo. Zmaj proguta i rasprsnu se. A Daniel reče: "Gledajte čemu se klanjate!"
Daniel u lavskoj jami
    28Kad to čuše Babilonci, silno se razbjesnješe i pobuniše se protiv kralja. Rekoše: "Kralj postade Židov: Bela sruši, zmaja ubi, svećenike pokla." 29Navališe dakle kralju i rekoše: "Predaj nam Daniela, inače ćemo ubiti tebe i tvoj dom!" 30I vidje kralj da žestoko navaljuju; prisiljen, preda im Daniela. 31Oni ga baciše u lavlju jamu: i ostade ondje šest dana. 32U jami bijaše sedam lavova kojima davahu svaki dan po dva trupla i dvije ovce: tada im ne dadoše ništa da bi proždrli Daniela.
    33A prorok Habakuk bijaše u Judeji: upravo bijaše skuhao kašu i nadrobio kruha u posudu te pošao da odnese žeteocima u polje. 34I Anđeo Gospodnji reče Habakuku: "Odnesi ručak koji imaš u Babilon, Danielu u lavljoj jami!" 35Habakuk odgovori: "Gospodine, Babilon ne vidjeh i za jamu ne znam!" 36Anđeo ga Gospodnji uhvati za vrh glave i noseći za kiku spusti ga u Babilonu povrh jame hitrinom svoga duha. 37I povika Habakuk: "Daniele, Daniele, uzmi ručak što ti ga šalje Bog!" 38A Daniel reče: "Spomenuo si se mene, Bože, i nisi zapustio one koji tebe ljube." 39I ustade Daniel i blagova, a Anđeo Gospodnji odmah vrati Habakuka u njegovu zemlju.
    40Sedmoga dana dođe kralj da oplače Daniela; priđe jami, pogleda, kad ono: Daniel sjedi. 41Tada kralj povika iza glasa: "Velik si, Gospode Bože Danielov, i nema drugoga Boga osim tebe!" 42I zapovjedi da Daniela izvade iz jame i da onamo bace one koji su njega htjeli upropastiti: lavovi ih učas požderaše pred njegovim očima.
Hošea (Hoš.)
Natpis
Hoš 1.
Riječ Jahvina koja dođe Hošei, sinu Beerijevu, u dane Uzije, Jotama, Ahaza i Ezekije, kraljeva judejskih, u dane Jeroboama, sina Joaševa, kralja izraelskog.
I. HOŠEINA ŽENIDBA I NJEZINO SIMBOLIČKO ZNAČENJE
Hošea se ženi i dobiva djecu
    2Početak riječi Jahvinih Hošei. Jahve reče Hošei: "Idi, oženi se bludnicom i izrodi djecu bludničku, jer se zemlja bludu odala, odmetnuvši se od Jahve!"
    3I on ode, uze Gomeru, kćer Diblajimovu, koja zače i rodi mu sina.
    4Jahve mu reče: "Nadjeni mu ime Jizreel, jer još samo malo i kaznit ću pokolje jizreelske na domu Jehuovu i dokončat ću kraljevstvo doma Izraelova. 5I u taj dan slomit ću luk Izraelov u Dolini jizreelskoj."
    6I ona opet zače i rodi kćer. I reče mu Jahve: "Nadjeni joj ime Nemila, jer mi odsad neće biti mila kuća Izraelova, od nje ću se povući; 7a omiljet će mi kuća Judina, spasit ću je Jahvom, Bogom njihovim, a neću je spasiti lukom, mačem ni kopljem, ni konjima ni konjanicima."
    8Kad odoji Nemilu, zače opet i rodi sina. 9I reče Jahve: "Nadjeni mu ime Ne-narod-moj, jer više niste narod moj i ja vama nisam više Onaj koji jest."
Budućnost Izraela
Hoš 2.
"A djece Izraelove bit će brojemk'o pijeska u moru
        što se izmjerit' ne može ni
            izbrojit'.
    Umjesto da im govore: 'Vi niste moj
            narod,'
        zvat će ih: 'Sinovi Boga živoga.'2Ujedinit će se sinovi Judini i sinovi
            Izraelovi,
        postavit će sebi jednoga glavara
    i otići će iz zemlje;
        jer velik će biti dan jizreelski.3Recite braći svojoj: 'Narode moj,'
        sestrama svojim: 'Mila.'
Jahve i njegova nevjerna žena
4Podignite tužbu, podignite, protiv
            majke svoje,
        jer ona mi nije više žena,
        a ja joj muž više nisam.
    Nek' odbaci od sebe bludničenja
        i preljube izmeđ' svojih dojki,5da je golu ne svučem
        te učinim da bude k'o na dan
            rođenja;
    da je ne obratim u pustinju,
        da je u zemlju suhu ne obratim
        i žeđu ne umorim.6Ja joj djece neću milovati,
        jer djeca su to bludnička.7Da, bludu se odala mati njihova,
        sramotila se ona koja ih zače.
    Da, rekla je: 'Trčat ću za svojim
            milosnicima,
        za njima koji mi daju kruh moj
            i vodu,
        vunu moju i lan, ulje i piće moje.'8Stoga ću put joj trnjem zagraditi,
        zidom opkoliti, da ne nađe više
            svojih staza.9I trčat će za milosnicima, ali ih stići
            neće,
        tražit će ih, al' ih neće pronaći.
    Tada će reći: 'Idem se vratiti prvome
            mužu,
        jer sretnija bijah prije nego sada.'10I ona nije razumjela da joj ja davah
        i žito i mošt i ulje,
    da je ja obasipah srebrom i zlatom
        od kojega načiniše baale.11Stoga ću uzeti natrag svoje žito
            u svoje vrijeme
        i svoj mošt u pravi čas;
    oduzet ću svoju vunu i svoj lan
        kojima je imala pokriti golotinju
            svoju;12sad ću joj otkriti sramotu na oči
            njenih milosnika,
        i nitko je iz moje neće izbaviti
            ruke.13Učinit ću kraj svim njenim
            veseljima,
        svetkovinama, mlađacima,
            subotama
        i svim blagdanima njezinim.14Opustošit ću joj čokote i smokve
            za koje je govorila:
        'To je plaća što mi je dadoše moji
            milosnici.'
    Obratit ću ih u šikarje,
        i životinje će ih poljske obrstiti.15Kaznit ću je za dane Baalove
        kojima je kad palila,
    kitila se grivnom i kolajnom
        i trčala za svojim milosnicima;
    a mene je zaboravljala -
        riječ je Jahvina.16Stoga ću je, evo, primamiti,
        odvesti je u pustinju
        i njenu progovorit' srcu.17I vratit ću joj ondje njene vinograde,
        i od Doline ću akorske učiniti
            vrata nade.
    Ondje će mi odgovarat' ona kao u
            dane svoje mladosti,
        kao u vrijeme kada je izišla iz
            Egipta.18U onaj dan - riječ je Jahvina -
        ti ćeš me zvati: 'Mužu moj',
        a nećeš me više zvati: 'Moj Baale.'19Uklonit ću joj iz usta imena baalska
        i neće im više ime spominjati.20U onaj dan, učinit ću za njih savez
        sa životinjama u polju,
    sa pticama nebeskim
        i gmazovima zemskim;
    luk, mač i boj istrijebit ću iz zemlje
        da mirno u njoj počiva.21Zaručit ću te sebi dovijeka;
        zaručit ću te u pravdi i u pravu,
        u nježnosti i u ljubavi;22zaručit ću te sebi u vjernosti
        i ti ćeš spoznati Jahvu.23U onaj dan - riječ je Jahvina -
        odazvat ću se nebesima,
        a ona će se zemlji odazvati;24zemlja će se odazvati žitu, moštu
            i ulju,
        a oni će se odazvati Jizreelu.25I posijat ću ga u zemlji,
        zamilovat ću Nemilu,
    Ne-narodu mom reći ću: 'Ti si narod
            moj!'
        a on će reći: 'Bože moj!'"
Hošea prihvaća nevjernicu i stavlja je na kušnju
Hoš 3.
Potom mi Jahve reče: "Idi opet, ljubi ženu koja drugog ljubi i čini preljub, kao što Jahve ljubi djecu Izraelovu dok se oni k drugim bogovima okreću i žude za kolačima od grožđa." 2Ja je tad kupih za petnaest srebrnika, za homer i letek ječma, 3i rekoh joj: "Za mnogo dana ostat ćeš mi povučena, nećeš se odavati bludu ni podavati nikojem čovjeku, a ni ja neću k tebi prilaziti."
    4Jer mnogo će dana sinovi Izraelovi ostati bez kralja i bez kneza, bez žrtve i bez stupa, bez oplećka i bez kumira. 5Poslije toga, sinovi će se Izraelovi vratiti; tražit će Jahvu, Boga svoga, i Davida, svoga kralja; sa strahom će pristupiti k Jahvi i k njegovim dobrima, na kraju dana.
II. ZLOČINI IZRAELOVI I KAZNA
Opća iskvarenost
Hoš 4.
Čujte riječ Jahvinu, sinoviIzraelovi,
        jer Jahve se parbi sa stanovnicima
            zemlje.2Nema više vjernosti, nema ljubavi,
        nema znanja Božjega u zemlji,
    već proklinjanje i laž, ubijanje
            i krađa,
        preljub i nasilje,
        jedna krv drugu stiže.3Stoga tuguje zemlja i ginu svi
            stanovnici
    s poljskim zvijerima i pticama
            nebeskim
        te ugibaju i ribe u moru.
Protiv svećenika
4Ipak neka se nitko ne parbi, neka
            nitko ne kori!
        Ali s tobom se moram parbiti,
            svećeniče.5Danju ti posrćeš,
        a noću s tobom posrće i prorok;
        pogubit ću mater tvoju.6Moj narod gine: nema znanja;
        jer si ti znanje odbacio,
        i ja odbacujem tebe iz svećenstva
            svoga;
    jer si Zakon svoga Boga zaboravio,
        i ja ću tvoje zaboraviti sinove.7Što ih je više bivalo, više su protiv
            mene griješili,
        Slavu su svoju Sramotom
            zamijenili.8Grijesima mog naroda oni se hrane,
        duša im hlepi za bezakonjem
            njegovim.9I sa svećenikom bit će k'o
            i s narodom;
        kaznit ću ga za njegove putove
        i naplatit ću mu za njegova djela.10Jest će, ali se nasititi neće;
        bludničit će, ali se neće množiti,
    jer oni su prestali štovati Jahvu -11    blud, mošt i vino zarobiše im srce.
Idolopoklonstvo i razvrat
12Narod moj savjet traži od drva,
        palica mu njegova daje odgovore:
    jer duh razvratni njih zavodi
        te se od Boga svoga bludu odaju.13Oni žrtvuju na gorskim vrhuncima
        i na bregovima pale kad,
    pod hrastom, jablanom i dubom;
        jer je tako lagodno pod njihovom
            sjenom.
    I zato, odaju li se vaše kćeri bludu,
        čine li preljub vaše nevjeste,14neću vam kazniti kćeri što bludniče
        niti nevjeste vaše što preljub čine;
    jer oni sami idu nasamo
            s bludnicama
        i žrtvuju s milosnicama hramskim.
        Tako, bez razuma narod u propast
            srlja!
Opomena Judi
15Ako li se ti bludu odaješ, Izraele,
        neka bar Juda ne griješi!
    I ne idite u Gilgal,
        ne penjite se u Bet Aven,
        ne kunite se "živoga mi Jahve."
Izrael, tvrdoglava junica
16Jer poput junice tvrdoglave
        Izrael tvrdoglav postade,
    pa kako da ga Jahve sad pase
        k'o janje na prostranoj livadi?17Efrajim se udružio s kumirima:
        pusti ga!18A kad završe pijanku,
        bluda se prihvaćaju,
        Sramotu vole više nego Slavu
            svoju.19Vihor će ih svojim krilima stegnuti
        i njihovi će ih osramotit'
            žrtvenici.
Svećenici, mogućnici i kralj vode narod u propast
Hoš 5.
Poslušajte ovo, svećenici,pazi, dome Izraelov,
    dome kraljev, de posluhni,
        jer vaš je sud!
    Vi ste bili zamka u Mispi
        i mreža napeta na Taboru.2Jamu su duboko iskopali
            prestupnici,
        ali ću ih sve kazniti.3Poznajem ja Efrajima,
        Izrael mi nije sakriven:
    da, Efrajime, bludu si se odao,
        okaljao si se, Izraele.4Ne daju im djela njihova
        da se Bogu svome vrate,
    jer je duh bluda među njima;
        oni Jahve ne poznaju.5Ponos Izraelov svjedoči protiv
            njega;
        svojom krivnjom posrnu Efrajim,
        posrnut će i Juda s njim.6Ići će s ovcama i govedima
        Jahvu tražiti
    ali ga naći neće -
        povukao se od njih!7Jahvu su iznevjerili:
        rodili su kopilad;
    vjetar će žarki proždrijeti
        polja njihova.
Bratoubilački rat
8Zasvirajte u rog u Gibeji,
        u trublju u Rami,
    uzbunite Bet Aven:
        za petama su ti, Benjamine!9Opustošit će Efrajima u dan kazne:
        među plemenima Izraelovim
            objavljujem
        ono što je sasvim pouzdano.10Knezovi judejski postadoše
        poput onih što razmiču međe;
        na njih ću k'o vodu gnjev svoj
            izliti.11Efrajim je tlačitelj, on pravdu gazi
        jer mu se svidjelo ići za
            ništavilom.12A ja ću biti poput moljca Efrajimu,
        kao gnjilež kući Judinoj.
Ispraznost saveza sa strancima
13Tad je Efrajim svoju bolest vidio,
        a Juda ranu svoju;
    i pođe Efrajim u Asiriju,
        obrati se Juda velikome kralju;
    al' on vas neće iscijeliti
        niti vam ranu vašu zaliječiti.14Jer k'o lav ću biti Efrajimu,
        kao lavić domu Judinu;
    ja, ja ću razderati i otići,
        odnijet ću i nitko neće spasiti.
Jahve napušta svoj narod
15Poći ću, vratit ću se na svoje mjesto,
        dok krivnju ne priznaju
    i lice moje ne potraže;
        kad u nevolji budu, iskat će me.
Privremeni povratak Jahvi
Hoš 6.
"Hajde, vratimo se Jahvi!On je razderao, on će nas
            iscijeliti:
        on je udario, on će nam poviti
            rane;2poslije dva dana oživit će nas,
        trećeg će nas dana podignuti
        i mi ćemo živjeti pred njim.3Težimo da upoznamo Jahvu:
        k'o zora pouzdan mu dolazak.
    On će nam doći poput dažda
            jesenskog,
        poput kiše proljetne što natapa
            zemlju."4Što za tebe mogu učiniti, Efrajime?
        Što za tebe mogu učiniti, Judo?
    K'o oblak jutarnji ljubav je vaša,
        k'o rana rosa koje nestaje.5Zato sam ih preko proroka sjekao
        i ubijao riječima usta svojih;
        al' sud će tvoj izaći k'o svjetlost.6Jer ljubav mi je mila, ne žrtve,
        poznavanje Boga, ne paljenice.
Izraelova prošla i sadašnja zlodjela
7Al' oni su kod Adama prekršili Savez
        i ondje mene iznevjerili.8Gilead je grad zlikovački,
        pun krvavih tragova.9Družba je svećenička
        kao zasjeda razbojnička:
    ubijaju na šekemskom putu;
        odista, sramotu počinjaju!10Strahotu vidjeh u domu Izraelovu;
        Efrajim se ondje bludu odaje
        i skvrni se Izrael.11I tebi sam, Judo, žetvu odredio
        kad okrenem udes naroda svoga.
Hoš 7.
Kad hoću Izraela liječiti,otkriva se bezakonje Efrajimovo
        i zloća Samarije;
    prijevarom se bave oni:
        tat u kuću provaljuje,
        a vani napadaju razbojnici.2I u srcu svome oni ne kažu
        da ja pamtim svu zlopakost
            njihovu!
    Ali djela su ih njihova sad opkolila,
        pred licem mojim ona stoje.
Zavjera
3Svojom zloćom razveseljuju kralja,
        a knezove podlošću svojom.4Svi su oni preljubnici,
        kao peć su ražarena
    koju pekar više ne potpaljuje
        kad zamijesi tijesto pa dok ne
            ukisne.5U dan kralja našega knezovi
        obolješe od žestine vina,
        a on ruku pruža pijanima.6U zavjeri srce im se žari poput peći;
        svu noć njihova jarost drijema,
        ujutru se razgara k'o plam ognjeni;7poput peći svi se raspalili
        te proždiru svoje suce.
    Padoše svi njihovi kraljevi,
        a nijedan od njih zazvao me nije.
Izrael se upropaštava pozivajući strance
 8Efrajim se miješa s narodima,
        Efrajim je pogača što je ne
            prevrnuše.9Tuđinci proždiru snagu njegovu,
        a on toga i ne zna!
    Sjedine mu pobijeliše glavu,
        a on toga i ne zna!10Naprasitost Izraelova
        protiv njih samih svjedoči;
    i oni se ne vraćaju Jahvi, Bogu
            svome,
        i uza sve to oni ga ne traže!11Efrajim je kao golubica plaha
            i bez razuma;
        oni pozivaju Egipat, idu u Asiriju.12Kamo god otišli, na njih ću razapeti
            svoju mrežu,
        oborit ću ih kao ptice nebeske,
        za njihovu ih kazniti zloću.
Nezahvalnost i kazna Izraela
13Teško njima jer od mene odbjegoše!
        Propast na njih jer se pobuniše
            protiv mene!
    Otkupit' ih hoću, a oni protiv mene
            lažu.14Oni me ne prizivlju iz srca
        kada kukaju na svojim ležajima;
    razdiru svoje lice zbog žita i mošta,
        ali protiv mene se bune.15Dok sam im ja mišicu krijepio,
        oni su zlosti smišljali protiv mene!16Okreću se prema ništavostima,
        oni su poput varljiva luka.
    Poradi razbješnjela jezika
        knezovi će im od mača pasti,
        bit će im to na ruglo u zemlji
            egipatskoj!
Uzbuna
Hoš 8.
Trublju na usta,poput stražara na Domu Jahvinu;
    jer oni moj Savez prestupiše,
        otpadoše od moga Zakona.2Meni viču:
        "Poznajemo te, Bože Izraelov."3Ali je Izrael odbacio dobro,
        dušman će ga progoniti.
Bezvlađe i idolopoklonstvo
4Kraljeve su postavljali bez mene,
        knezove birali bez znanja moga.
    Od srebra svog i zlata načiniše sebi
            kumire
        da budu uništeni.5Odbacih tvoje tele, Samarijo,
        na njih se gnjev moj rasplamtio.
    Dokle će ostati nečisti
        sinovi Izraelovi?6Umjetnik ga je neki načinio,
        i ono Bog nije.
        Prometnut će se u komadiće tele
            samarijsko.7Posijali su vjetar, i požet će oluju;
        žito im neće proklijati,
        neće brašna dati;
    ako ga i dade
        proždrijet će ga tuđinci.
Izrael se upropaštava pozivajući strance
 8Progutan je Izrael,
        evo ga među narodima
        poput nevrijedne posude;9jer otiđoše k Asircu,
        divljem magarcu što sam živi!
        Efrajim obdaruje milosnike.10Neka ih samo obdaruje,
        među narode ću ih sada razasuti:
    i doskora će uzdrhtati
        pod teretom kralja knezova.
Protiv grešnog bogoslužja
11Žrtvenike je umnožio Efrajim,
        za grijeh su mu oni poslužili.12Da mu i tisuću zakona svojih
            napišem,
        oni ih smatraju tuđima.13Nek' žrtvuju klanice što mi ih
            prinose,
        nek' samo jedu meso!
        Jahvi se ne mile.
    Odsad će se spominjati bezakonja
            njihova
        i njihove će kazniti grijehe:
        u Egipat će se oni vratiti.
Protiv raskošnih građevina
14Izrael je zaboravio tvorca svoga
        i sebi dvorove sagradio;
    Juda je namnožio
        gradove tvrde.
    Oganj ću pustiti na gradove njegove;
        vatra će mu dvorove progutati.
Nevolje izgnanstva
Hoš 9.
Ne raduj se, Izraele,ne kliči k'o drugi narodi;
        bludu se oda,
    jer, ostavivši Boga svoga,
        zavolio si plaću bludničku
        po svim gumnima žitnim.2Ni gumno ni kaca neće ih hraniti,
        i mlado će ih vino prevariti.3Neće više živjeti u zemlji Jahvinoj,
        Efrajim će se vratiti u Egipat
        i nečista će jela jesti u Asuru.4Neće više Jahvi lijevati vina,
        nit' će mu prinositi žrtve svoje;
    kruh će im biti kao kruh žalosti,
        i nečist će biti tko ga bude jeo;
    jer njihov je kruh samo za njih,
        neće ući u Dom Jahvin.5Što ćete činiti na dan blagdanski,
        na dan svetkovine Jahvine?6Jer, evo gdje odoše pred
            pustošenjem;
        prihvatit će ih Egipat, sahraniti
            Memfis,
    srebrna im blaga kopriva će baštiniti,
        šatore će njihove obrasti trnje.
Progon proroka
7Dođoše dani kazne!
        Dođoše dani odmazde!
    Nek' znade Izrael!
        Lud je prorok,
        nadahnuti bunca!
    Zbog velikog bezakonja tvoga
        i silnog buntovništva.8Efrajim uhodi šator prorokov,
        stavljaju mu zamke po svim
            putovima,
        odmazda je u kući Boga njegova.9U duboku su pali pokvarenost
        kao u dane Gibeje;
    spomenut će se Jahve bezakonja
            njihova
        i grijehe će njihove kazniti.
Kazna za zločin u Baal Peoru
10Kao grožđe u pustinji nađoh ja
            Izraela,
        kao rani plod na smokvi vidjeh
            oce vaše;
    oni dođoše u Baal Peor, posvetiše se
            sramoti
        i postadoše grozote kao ljubimci
            njihovi.11Odletje poput ptice slava
            Efrajimova:
        od rođenja, od utrobe, od začeća.12Ako i podignu svoje sinove,
        oduzet ću ih prije dobi muževne,
        da, teško njima kada ih ostavim!13Efrajim je k'o da gledam Tir na
            njivi posađen,
        al' će Efrajim djecu svoju voditi
            na klanje.14Daj im, o Jahve! A što da im dadeš?
        Daj im krilo jalovo, dojke usahle.
Kazna za zločin u Gilgalu
15U Gilgalu sva je njihova zloća,
        ondje sam ih zamrzio.
    Zbog njihovih djela opakih
        iz kuće svoje ću ih izagnati,
    voljeti ih više neću,
        svi su im knezovi odmetnici.16Pogođen je Efrajim,
        korijen mu je usahnuo;
        roda neće imati.
    Ako im se i rodi djece,
        ubit ću im mili plod utrobe.17Odbacit će ih Bog moj
        jer ga nisu poslušali;
        i potucat će se među narodima.
Uništenje Izraelovih kumira
Hoš 10.
Bujna je loza bio Izrael,rod bogat ona je nosila.
    I što mu je više rodilo plodova,
        to je više umnažao žrtvenike;
    što mu je bogatija zemlja bila,
        to je kićenije dizao stupove.2Srce je njihovo prijevarno,
        okajat će to oni!
    Porušit će im On žrtvenike,
        polomiti stupove njihove.3Kazat će tada: "Mi kralja nemamo
        jer se Jahve bojali nismo.
        Ta čemu bi nam bio kralj?"4Riječi prosiplju,
        lažno se kunu,
        sklapaju saveze;
    a pravo cvate k'o otrovno bilje
        u brazdama polja.5Za tele betavensko
        strepe stanovnici Samarije;
    da, zbog njega tuguje narod njegov,
        svećenici njegovi kukaju nad njim,
        nad slavom njegovom jer je od
            njega prognana.6A njega samog odvući će u Asiriju
        na dar velikome kralju.
    Efrajima stid će spopasti,
        crvenjet će se Izrael zbog svoje
            odluke.7Uništena je Samarija.
        Njen kralj tek trunak je vodi
            na površju.8Bit će razorene sramne uzvišice,
        grijeh Izraelov;
    trnje će i čičak rasti
        po žrtvenicima njihovim.
    Tad će govoriti brdima: "Pokrijte
            nas!"
        i bregovima: "Padnite na nas!"
Protiv Gibeje
9Većma no u dane gibejske griješio si,
            Izraele!
        A da se i ondje zaustaviše,
        ne bi li ih zatekao rat kao
            bezakonike gibejske?10Kako mi se svidi, kaznit ću ih:
        sabrat će se protiv njih narodi
        da ih za dvostruko kazne
            bezakonje.
Prijetnje i poziv na obraćenje
11Efrajim je junica dobro naučena
        koja rado vrše;
    šiju ću joj lijepu ujarmiti,
        upregnut ću Efrajima.
    Juda će orati,
        Jakov branat'.12Sijte pravednost,
        požet ćete ljubav;
        krčite zemlje nove:
    vrijeme je da Jahvu tražite
        dok ne dođe
        i podaždi vam pravdom.
Prijetnja ratom
13Orali ste bezbožnost,
        želi bezakonje,
        jeli plod prijevare.
    Pouzdao si se u kola svoja
        i u mnoštvo svojih ratnika,14zato će se vika bojna
        razlijegati tvojim gradovima
    i sve će ti tvrđe biti razorene
        k'o što Šalman razori Bet Arbel
    u dan ratni,
        kada mater smrskaše na sinovima.15Evo što vam Betel učini
        jer ste u zlu ogrezli:
    u zoru će zavijek nestati
        kralja Izraelova!
Neuzvraćena očinska ljubav
Hoš 11.
Dok Izrael bijaše dijete,ja ga ljubljah,
        iz Egipta dozvah sina svoga.2Al' što sam ih više zvao,
        sve su dalje od mene odlazili;
    baalima su žrtvovali,
        kadili kumirima.3A ja sam Efrajima hodati učio,
        držeći ga za ruke njegove;
        al' oni ne spoznaše da sam se
            za njih brinuo.4Užima za ljude privlačio sam ih,
        konopcima ljubavi;
    bijah im k'o onaj
        koji u čeljustima njihovim
        žvale opušta;
    nad njega se saginjah
        i davah mu jesti.5U zemlju egipatsku on će se vratiti,
        Asirac će mu kraljem biti,
        jer se ne htjede vratiti k meni.6Mač će bješnjeti njegovim
            gradovima,
        uništiti prijevornice njegove,
        proždirat će zbog spletaka
            njegovih.
Ljubav je jača
7Narod je moj sklon otpadu;
        i premda ga k Višnjem dozivlju,
        nitko da ga podigne.8Kako da te dadem, Efrajime,
        kako da te predam, Izraele!
    Kako da te dadem kao Admu,
        da učinim s tobom kao Sebojimu?
    Srce mi je uznemireno,
        uzavrela mi sva utroba:9neću više gnjevu dati maha,
        neću opet zatirati Efrajima,
    jer ja sam Bog, a ne čovjek:
        Svetac posred tebe -
        neću više gnjevan dolaziti!
Povratak iz izgnanstva
10Za Jahvom će ići on,
        k'o lav on će rikati;
    a kad zarikao bude,
        sinovi će mu veselo dohrliti sa
            zapada;11k'o ptice će dohrliti iz Egipta,
        k'o golubica iz zemlje asirske,
    i naselit ću ih po kućama njihovim -
        riječ je Jahvina.
Iskvarenost Izraelova
Hoš 12.
Opkolio me lažju Efrajimi prijevarom Izraelov dom.
    A i Juda još je nestalan
        Bogu, Svecu vjernome.2Efrajim pase vjetar,
        za vjetrom istočnim trči cio dan,
        sve više je laži njegovih i nasilja.
    Savez sklapaju s Asirijom,
        ulje nose u Egipat.
Protiv Jakova
3S Izraelom ima Jahve parnicu,
        kaznit će Jakova prema
            postupcima,
        vratit će mu po djelima njegovim.4Već u krilu materinu brata je
            potisnuo,
        u snazi muževnoj s Bogom se
            borio.5S Anđelom se borio i nadvladao ga,
        plakao je i zaklinjao ga.
    Našao ga je u Betelu
        i ondje mu je govorio.6Da, Jahve, Bog nad Vojskama,
        Jahve je ime njegovo.7Ti se dakle Bogu svojem vrati,
        čuvaj ljubav i pravednost
        i u Boga se svoga uzdaj svagda!
Pohlepa i kazna Izraelova
8U ruci je Kanaanu kriva tezulja,
        on voli zakidati.9I reče Efrajim: "Samo sam se
            obogatio,
        blago sam nagomilao."
    Ali ništa mu od sveg dobitka neće
            ostati,
        jer se ogriješio bezakonjima.
Izgledi za pomirenje
10Ja sam Jahve, Bog tvoj, sve od zemlje
            egipatske,
        još ću ti dati da stanuješ pod
            šatorima
        kao u dane Sastanka;11govorit ću prorocima,
        umnožit ću viđenja
        i po prorocima prispodobom učiti.
Nove prijetnje
12Gilead je puko bezakonje,
        ispraznost sama;
    u Gilgali žrtvuju bikove;
        zato će im oltari biti k'o hrpe
            kamenja
        u brazdama poljskim.
Protiv Jakova i Efrajima
13Jakov pobježe u kraj aramski,
        za ženu služaše Izrael,
        za ženu jednu stada čuvaše.14Al' po Proroku izvede Jahve Izraela
            iz Egipta,
        i po Proroku on ga je čuvao.15Pregorko ga Efrajim uvrijedi:
        stoga će krv njegovu na nj svaliti,
        platit će mu Gospod njegov za
            pogrde.
Kazna za idolopoklonstvo
Hoš 13.
Kad je Efrajim govorio, strahje zadavao,
        jer bijaše on prvak u Izraelu,
        al' ogriješi se Baalom i poginu.2I sad još griješe oni
        od srebra praveć' sebi kipove,
    kumire po svojoj mašti;
        svi su oni djelo rukotvorca!
    Tima - vele - žrtvujte,
        ljudi neka cjelivaju teoce!3Zato, bit će oni kao oblak jutarnji,
        kao rosa koje brzo nestaje,
    kao pljeva raznesena s gumna,
        kao dim što kroz otvor izlazi.
Kazna za nezahvalnost
4A ja sam Jahve,
        Bog tvoj sve od zemlje egipatske:
    drugog Boga osim mene ne ljubi!
        Osim mene nema spasitelja.5Ja te ljubljah u pustinji,
        u zemlji suhoj.6Ja ih pasoh, i siti bijahu;
        nasićenima srce se uzoholi;
        i tako me zaboraviše.7Stoga ću im biti kao lav,
        kao leopard što na putu vreba;8kao medvjedica kojoj ugrabiše
            mlade,
        ja ću se na njih baciti,
        rastrgat' im grudi do srca;
    k'o lav ću proždrijeti meso njihovo,
        zvijeri će ih poljske rastrgati.
Konac kraljevstva
9Uništit ću te, Izraele,
        i tko će ti pomoći?10Ta gdje ti je kralj da te spasi,
        gdje tvoji knezovi da te brane -
    oni za koje si govorio:
        "Daj mi kralja i knezove!"11U gnjevu svom kralja ti dadoh
        i u srdžbi ti ga uzimam.
Neizbježna propast
12Dobro se čuva bezakonje Efrajimovo,
        grijeh je njegov dobro pohranjen.13Dođoše na nj trudovi porodiljski,
        ali on je ludo čedo,
    ne izlazi na vrijeme
        iz utrobe materine!14Ja ću ih izbaviti od vlasti
            Podzemlja,
        od smrti ću ih spasiti!
    Gdje je tvoja kuga, o smrti,
        gdje pomor tvoj, Podzemlje!
        Samilost se sakri od mojih očiju!15Tako je rodan među braćom
            Efrajim,
        ali će doći vjetar istočni,
        vjetar Jahvin iz pustinje:
    isušit će mu izvore, presahnuti
            studence,
        opljačkat mu riznicu, blago
            odnijeti.
Hoš 14.
Ispaštat će Samarijajer se protiv Boga svoga
            pobunila.
    Od mača past će oni,
        djecu će njihovu smrskati,
        žene trudne rasporiti.
III. IZRAELOVO OBRAĆENJE I ZADOBIVANJE MILOSTI
POGLED U BUDUĆNOST
Izraelov iskren povratak Jahvi
2Vrati se, Izraele, Jahvi Bogu svome,
        jer zbog svojeg si bezakonja
            posrnuo.3Uzmite sa sobom riječi
        i Jahvi se vratite.
    Recite mu: "Skini sa nas bezakonje
        i dobrohotno primi
        da ti prinesemo plod svojih
            usana.4Asirac nas neće izbavljati
        i nećemo konje više jahati
    niti ćemo djelu ruku svojih
        govoriti: 'Bože naš!' -
        jer u tebe sirota milost nalazi."5Iscijelit ću ih od njihova otpada,
        od svega ću ih srca ljubiti;
        jer gnjev se moj odvratio od njih.6Bit ću kao rosa Izraelu;
        kao ljiljan on će cvasti,
    pustit će korijen poput jablana,7    nadaleko pružat će izdanke.
    Ljepota će mu biti kao u masline,
        miris poput libanonskog.8Opet će u mojoj sjeni boraviti,
        uzgajat će svoju pšenicu,
    vinograde gajit'
        što će steći ime vina helbonskog.9Efrajime, što ti imaš još
            s kumirima?
        Ja sam ga uslišao i pogledao.
    Ja sam poput zelena čempresa:
        po meni si rodan plodovima.
Završna opomena
10Tko je mudar neka shvati ovo,
        i čovjek razuman neka spozna!
    Jer pravi su putovi Jahvini:
        pravednici hode po njima,
        grešnici na njima posrću.
Joel (Jl.)
Jl 1.
Riječ Jahvina koja dođe Joelu, sinu Petuelovu.
I. NAVALA SKAKAVACA
1. BOGOSLUŽJE ŽALOSTI I PROŠNJE
Tužaljka zbog pohare
2Čujte ovo, starci,
        počujte, svi žitelji zemlje!
    Je li ovakvo što ikad bilo u vaše
            dane
        il' u dane vaših otaca?3Recite ovo svojim sinovima,
        vaši sinovi svojim sinovima,
        a njihovi sinovi potonjem koljenu.4Što ostavi šaška, proždrije skakavac,
        što ostavi skakavac, proždrije
            gusjenica,
        što ostavi gusjenica, proždrije
            ljupilac.5Probudite se, pijanice, i plačite!
        Sve vinopije, tužite
    za novim vinom:
        iz usta vam je oteto.6Jer prekri moju zemlju
        narod moćan i bezbrojan;
    zubi su mu kao zubi lavlji,
        očnjaci mu kao u lavice.7Opustoši mi lozu vinovu
        i polomi smokve moje;
    oguli ih i razbaca,
        grane su im pobijeljele.8Plačite k'o djevica odjevena
            u kostrijet
        za zaručnikom svojim.9Nestade prinosnice i ljevanice
        iz Doma Jahvina.
    Tuže svećenici,
        sluge Jahvine.10Opustošeno polje,
        zemlja poharana.
    Poharano žito,
        vino propade,
        presahnu ulje.11Tugujte, težaci,
        kukajte, vinogradari,
    za pšenicom i za ječmom,
        jer propade žetva poljska.12Loza usahnu,
        uvenu smokva,
    mogranj, palma i jabuka:
        svako se drvo poljsko sasuši.
    Da, nestade radosti
        između sinova ljudskih.
Poziv na pokoru i molitvu
13Svećenici, opašite kostrijet i tužite!
        Službenici žrtvenika, naričite!
    Dođite, prenoćite u kostrijeti,
        službenici Boga mojeg!
    Jer iz Doma Boga našeg
        nesta prinosnice i ljevanice!14Naredite sveti post,
        proglasite zbor svečani;
    starješine, saberite
            sve stanovnike zemlje
        u kuću Jahve, Boga svojeg.
    Zavapijte Jahvi:15    "Jao dana!"
    Jer Jahvin dan je blizu
        i dolazi k'o pohara od Svevišnjeg.16Ne iščeznu li hrana
        pred našim očima?
    Nije li nestalo radosti i sreće
        iz Doma Boga našega?17Istrunu zrnje
        pod grudama;
    puste su žitnice,
        porušene spreme
        jer žita nesta.18Kako li stoka uzdiše!
        Krda goveda podivljala lutaju
    jer im nema paše.
        Čak i stada ovaca kaznu podnose.19Tebi, Jahve, vapijem:
        oganj popali pašnjake pustinjske,
    plamen sažga
        sva stabla poljska.20Čak i zvijeri čeznu za tobom,
        jer presušiše potoci,
        oganj popali pašnjake pustinjske.
Dan Jahvin i sadašnja nesreća
Uzbuna na Dan Jahvin
Jl 2.
Trubite u trubu na Sionu!Dižite uzbunu na svetoj mi gori!
    Neka svi stanovnici zemlje dršću,
        jer dolazi Jahvin dan.
        Da, on je blizu.2Dan pun mraka i tmine,
        dan oblačan i crn.
    K'o zora po gorama se prostire
        narod jak i mnogobrojan,
    kakva ne bje nikad prije,
        niti će ga igda biti
        do vremena najdaljih.
Upadači
3Pred njim oganj proždire,
        za njim plamen guta.
    Zemlja je k'o vrt rajski pred njim,
        a za njim pustinja tužna.
        Ništa mu ne umiče.4Nalik su na konje,
        jure poput konjanika.5Buče kao bojna kola,
        po gorskim vrhuncima skaču,
    pucketaju k'o plamen ognjeni
            kad strnjiku proždire,
        kao vojska jaka u bojnome redu.6Pred njima narodi dršću
        i svako lice problijedi.7Skaču k'o junaci,
        k'o ratnici se na zidove penju.
    Svaki ide pravo naprijed,
        ne odstupa od svog puta.8Ne tiskaju jedan drugog,
        već svak' ide svojom stazom.
    Padaju od strijela
        ne kidajuć' redova.9Na grad navaljuju,
        na zidine skaču,
    penju se na kuće
        i kroz okna ulaze
        poput lupeža.
Viđenje dana Jahvina
10Pred njima se zemlja trese,
        nebo podrhtava,
    sunce, mjesec mrčaju,
        zvijezdama se trne sjaj.11I Jahve glas svoj šalje
        pred vojsku svoju.
    I odista, tabor mu je silno velik,
        zapovijedi njegove moćan
            izvršitelj.
    Da, velik je Jahvin dan
        i vrlo strašan.
        Tko će ga podnijeti?
Poziv na pokoru
12"Al' i sada - riječ je Jahvina -
        vratite se k meni svim srcem
            svojim
        posteć', plačuć' i kukajuć'."13Razderite srca, a ne halje svoje!
        Vratite se Jahvi, Bogu svome,
    jer on je nježnost sama i milosrđe,
        spor na ljutnju, a bogat dobrotom,
        on se nad zlom ražali.14Tko zna neće li se opet ražaliti,
        neće li blagoslov ostaviti za sobom!
    Prinose i ljevanice
        Jahvi, Bogu našemu!15Trubite u trubu na Sionu!
        Sveti post naredite,
        oglasite zbor svečani,16narod saberite,
        posvetite zbor.
    Saberite starce,
        sakupite djecu,
        čak i nejač na prsima.
    Neka ženik iziđe
        iz svadbene sobe
        a nevjesta iz odaje.17Između trijema i žrtvenika neka
            tuže svećenici,
        sluge Jahvine.
    Neka mole:
        "Smiluj se, Jahve, svojem narodu!
    Ne prepusti baštine svoje sramoti,
        poruzi naroda.
    Zašto da se kaže među narodima:
        Gdje im je Bog?"
2. JAHVIN ODGOVOR
18Tad Jahve, ljubomoran na zemlju
            svoju,
        smilova se svom narodu.
Oslobođenje
19Odgovori Jahve svojem narodu:"Šaljem vam, evo,
        žita, vina i ulja
        da se njime nasitite.
    Nikad više neću pustiti
        da budete na sramotu narodima.20Protjerat ću Sjevernjaka od vas
            daleko,
        odagnat ga u zemlju suhu i pustu,
    prethodnicu u Istočno more,
        zalaznicu u Zapadno more.
    Dići će se njegov smrad,
        dizat će se trulež njegova."
        (Jer učini stvari velike.)
Viđenje obilja
21O zemljo, ne boj se!
        Budi sretna, raduj se,
        jer Jahve učini djela velika.22Zvijeri poljske, ne bojte se;
        pašnjaci u pustinji opet se zelene,
    voćke daju rod,
        smokva i loza nose izobila.23Sinovi sionski, radujte se,
        u Jahvi se veselite, svojem Bogu;
    jer vam daje
        kišu jesensku u pravoj mjeri,
    izli na vas kišu,
        jesensku i proljetnu kišu kao
            nekoć.24Gumna će biti puna žita,
        kace će se prelijevati od vina
            i ulja.25"Nadoknadit ću vam godine
        koje izjedoše skakavac, gusjenica,
            ljupilac i šaška,
    silna vojska moja
        što je poslah na vas."26Jest ćete izobila, jest ćete do sita,
        slavit ćete ime Jahve, svojeg Boga,
        koji je s vama čudesno postupao.
    ("Moj se narod neće postidjeti
            nikad više.")27"Znat ćete da sam posred Izraela,
        da sam ja Jahve, vaš Bog,
            i nitko više.
        Moj se narod neće postidjeti
            nikad više."
II. NOVO DOBA I JAHVIN DAN
1. DUH BOŽJI NA LJUDIMA
Jl 3.
"Poslije ovogaizlit ću Duha svoga na svako tijelo,
    i proricat će vaši sinovi i kćeri,
        vaši će starci sanjati sne,
        a vaši mladići gledati viđenja.2Čak ću i na sluge i sluškinje
        izliti Duha svojeg u dane one.3Pokazat ću znamenja na nebu
            i zemlji,
        krv i oganj i stupove dima."4Sunce će se prometnut' u tminu
        a mjesec u krv,
    prije nego svane Jahvin dan,
        velik i strašan.5Svi što prizivaju ime Jahvino
            spašeni će biti,
        jer će na brdu Sionu i u Jeruzalemu
            biti spasenje,
        kao što Jahve reče,
    a među preživjelima oni
        koje Jahve pozove.
2. SUD NARODIMA
Općenito
Jl 4.
"Jer, gle, u one danei u ono vrijeme,
        kad okrenem udes Judeji
            i Jeruzalemu,2sakupit ću sve narode
        i povesti ih u dolinu Jošafat.
    Ondje ću im suditi
        zbog Izraela, naroda mog
            i moje baštine,
    koju rastjeraše među narode
        i razdijeliše moju zemlju među se.3Baciše ždrijeb za moj narod;
        davali su dječake za bludnice,
        djevojke prodavali za vino i pili."
Pritužbe
4"I vi, Tire i Sidone, što hoćete
            od mene?
        I vi, filistejski kraljevi?
        Želite li mi se osvetiti?
    Ako se budete svetili meni,
        osveta će brzo na vaše glave.5Na vas što mi oteste srebro i zlato,
        što odnesoste bogate mi riznice
            u svoje hramove,6na vas koji prodavaste Grcima
            sinove Jude i Jeruzalema
        da biste ih otjerali od domovine
            njihove.7Gle, ja ih kanim dići s mjesta
            gdje god ih prodaste,
        i učinit ću da vam zločin vaš
            padne na glave.8Prodat ću vaše sinove i kćeri
        sinovima Judinim,
    a oni će ih prodat' Sabejcima,
        daleku narodu.
        Jer Jahve reče!"
Saziv naroda
9Razglasite ovo među narodima!
        Posvetite se za rat!
        Dižite junake!
    Naprijed, navalite,
        svi ratnici!10Prekujte raonike u mačeve,
        kosire u koplja,
        nek' slabić kaže: "Junak sam!"11Pohitajte i dođite,
        svi okolni narodi,
        i ondje se saberite!
    (Jahve, onamo pošalji
        svoje junake!)12"Budite se, narodi, stupajte
        u Dolinu Jošafat,
    jer ću ondje sjesti da sudim
        svim okolnim narodima.13Hvatajte se srpa:
        ljetina je zrela.
    Ustanite, siđite:
        tijesak je pun,
    prelijevaju se kace,
        jer je velika zloća njihova."14Mnoštvo, mnoštvo
        u Dolini Odluke!
    Da, blizu je dan Jahvin
        u Dolini Odluke!
Jahvin dan
15Sunce i mjesec pomrčaše,
        zvijezde potamnješe.16Jahve grmi sa Siona,
        glas diže iz Jeruzalema;
        nebo se i zemlja tresu.
    Ali je Jahve utočište svome narodu
        i zaštita sinovima Izraela.17"Znat ćete tada da sam ja Jahve
            vaš Bog
        što stoluje na Sionu,
            svetoj gori svojoj.
    Jeruzalem će biti svetište,
        tuđinac više neće kroza nj proći."
3.RAJSKO DOBA OBNOVE IZRAELA
18Kad dođe taj dan,
        kapat će gore moštom,
        iz bregova će brizgati mlijeko,
    kroza sva korita riječna u Judeji
        voda će proteći.
    Vrelo će šiknuti iz kuće Jahvine
        da natopi Dolinu sitimsku.19Egipat će opustjeti,
        Edom će postati beživotna
            pustinja
    zbog nasilja učinjena
            sinovima Judinim,
        jer proliše krv nevinu
            u njihovoj zemlji.20Judeja će dovijek biti naseljena
        i Jeruzalem u sva koljena.21"Osvetit ću krv njihovu
            za koju se nisam još osvetio."
        Jahve će dići Dom svoj na Sionu.
Amos (Am.)
Uvod
Am 1.
Riječi Amosa, pastira iz Tekoe. Njegova viđenja o Izraelu u doba judejskoga kralja Uzije i Jeroboama, sina Joaša, izraelskoga kralja, dvije godine prije potresa.2Veli on:
    "Jahve grmi sa Siona,
        iz Jeruzalema glas mu se ori;
    stočarski pašnjaci tuže
        i suši se vrh Karmela."
I. SUD NAD IZRAELOM I OKOLNIM NARODIMA
Damask
3Ovako govori Jahve:
    "Za tri zločina Damaska,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer su vrhli Gilead
        cijepom željeznim,4pustit ću oganj na dom Hazaelov
        da sažeže Ben-Hadadove dvorce;5polomit ću zasune Damaska,
        istrijebiti živalj Bikat Avena
    i žezlonošu iz Bet Edena;
        narod će aramski u ropstvo u Kir,"
        veli Jahve Gospod.
Gaza i Filisteja
6Ovako govori Jahve:
    "Za tri zločina Gaze,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer odvedoše sve u izgnanstvo
        i Edomu predadoše,7pustit ću oganj na zidine Gaze
        da dvorce joj sažeže.8Istrijebit ću žitelje ašdodske
        i žezlonošu iz Aškelona.
    Pružit ću ruku na Ekron
        da ostatak filistejski pogine,"
        veli Jahve Gospod.
Tir i Fenicija
9Ovako govori Jahve:
        "Za tri zločina Tira,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer predade sve izgnanike Edomu
        i nisu se sjetili bratskog saveza,10pustit ću oganj na zidove Tira
        da sažeže njihove dvorce."11Ovako govori Jahve:
    "Za tri zločina Edoma,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer gonjaše brata mačem
        prigušujuć' samilost svoju,
    jer gnjev svoj potpirivaše jednako,
        jer poticaše bijes svoj,12pustit ću oganj na Teman
        da sažeže dvorce u Bosri."
Amon
13Ovako govori Jahve:
    "Za tri zločina Amonovih sinova,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer parahu trudnice gileadske
        da rašire granice svoje,14potpalit ću oganj na zidinama
            Rabe
        da dvorce joj sažeže,
    s bojnom grajom u dan rata,
        s burama u dan vihora,15a kralj će im otić' u izgnanstvo,
        on i knezovi njegovi s njime,"
        veli Jahve Gospod.
Moab
Am 2.
Ovako govori Jahve:"Za tri zločina Moaba,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
        jer kosti edomskoga kralja spališe
            u vapno,2pustit ću oganj na Moab
        da dvorce kerijotske sažeže,
    a Moab će umrijet u metežu,
        s bojnom grajom i sa zvukom
            trube;3oborit ću suca u njemu
        i poklati sve knezove s njime,"
        veli Jahve Gospod.
Juda
4Ovako govori Jahve:
    "Za tri zločina Judina,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer odbaciše Zakon Jahvin
        i njegovih se odredaba ne držahu;
    zavedoše ih lažni bozi
        za kojima iđahu očevi njihovi,5pustit ću oganj na Judu,
        da sažeže dvorce jeruzalemske."
Izrael
6Ovako govori Jahve:
    "Za tri zločina Izraela,
            za četiri zločina,
        odluka je neopoziva:
    jer prodavahu pravednika za srebro
        i nevoljnika za sandale;7jer gaze po glavi siromahu
        i sirotinju na zlo vode;
    sin i otac k istoj djevojci idu
        da oskvrnu moje sveto ime;8i na haljinama u zalog uzetima
        leže kraj svakoga žrtvenika;
    i piju vino oglobljenih
        u Domu Boga svojega.9Ja pred njima istrijebih Amorejce
        visoke k'o cedar,
        jake poput hrašća,
    ja uništih i plod na njima
        i korijen pod njima.10Ja vas izvedoh iz zemlje egipatske
        i četrdeset vas godina vodih
            po pustinji
        da zaposjednete zemlju amorejsku.11Ja podigoh proroke izmeđ' vaših
            sinova
        i nazirejce među vašim mladićima.
    Nije li tako, sinovi Izraelovi? -
        riječ je Jahvina.12Al' vi nagnaste nazirejce da vino piju,
        a prorocima zapovjediste:
        'Ne prorokujte!'13Gle, ja vas prignječujem o tlo
            pod vama,
        k'o što vršalice gnječe klasje;14neće biti bijega brzu,
        jaka neće učvrstiti snaga,
        junak se neće spasiti,15strijelac se neće održati,
        hitri trkač pobjeć' neće,
        nit' će jahač umaći,16najsrčaniji će ratnici
        bježat' nagi onog dana" -
        riječ je Jahvina.
II. OPOMENE I PRIJETNJE
Izabranje i kazna
Am 3.
Počujte, sinovi Izraelovi, ovu riječkoju Jahve zbori protiv vas,
    protiv svakoga roda
        što ga izvedoh iz zemlje
            egipatske:2"Među svim plemenima zemaljskim
            samo vas poznah,
        zato ću vas kazniti za sve grijehe
            vaše."
Proročki je poziv neotklonjiv
3Idu li dvojica zajedno
        da se ne dogovore?4Riče li lav u šumi
        ako plijena nema?
    Reži li lavić u brlogu
        ako ništa ne ulovi?5Pada l' ptica na zemlju
        ako na njoj zamke nema?
    Diže li se mreža sa zemlje
        ako se ništa ne uhvati?6Trubi li truba po gradu
        da se narod ne uzbuni?
    Hoće li kob pogoditi grad
        ako je Jahve ne pošalje?7Ništa ne čini Jahve Gospod
        a da osnove svoje ne otkrije
        slugama svojim prorocima.8Lav riče: tko da se ne prestravi?
        Gospod Jahve govori:
            tko da ne prorokuje?
Pokvarena će Samarija propasti
9Proglasite ovo po dvorcima asirskim
        i po dvorcima u zemlji egipatskoj;
    recite: "Skupite se na planini
            Samarije,
        pogledajte velik nered u njoj
        i tlačenje posred nje."10Jer ne znaju činiti pravo
        - riječ je Jahvina -
        u dvorcima gomilaju nasilje
            i tlačenje.11Stog ovako govori Jahve Gospod:
    "Neprijatelj će opkoliti zemlju,
        utvrde će tvoje razvaliti,
        tvoje dvorce oplijeniti."12Ovako govori Jahve:
    "Kao kad pastir istrgne
        dvije golijeni ili komadić uha
        iz lavljih ralja,
    tako će se istrgnuti sinovi Izraelovi
        koji sjede u Samariji
        na rubu počivaljke i na divanima."
Protiv Betela i raskošnih stanova
13Čujte i posvjedočite protiv
            doma Jakovljeva -
        riječ je Jahve Gospoda,
            Boga nad Vojskama:14"Onoga dana kad kaznim Izraela
            za zločine,
        kaznit ću i žrtvenike betelske;
    žrtvenički će se rozi odlomiti
        i na tlo popadati.15Razorit ću zimsku kuću i ljetnu kuću,
        propast će kuće bjelokosne.
    Mnogih će kuća nestati" -
        riječ je Jahvina.
Protiv Samarijanki
Am 4.
Počujte ovu riječ, krave bašanske,što boravite na samarijskoj gori,
    tlačite potrebite,
            ugnjetavate siromahe,
        govorite muževima:
            "Donesi da pijemo!"2Zakle se Jahve Gospod svetošću
            svojom:
    "Dolaze vam, evo, dani
        kad će vas izvlačiti kukama,
        a posljednju od vas ostima.3Kroz pukotine ćete izlaziti,
        ne obziruć' se nikamo,
    i biti bačene prema Hermonu" -
        riječ je Jahvina.
Izraelova opsjena, nepokornost i kazna
4"Idite samo u Betel i griješite,
        u Gilgal i množite grijehe svoje!
    Prinosite svakog jutra žrtve,
        i desetine svaki treći dan.5Palite tijesto uskislo na žrtvu
            zahvalnicu,
        oglasite žrtve dragovoljne,
            razglasite ih,
    jer to volite, sinovi Izraelovi" -
        riječ je Jahve Gospoda.6"Zato dadoh da vam zubi čisti ostanu
            u svim gradovima vašim,
        ostavih vas bez kruha
            u svim selima vašim;
    pa ipak se ne obratiste k meni" -
        riječ je Jahvina.7"Uskratih vam i kišu tri mjeseca
            prije žetve;
        pustih da kiši na jedan grad,
            al' ne i na drugi;
    jedno bi se polje nakvasilo,
        a drugo bi se - na koje
            ne pustih kiše - sasušilo.8Dva-tri grada lutahu tako u treći
            da piju vode,
        ali se ne mogoše napiti,
    pa ipak se ne obratiste k meni" -
        riječ je Jahvina.9"Udarah vas snijeću i medljikom,
        sasuših vam vrtove i vinograde,
        proždriješe vam skakavci
            smokve i masline,
    pa ipak se ne obratiste k meni" -
        riječ je Jahvina.10"Poslah na vas kugu
            poput kuge egipatske;
        mladiće vaše poklah mačem,
    a konji vam bjehu k'o plijen
            odvedeni;
        napunih vam nosnice smradom
            iz tabora vašega,
    pa ipak se ne obratiste k meni" -
        riječ je Jahvina.11"Obarah vas k'o što Bog obori
            Sodomu i Gomoru,
        bijaste k'o glavnja
            iz ognja istrgnuta,
    pa ipak se ne obratiste k meni" -
        riječ je Jahvina.12"Stog ću, Izraele, ovako s tobom
            postupiti,
        i jer ću tako s tobom postupiti,
        pripravi se, Izraele,
            da susretneš Boga svoga!"
Hvalospjev
13Jer, gle, on sazda planine
            i stvori vjetar,
        otkriva čovjeku misao svoju,
    on tvori zoru i mrak,
        i penje se na vrh visova zemaljskih,
    Jahve, Bog nad Vojskama,
        njegovo je ime.
Tužaljka nad Izraelom
Am 5.
Počujte ovu riječ što je iznosimprotiv vas,
        naricaljku, dome Izraelov:2Pade i više neće ustati
        djevica izraelska.
    Na tlu svojem ona leži,
        nikog da je digne.3Jer ovako govori Jahve Gospod
        domu Izraelovu:
    u gradu iz kojeg izlažaše tisuća,
        ostat će stotina,
    iz kojeg izlažaše stotina,
        ostat će ih deset.
Bez obraćenja nema spasenja
4Jer ovako govori Jahve
            domu Izraelovu:
        "Tražite i živjet ćete.5Ne tražite Betela,
        ne idite u Gilgal,
        ne putujte u Beer Šebu,
    jer će Gilgal bit odveden
            u izgnanstvo,
        a Betel će se prometnuti u ništa.6Tražite Jahvu i živjet ćete,
        il' će ko' oganj zahvatiti
            kuću Josipovu
        i sažeć' je, a u Betelu nikog
            da plamen ugasi."
Prijetnje
7Jao onima koji pravdu pretvaraju
            u pelin,
        u prah bacaju poštenje!8On napravi Vlašiće i Štapce,
        on obrće mrak u zoru,
        a dan u najglušu noć.
    On saziva morske vode
        i valja ih preko lica zemlje.
        Jahve mu je ime.9Nenadano šalje pustoš na tvrđavu
        i utvrdi propast nosi.10Mrze čovjeka što na vratima
            pravdu dijeli
        i grde onog što zbori pošteno.11Stoga, jer gazite siromaha,
        dižući od njega porez u žitu -
    u kućama što ih sazdaste od tesanika
        nikad živjet' nećete;
    iz ljupkih vinograda što ih
            posadiste
        nikad nećete piti vina.12Jer znam mnoge vaše zločine,
        i vaše grijehe pregoleme:
    tlačite pravednika i primate mito,
        odbijajuć' siromaha na gradskim
            vratima.13Mudrac šuti u ovo vrijeme,
        jer vremena su tako zla.
Poticaj
14Tražite dobro, a ne zlo,
        da biste živjeli,
    i da Jahve, Bog nad Vojskama,
            odista s vama bude
        kao što velite da jest.15Mrzite zlo, ljubite dobro,
        držite pravicu
            na gradskim vratima,
    pa će se možda Jahve,
            Bog nad Vojskama,
        smilovat' ostatku Josipovu.
Skora kazna
16Stog ovako govori Jahve,
        Bog nad Vojskama, Gospod:
    "Na svakom će trgu biti kuknjava,
        po svim će ulicama zapomagati:
            'Jao! Jao!'
    Težake će sazvat' da jauču,
        narikače da nariču,17bit će jauk u svakom vinogradu,
        jer ću proći posred tebe" -
        veli Jahve.
Dan Jahvin
18"Jao vama što žudite za danom
            Jahvinim!
    Što će vam biti dan Jahvin?
        Tama, a ne svjetlost.19Bit će vam k'o onom što uteče
            lavljim raljama,
        a sretne ga medvjed;
    koji uđe u kuću i stavi ruku na zid,
        a ujede ga zmija.20Neće li dan Jahvin biti tama,
            a ne svjetlost?
        Mrklina, a ne sunčan sjaj?
Protiv izvanjskoga bogoštovlja
21Mrzim i prezirem vaše blagdane
        i nisu mi mile vaše svečanosti.22Paljenice kad mi prinosite,
        prinosnice mi vaše nisu mile,
        na pričesnice se od ugojenih telaca
            vaših i ne osvrćem.23Uklonite od mene dreku svojih
            pjesama,
        neću da slušam zvuke vaših harfa.24Pravda nek' poteče kao voda
        i pravica k'o bujica silna.25Prinosiste li mi žrtve i prinos
            u pustinji
        četrdeset godina, dome Izraelov?26Nosit ćete Sikuta, svoga kralja,
        i Kevana, boga svoga,
        likove što ih sebi napraviste,27dok vas budem odvodio onkraj
            Damaska,"
        govori Jahve -
        Bog nad Vojskama njemu je ime.
Protiv bezbrižnih vođa
Am 6.
Jao bezbrižnima na Sionui spokojnima
            na samarijskoj gori,
    nazvanima "prvina naroda",
        kojima se obraća dom Izraelov.2Krenite u Kalnu i vidite,
        idite odande u Veliki Hamat,
        siđite u Gat filistejski.
    Jeste li bolji od tih kraljevstava?
        Je li im područje veće od vašega?3Mislite: daleko je kobni dan,
        a primičete vlast nasilja.4Ležeći na bjelokosnim posteljama,
        na počivaljkama izvaljeni,
    jedu janjad iz stada
        i telad iz staje;5deru se uza zvuk harfe,
        izumljuju glazbala k'o David,6piju vino iz vrčeva
        i mažu se najfinijim uljem,
        al' za slom Josipov ne mare.7Stog će prvi sad biti prognani;
        umuknut će veselje raskošnika.
Kazna će biti strašna
8Zakle se Gospod Jahve samim sobom
        - riječ je Jahve,
            Boga nad Vojskama:
    "Gnušam se oholosti Jakovljeve
        i mrzim dvorce njegove,
        predat ću grad i sve u njemu."9Ako i deset ljudi ostane u jednoj
            kući,
        umrijet će.10Rođak će i spaljivač prionuti
        da iznesu kosti iz kuće;
    ako bi tko upitao onog u kutu kuće:
        "Je li još tko ostao s tobom?"
    on će odvratiti: "Ne! Pst!
        Jahvino se ime
        ne smije spomenuti."11Jer, gle, Jahve zapovjedi,
        i velika se kuća ruši u komade,
        mala se kuća ori u komadiće.12Jure li konji po litici,
        ore li se more volovima,
    da vi pretvarate pravdu u otrov
        a plod pravednosti u pelin?13Vi se radujete Lo Dabaru
        kad velite: "Nismo li svojom
            snagom
        zauzeli Karnajim?"14"Ha, evo, dome Izraelov,
            dižem na te
        - riječ je Jahve,
            Boga nad Vojskama -
        narod što će vas tlačiti
    od Ulaza hamatskoga
        do Pustinjskog potoka."
III. VIĐENJA
Prvo viđenje: Skakavci
Am 7.
Evo što mi pokaza Jahve Gospod:gle, sazda skakavce
    kad otava poče nicati,
        otava nakon kraljevske kosidbe.2Kad izjedoše sav zemaljski usjev,
            rekoh:
        "Jahve Gospode, oprosti,
            molim te!
        Kako će Jakov preživjeti onako
            malen?"3I Jahve se stoga pokaja:
        "Neće biti", reče Jahve.
Drugo viđenje: Suša
4Evo što mi pokaza Jahve Gospod:
        Gle, Jahve Gospod pozva oganj
            da kažnjava;
    već proždrije veliki Bezdan
        i uprav poče gutati polje.5A ja ću: "Stani, Jahve Gospode,
            molim te!
        Kako će Jakov preživjeti onako
            malen?"6I Jahve se stog pokaja:
        "Ni ovoga neće biti",
            reče Jahve Gospod.
Treće viđenje: Visak
7Evo što mi Jahve Gospod pokaza:
        gle, čovjek stoji na zidu,
        u ruci mu visak.8"Što vidiš, Amose?" - upita me Jahve.
        "Visak", rekoh.
    Tada Gospod reče:
    "Evo, izmjerit ću viskom
            svoj narod izraelski;
        neću ga više štedjeti.9Razorit će se uzvišice Izakove,
        opustjeti svetišta izraelska,
        i s mačem ću ustati
            na kuću Jeroboamovu."
    10Amasja, svećenik betelski, poruči izraelskom kralju Jeroboamu: "Amos se urotio protiv tebe usred doma Izraelova; zemlja ne može više podnijeti njegovih riječi. 11Jer ovako on govori: 'Jeroboam će poginuti od mača, a Izrael će iz svoje zemlje u izgnanstvo.'" 12Amasja reče Amosu: "Odlazi, vidioče! Bježi u zemlju Judinu, ondje jedi kruh i ondje prorokuj! 13Ali u Betelu da više nisi prorokovao, jer ovo je kraljevsko svetište, kraljevski hram." 14"Nisam bio prorok ni proročki sin" - odgovori Amos Amasji - "bio sam stočar i gajio sam divlje smokve: 15ali me Jahve uze od stada i Jahve mi reče: 'Idi, prorokuj mojemu narodu Izraelu.' 16Sada čuj riječ Jahvinu. Ti veliš:
    'Ne prorokuj protiv Izraela,
        ne proriči protiv doma Izakova.'17Zato ovako govori Jahve:
        'Tvoja će žena bludničit' po gradu,
    sinovi tvoji i kćeri od mača će pasti,
        tvoja će se zemlja užetom
            razdijeliti,
    a ti ćeš umrijeti na nečistu tlu,
        i Izrael će otići u izgnanstvo
            iz svoje zemlje.'"
Četvrto viđenje: Kotarica zrela ploda
Am 8.
Evo što mi pokaza Jahve Gospod:gle, kotarica zrela ploda:2"Što vidiš, Amose?" - upita me.
        "Kotaricu zrela ploda", rekoh.
    Tada mi Jahve reče:
        "Moj narod izraelski dozreo je
            za propast;
        neću ga više štedjeti.3I hramske će pjevačice jaukati
            toga dana
        - riječ je Jahve Gospoda -
    bit će mnoštvo trupla,
        svuda će se bacati."
Protiv varalica i pljačkaša
4Slušajte ovo, vi što gazite
            potrebnika
        i satirete uboge u zemlji!5Kažete: "Kad li će mlađak proći,
        da prodamo žito,
        i subota, da tržimo pšenicu.
    Smanjujuć' efu, povećavajući šekel,
        da varamo krivim mjerama:6da kupimo siromaha za novac,
        potrebita za sandale,
        i da prodajemo otražak od žita.7Zakle se Jahve Ponosom
            Jakovljevim:
        "Dovijeka neću zaboraviti
            nijednoga vašeg djela."8Neće l' se od toga zemlja potresti,
        protužiti svi njeni stanovnici,
    neće li se sva podići kao Nil,
        spustiti kao Rijeka egipatska?
Navješataj tajnovite kazne: tame i žalosti
 9"Toga ću dana
            - riječ je Jahve Gospoda -
        učiniti da sunce zapadne u podne,
        i pomračit ću zemlju
            u po bijela dana.10Okrenut ću svetkovine vaše
            u kuknjavu
        i sve vaše pjevanje u tužaljku;
    obući ću u kostrijet svako bedro,
        oćelavit ću svaku glavu.
    Bit će kao kad se tuži za jedincem,
        i što ostane,
            bit će kao dan gorčine."
Glad i žeđ za Riječju Božjom
11"Evo, dani dolaze
            - riječ je Jahve Gospoda -
        kad ću poslati glad na zemlju,
    ne glad kruha ni žeđ vode,
        već slušanja riječi Jahvine.12Tumarat će od mora do mora,
        od sjevera do istoka potucati se
    ištući riječ Jahvinu,
        ali je neće naći.
Novi navještaj kazne
13U onaj će dan obamirati od žeđi
        lijepe djevojke i mladići.14Koji se kunu Grijehom samarijskim
        i zaklinju se: 'Tako živ bio bog tvoj,
            Dane!'
    i: 'Tako živ bio Ljubimac tvoj,
            Beer Šebo!'
        oni će pasti i nikad ustati neće."
Peto viđenje: Razorenje Svetišta
Am 9.
Vidjeh Gospoda gdje stoji krajžrtvenika i govori:
    "Udari u glavice stupova,
        neka se pragovi zatresu!
    Svima ću satrti glave,
        što ostane, pod mač ću udariti.
    Nijedan neće uteći,
        nitko se neće spasiti.2Zariju li se i u Podzemlje,
        iščupat će ih ruka moja.
    Popnu li se i na nebo,
        odande ću ih skinuti.3Ako se sakriju i navrh Karmela,
        naći ću ih i pohvatati.
    Ako se od mog pogleda
            na dno morsko skriju,
        zapovjedit ću Zmaju da ih proždre.4Ako i u izgnanstvo odu pred
            neprijateljem,
        naredit ću maču da ih sasiječe;
    upravit ću oči na njih,
        ali na nesreću, ne na dobro."
Hvalospjev
5Jahve, Gospod nad Vojskama...
        on dodirne zemlju i ona se potrese,
        svi joj stanovnici protuže;
    diže se sva poput Nila
        i spušta k'o Rijeka egipatska.6On sazda sebi prijesto na nebesima,
        i svod svoj na zemlji osnova;
    on poziva morske vode
        i lijeva ih zemlji preko lica -
        Jahve mu je ime.
Nema povlastica Izraelu
7"Sinovi Izraelovi, niste li za me
        kao i Kušani" - riječ je Jahvina.
    "Ne izvedoh li ja Izraela iz zemlje
            egipatske,
        kao Filistejce iz Kaftora
            i Aramejce iz Kira?"
Samo će grešnici propasti
8Gle, oči Jahve Gospoda uprte su
            na grešno kraljevstvo,
        izbrisat će ga s lica zemlje.
    "Ipak neću sasvim zatrti
        dom Jakovljev" - riječ je Jahvina.9"Jer, gle, zapovijed ću dati
        i rastresti dom Izraelov među
            sve narode,
    k'o što se trese žito u rešetu,
        da ni zrnce na zemlju ne padne.10Svi grešnici naroda moga
            od mača će pasti,
        svi koji kažu: 'Nije blizu
            i neće nas stići nesreća.'"
IV. POGLED NA OBNOVU I NA RAJSKU PLODNOST
11"U dan ću onaj podići raspalu kolibu
            Davidovu,
        zatvorit' joj pukotine, popraviti
            mjesta ruševna,
        opet je sazidati k'o u stara vremena,12da osvoje ostatak Edoma
        i svih naroda nad kojima je
            zazvano ime moje" -
        riječ je Jahve Gospoda, tvorca
            svega toga.13"Evo dolaze dani
            - riječ je Jahvina -
        kada će orač stizat' žeteoca,
        mastilac grožđa sijača,
    kad će planine procuriti mladim
            vinom
        i svi se bregovi prelijevati njime.14Okrenut ću sudbinu naroda
            moga Izraela:
        obnovit će gradove srušene i
            živjeti u njima,
    saditi vinograde i vino im piti,
        zasaditi vrtove i jesti njihov rod.15Posadit ću ih u zemlju njihovu
        i nikad se više neće iščupati
    iz zemlje koju im dadoh" -
        veli Jahve, Bog tvoj.
Obadija (Ob.)
Proslov
    Viđenje Obadijino.
    Ovako govori Jahve Gospod Edomu!
    Čuli smo vijest od Jahve,
        glasnik bi poslan k narodima:
    "Ustajte! Na nj u boj krenimo!"
Sud Edomu
2"Jer gle, učinit ću te najmanjim
            među narodima,
        prezrenim veoma.3Uznositost srca tvoga zavela te,
        tebe što živiš u pećinama kamenim,
        u visoku stanu svojemu,
    i u srcu svome zboriš:
        'Tko li će me na zemlju skinuti?'4Da se vineš k'o orao,
        gnijezdo sviješ među zvijezdama,
    i odande skinut ću te" -
        riječ je Jahvina.
Uništenje Edoma
5"Dođu li k tebi lupeži
        il' kradljivci noćni,
    kako li ćeš biti oplijenjen!
        Neće li te okrasti po miloj volji?
    Dođu li trgači k tebi,
        zar će i pabirka ostaviti?6Kako li Edom bješe pretresen,
        skrivena mu skrovišta pretražena!7Do granica te potjeraše,
        svi te saveznici tvoji prevariše,
        nadvladaše te tvoji prijatelji!
    Oni što kruh tvoj jedu zamku ti
            staviše:
        'Sasvim je bez uma!'8Neću li u dan onaj - riječ je
            Jahvina -
        uništit' mudraca u Edomu
        i razum iz gore Ezavljeve?9Ratnike tvoje, Temane,
            užas će spopasti,
        i posljednji će biti istrijebljen
        na gori Ezavljevoj."
Grijeh Edoma
    "Za pokolj 10i nasilje
        nad bratom svojim Jakovom
    sram će te pokriti
        i nestat ćeš zasvagda.11U dan onaj kad stajaše postrance,
        dok mu tuđinci blago odvodiše,
        dok stranci ulažahu na vrata
            njegova
    i ždrijeb bacahu za Jeruzalem,
        ti bijaše kao jedan od njih.12Ne naslađuj se bratu
        u dan nesreće njegove!
    Ne likuj nad sinovima judejskim
        u dan propasti njine!
    Ne razvaljuj usta
        u dan tjeskobni!13Ne provaljuj na vrata naroda moga
        u dan nesreće njegove!
    Ne naslađuj se njegovom propašću
        u dan nesreće njegove!
    Ne pružaj ruke na imanje njegovo
        u dan nesreće njegove!14Ne stoj na raskršćima
        da pobiješ njegove bjegunce!
    Ne izdaji preživjelih njegovih
        u dan tjeskobni!"15Jer blizu je Jahvin dan
        svima narodima!
    Dat će ti se milo za drago,
        tvoja će djela na tvoju glavu pasti.
Osveta Izraelova
16"Jest, kako vi piste na svetoj mi gori,
        pit će svi narodi bez oduška,
    pit će i iskapiti -
        i bit će k'o da ih nigda bilo nije.17Al' na gori Sionu bit će spasenici
        - postat će sveta -
    i dom će Jakovljev baštiniti
        svoju baštinu.18Dom će Jakovljev biti oganj,
        dom Josipov plamen,
        dom Ezavljev strnjika.
    Potpalit će ga i proždrijeti,
        i od doma Ezavljeva nitko neće
            ostati" -
        riječ je Jahvina.
Novi Izrael
19Žitelji negepski baštinit će goru
            Ezavljevu,
        žitelji Šefele zemlju filistejsku;
    baštinit će kraj Efrajimov i kraj
            samarijski,
        a Benjamin će baštiniti Gilead.20A izgnana nekoć vojska sinova
            Izraelovih
        baštinit će Kanaan sve do Sarfate;
    izgnanici jeruzalemski što su u
            Sefaradu
        baštinit će gradove negepske.21Izbavitelji će uzaći na goru Sion
        da sude gori Ezavljevoj.
        I tada će nastat' kraljevstvo
            Jahvino.
Jona (Jon.)
Jona protiv svog poslanja
Jon 1.
Riječ Jahvina dođe Joni, sinu Amitajevu: 2"Ustani," reče mu, "idi u Ninivu, grad veliki, i propovijedaj u njemu, jer se zloća njihova popela do mene."
    3A Jona ustade da pobjegne u Taršiš, daleko od Jahve. Siđe u Jafu i nađe lađu što je plovila u Taršiš. Plati vozarinu i ukrca se da otplovi s njima u Taršiš, daleko od Jahve. 4Ali Jahve podiže na moru silan vjetar i nastade nevrijeme veliko na moru te mišljahu da će se lađa razbiti. 5Uplašiše se mornari; svaki zazva svoga boga, i da bi je olakšali, stadoše iz lađe bacati tovar što bijaše u njoj. Jona pak bijaše sišao na dno lađe, legao i zaspao tvrdim snom. 6Zapovjednik lađe pristupi mu i reče: "Što spavaš kao zaklan? Ustaj i prizivlji Boga svojega! Možda će nas se sjetiti Bog taj da ne poginemo." 7Potom rekoše jedni drugima: "Hajde da bacimo ždrijeb da vidimo od koga nam dođe ovo zlo."
    Baciše ždrijeb i pade ždrijeb na Jonu. 8Oni mu onda rekoše: "Kaži nam: zbog koga nas ovo zlo snađe, kojim se poslom baviš, odakle dolaziš, iz koje si zemlje i od kojega naroda?" 9On im odgovori: "Ja sam Hebrej, i štujem Jahvu, Boga nebeskoga, koji stvori more i zemlju."
    10Ljudi se uplašiše veoma i rekoše mu: "Što si to učinio!" Jer bijahu doznali da on bježi od Jahve - sam im je to pripovjedio. 11Oni ga zapitaše: "Što da učinimo s tobom da nam se more smiri?" Jer se more sve bješnje dizalo.
    12On im odgovori: "Uzmite me i bacite u more, pa će vam se more smiriti, jer znam da se zbog mene diglo na vas ovo veliko nevrijeme."
    13Ljudi uzeše veslati ne bi li se primakli kopnu, jer se more sve bješnje dizalo protiv njih. 14Tad zazvaše Jahvu i rekoše: "Ah, Jahve, ne daj da poginemo zbog života ovoga čovjeka i ne svali na nas krv nevinu, jer ti si Jahve: činiš kako ti je milo." 15I uzevši Jonu, baciše ga u more - i more presta bjesnjeti.
    16Tada velik strah Jahvin obuze ljude te prinesoše žrtvu Jahvi i učiniše zavjete.
Jona izbavljen
Jon 2.
Jahve zapovjedi velikoj ribi da proguta Jonu. Tri dana i tri noći ostade Jona u ribljoj utrobi. 2Iz utrobe riblje stade Jona moliti Jahvu, Boga svojega. 3On reče:
    "Iz nevolje svoje zavapih Jahvi,
        i on me usliša;
    iz utrobe Podzemlja zazvah,
        i ti si mi čuo glas.4Ti me baci moru u dubine,
        i voda me opteče.
    Sve poplave tvoje i valovi
        oboriše se na me.5Pomislih: odbačen sam
        ispred očiju tvojih.
    Al' ipak oči upirem
        svetom Hramu tvojem.6Vode me do grla okružiše,
        bezdan me opkoli.
    Trave mi glavu omotaše,7    siđoh do korijena planina.
    Nada mnom se zatvoriše zauvijek
        zasuni zemljini.
    Al' ti iz jame izvadi život moj,
        o Jahve, Bože moj.8Samo što ne izdahnuh
        kad se spomenuh Jahve,
    i molitva se moja k tebi vinula,
        prema svetom Hramu tvojemu.9Oni koji štuju isprazna ništavila
        milost svoju ostavljaju.10A ja ću ti s pjesmom zahvalnicom
        žrtvu prinijeti.
    Što se zavjetovah, ispunit ću.
        Spasenje je od Gospoda."
    11Tada Jahve zapovjedi ribi i ona izbljuva Jonu na obalu.
Obraćenje Ninive i božanski oprost
Jon 3.
Riječ Jahvina dođe Joni drugi put: 2"Ustani," reče mu, "idi u Ninivu, grad veliki, propovijedaj u njemu što ću ti reći." 3Jona ustade i ode u Ninivu, kako mu Jahve zapovjedi. Niniva bijaše grad velik do Boga - tri dana hoda. 4Jona prođe gradom dan hoda, propovijedajući: "Još četrdeset dana i Niniva će biti razorena." 5Ninivljani povjerovaše Bogu; oglasiše post i obukoše se u kostrijet, svi od najvećega do najmanjega.
    6Glas doprije do kralja ninivskoga: on ustade s prijestolja, skide plašt sa sebe, odjenu se u kostrijet i sjede u pepeo. 7Tada se po odredbi kralja i njegovih velikaša oglasi i objavi u Ninivi: "Ljudi i stoka, goveda i ovce da ne okuse ništa, ni da pasu, ni da vodu piju. 8Nego i ljudi i stoka da se pokriju kostrijeću, da glasno Boga zazivlju i da se obrati svatko sa svojega zlog puta i nepravde koju je činio. 9Tko zna, možda će se povratiti Bog, smilovati se i odustati od ljutoga svog gnjeva da ne izginemo?"
    10Bog vidje što su činili: da se obratiše od svojega zlog puta. I sažali se Bog zbog nesreće kojom im bijaše zaprijetio i ne učini.
Prorokov gnjev i Božji odgovor
Jon 4.
Joni bi veoma krivo i rasrdi se. 2I ovako se pomoli Jahvi: "Ah, Jahve, nisam li ja to slutio dok još u svojoj zemlji bijah? Zato sam htio prije pobjeći u Taršiš; jer znao sam da si ti Bog milostiv i milosrdan, spor na gnjev i bogat milosrđem i da se nad nesrećom brzo sažališ. 3Sada, Jahve, uzmi moj život, jer mi je bolje umrijeti nego živjeti." 4Jahve odgovori: "Srdiš li se ti s pravom?"
    5Jona iziđe iz grada i sjede s istoka gradu; načini ondje kolibu i sjede pod njom u hlad da vidi što će biti od grada. 6A Jahve Bog učini da izraste bršljan nad Jonom i pruži sjenu njegovoj glavi te da ga izliječi od zlovolje. Jona se bršljanu veoma obradova. 7Ali sutradan, u osvit zore, Bog zapovjedi crvu da podgrize bršljan, i on usahnu. 8Kad je ogranulo sunce, posla Bog vruć istočni vjetar; sunce je palilo glavu Joninu te je sasvim klonuo. Poželje umrijeti i reče: "Bolje mi je umrijeti nego živjeti."
    9Bog upita Jonu: "Srdiš li se s pravom zbog bršljana?" On odgovori: "Da, s pravom sam ljut nasmrt." 10Jahve mu reče: "Tebi je žao bršljana oko kojega se nisi trudio, nego je u jednu noć nikao i u jednu noć usahnuo. 11A meni da ne bude žao Ninive, grada velikoga, u kojem ima više od sto i dvadeset tisuća ljudi koji ne znaju razlikovati desno i lijevo, a uz to i mnogo životinja!"
Mihej (Mih.)
Mih 1.
Riječ Jahvina, upućena Miheju Morešećaninu u vrijeme Jotama, Ahaza i Ezekije, kraljeva judejskih. Njegova viđenja o Samariji i o Jeruzalemu.
I. SUĐENJE IZRAELU
PRIJETNJE I OSUDE
Sud Samariji
2Čujte, narodi, vi svi!
        Slušaj, zemljo, i sve što te ispunja!
    Gospod Jahve protiv vas će
            svjedočiti -
        Gospod iz svetoga Hrama svojega!3Jer evo: Jahve izlazi iz svetoga
            mjesta svojega,
        silazi i hodi po visovima
            zemaljskim.4Gore se rastapaju pod njegovim
            koracima
        i doline rasijedaju
    kao vosak pred ognjem,
        kao voda što se razlijeva niz
            obronak.5Sve je to za zločinstvo Jakovljevo
        i za grijehe doma Izraelova.
    Koje je zločinstvo Jakovljevo?
        Nije li Samarija?
    Što su uzvišice Judine?
        Nije li Jeruzalem?6"Učinit ću od Samarije kamenu
            gomilu u polju,
        ledinu za vinograd.
    Zavaljat ću kamenje njezino u dolinu,
        otkrit ću joj temelje.7Razbit će se svi njeni kipovi,
        sva će joj se plaća bludnička
            ognjem spaliti,
    raskomadat ću sve njene idole,
        jer su od bludničke plaće
            nakupljeni,
        i opet će postati plaćom
            bludničkom."
Tužaljke nad gradovima Šefele
8"Zato ću zakukati i zaridati,
        ići ću gol i bos,
    zavijat ću kao šakali,
        urlikat ću kao nojevi.9Jer njenoj rani nema lijeka,
        sve do Jude dopire,
    dotiče Vrata moga naroda,
        sve do Jeruzalema!10Ne objavljujte toga u Gatu,
        u Akonu nemojte plakati!
    U Bet Leafri
        valjajte se u prašini!11Odlazi sramotno,
        stanovnice šafirska!
    Iz svoga grada nije izašla
        stanovnica saananska!
    Bet Haesel iščupan je iz temelja,
        iz svojih čvrstih osnova.12Kako se može nadati sreći
        stanovnica marotska?
    Jer nesreća silazi od Jahve
        sve do vrata jeruzalemskih.13Upregni brze konje u bojna kola,
        stanovnice lakiška!
    To je bio početak grijeha Kćeri
            sionske,
        jer su se u tebi našla zločinstva
            Izraelova.14Zato ćeš dati otpusnicu
            Morešet Gatu,
        domovi će akzipski razočarati
            kraljeve izraelske.15Još ću ti dovesti osvajača,
        stanovnice mareška,
    stići će do Adulama
        slava Izraelova.16Čupaj kosu i ostriži se
        za milom djecom svojom!
    Postani ćelava kao orao lešinar,
        jer su izgnana daleko od tebe."
Protiv zakupnika
Mih 2.
Teško onima koji smišljajunedjelo
        i snuju zlo na posteljama svojim!
    Kad svane dan, oni ga izvrše,
        jer je sila u njihovoj ruci.2Zažele li polja, otimaju ih,
        i kuće, uzimaju ih;
    čine nasilje čovjeku i kući njegovoj,
        vlasniku i posjedu njegovu.3Zato ovako govori Jahve:
    "Evo tome rodu smišljam zlo
        iz kojega nećete izvući vratova,
    niti ćete hoditi ponosito,
        jer će biti zlo vrijeme.4U onaj će vam se dan složiti rugalica,
        zapjevati tužaljka i reći:
        'Propalo je! Posve smo opustošeni,
    baština je naroda moga otuđena
        i nitko da mu je vrati,
        naša polja podijeljena su
            odmetniku.'5Zato neće biti nikoga
        tko bi bacio kocku za dio tvoj
        u zboru Jahvinu."
Prorok nesreće
6"Ne balite!" - bale oni -
        "Tako se ne bali!
        Sramota na nas neće pasti!7Zar će biti proklet dom Jakovljev?
        Zar je Jahve izgubio strpljivost?
        Zar on tako postupa?
    Nisu li riječi njegove ugodne
        Izraelu, narodu njegovu?"8Vi se sami dižete kao neprijatelji
            narodu mojemu.
        Čovjeku nezazornu vi otimate
            kabanicu,
    onome koji bez straha putuje
        ratne strahote dosuđujete.9Vi izgonite žene moga naroda
        iz njihovih milih domova;
    djeci njihovoj zauvijek oduzimate
        slavu koju sam im dao:10"Ustanite, idite! Ovo nije počivalište!
        Zbog nečistoće teško vas uže
            svezalo."11Kad bi mogao biti nadahnut
        čovjek koji izmišlja ovu opsjenu:
    "Prorokujem ti vino i piće",
        on bi bio prorok narodu ovome.
Obećanja o obnovi
12Svega ću te sabrati, Jakove,
        sakupit ću Ostatak Izraelov!
    Smjestit ću ih zajedno kao ovce u
            toru,
        kao stado na paši -
        neće se bojati nikoga.13Pred njima stupa rušilac:
        oni će se porušiti i ući,
        kroz vrata će proći i izaći;
    pred njima će ići njihov kralj,
        Jahve će biti na čelu.
Protiv tlačitelja naroda
Mih 3.
Potom rekoh:"Čujte sada, glavari kuće Jakovljeve,
        suci doma Izraelova!
    Nije li na vama da znate što je
            pravo?
        Ali vi mrzite dobro, a ljubite zlo!2Vi ljudima derete kožu s tijela
        i meso s kosti njihovih.3Oni proždiru tijelo moga naroda
        i deru mu kožu,
        lome kosti.
    Oni ih komadaju kao u loncu,
        kao meso u punom kotlu!4Zato, oni će Jahvu zazivati,
        a on im neće odgovoriti.
    Sakrit će, u ono vrijeme, lice od njih
        zbog zločina koje su počinili."
Protiv proroka najamnika
5Ovako govori Jahve protiv proroka
        koji moj narod zavode:
    "Ako imaju zalogaj u zubima,
        proglašuju: 'Mir!'
    Ali protiv onoga koji im ništa ne
            stavlja u usta
        naviještaju sveti rat.6Zato ćete imati noć mjesto vaših
            viđenja
        i tminu mjesto proricanja.
    Zaći će sunce tim prorocima
        i dan će za njih pomrčati.7Tada će se posramiti vidovnjaci
        i zblaniti vračari.
    Svi će oni pokriti gubice,
        jer odgovora Božjeg neće biti.8Ali ja sam pun snage
        i duha Jahvina,
        pun pravde i jakosti
    da objavim Jakovu opačinu njegovu,
        Izraelu njegov grijeh.
Sion će propasti
9Čujte dakle ovo, glavari kuće
            Jakovljeve,
        suci doma Izraelova,
    vi kojima se pravda gadi
        te izvrćete sve što je ispravno!10Vi koji gradite Sion u krvi
        i Jeruzalem u zločinu!11Glavari njegovi sude prema mitu,
        svećenici njegovi poučavaju radi
            zarade,
        proroci njegovi bale za novac.
    A na Jahvu se oni pozivaju i govore:
        'Nije li Jahve u našoj sredini?
        Neće na nas zlo navaliti.'12Poradi vas i vaše krivnje
        Sion će biti polje preorano,
    Jeruzalem ruševina,
        a Goru Doma prekrit će šuma."
II. OBEĆANJA SIONU
Buduće kraljevstvo Jahvino na Sionu
Mih 4.
Dogodit će se na kraju dana:Gora Doma Jahvina
    bit će postavljena vrh svih gora,
        uzvišena iznad svih bregova.2K njoj će se stjecat svi narodi,
        nagrnut će mnoga plemena i reći:
    "Hajde, uziđimo na goru Jahvinu,
        u Dom Boga Jakovljeva!
    On će nas naučit' svojim putovima,
        i hodit ćemo stazama njegovim.
    Jer će sa Siona Zakon izaći,
        riječ Jahvina iz Jeruzalema."3On će upravljati mnogim
            pučanstvima
        i bit će sudac moćnim narodima.
    Svoje će mačeve prekovati u ralice,
        a svoja koplja u radne srpove.
    Narod na narod neće mača dizati
        niti će se više za rat vježbati.4Svaki će mirno živjeti pod lozom
            vinovom,
        pod smokvom svojom,
    i nitko ga neće plašiti.
        To rekoše usta Jahve nad
            Vojskama.5Jer svi narodi idu, svaki u ime boga
            svojega,
        a mi, mi idemo u imenu Jahve,
            Boga našega,
        uvijek i dovijeka.
Okupljanje raspršenog stada na Sionu
6"U onaj dan - riječ je Jahvina -
        sabrat ću hrome, okupiti raspršene
        i sve kojima sam zlo učinio.7Od hromih ću Ostatak učiniti,
        moćan narod od onih što su
            izgnani."
    Tada će Jahve nad njima kraljevati
        na gori Sionu
        od sada i dovijeka.8I ti Kulo stada,
        Ofele Kćeri sionske,
    opet će se tebi vratiti prijašnja vlast,
        kraljevstvo Kćeri jeruzalemske.
Opsada, izgnanstvo i oslobođenje Siona
9Zašto sada kukaš kuknjavom?
        Nema li kralja u tebi?
    Zar su savjetnici tvoji propali
        da te obuzimlju bolovi kao
            porodilju?10Savijaj se od boli i kriči,
            Kćeri sionska,
        kao žena koja porađa,
    jer ćeš sada iz grada izići
        i stanovati na polju.
    Do Babilona ti ćeš otići,
        ondje ćeš se osloboditi,
    ondje će te Jahve otkupiti
        iz šaka tvojih dušmana.
Narodi ovršeni na gumnu sionskom
11A sada se mnogi narodi
        protivu tebe sabraše.
    Oni govore: "Neka se obeščasti,
        neka se naše oči nasite Siona!"12Ali zamisli Jahvine oni ne znaju
        i ne razumiju namjere njegove:
        kao snoplje na gumnu on ih je
            sabrao.13Ustani! Ovrši žito, Kćeri sionska,
        jer ti pravim gvozden rog
        i mjedena kopita.
    I satrt ćeš mnoge narode;
        zavjetovat ćeš Jahvi blago njihovo
        i bogatstvo njihovo Gospodaru sve
            zemlje.
Nevolja i slava doma Davidova
14Utvrdi se sada, Tvrđavo!
        Opkoljeni smo i opsjednuti,
    palicom po licu udaraju
        Suca Izraelova.
Mih 5.
A ti, Betleheme Efrato,najmanji među kneževstvima
            Judinim,
    iz tebe će mi izaći
        onaj koji će vladati Izraelom;
    njegov je iskon od davnina,
        od vječnih vremena.2Zato će ih Jahve ostaviti
        dok ne rodi ona koja ima roditi.
    Tada će se Ostatak njegove braće
            vratiti
        djeci Izraelovoj.3On će se uspraviti,
        na pašu izvodit' svoje stado
    silom Jahvinom,
        veličanstvom imena Boga svojega.
    Oni će u miru živjeti,
        jer će on rasprostrijeti svoju vlast
        sve do krajeva zemaljskih.4On - on je mir!
    Ako Asirci provale u našu zemlju,
        ako stupe u naše dvore,
    podići ćemo na njih sedam pastira,
        osam narodnih knezova.5Zemlju asirsku oni će mačem
            opasti,
        zemlju Nimrodovu sabljama.
    I on će nas osloboditi od Asiraca
        ako provale u našu zemlju,
        ako stupe na naše tlo.
Budućnost Ostatka
6Tada će Ostatak Jakovljev,
        među brojnim narodima,
    biti kao rosa koja od Jahve dolazi,
        kao kapljice kiše na travi
    koja ne čeka na čovjeka
        niti iščekuje sina čovječjeg.7Tada će Ostatak Jakovljev,
        među brojnim narodima,
    biti kao lav među šumskim zvijerima,
        kao lavić među ovčjim stadima:
    svaki put kad prolazi,
        on gazi nogama, razdire,
        i nitko da od njega izbavi.8Tvoja ruka neka se podigne na
            protivnike,
        svi tvoji neprijatelji bit će zatrti!9"U onaj dan
            - riječ je Jahvina -
        potamanit ću sve tvoje konje,
        uništiti tvoja bojna kola;10razorit ću po tvojoj zemlji svako
            naselje,
        porušiti sve tvoje tvrde gradove.11Zatrt ću iz tvoje ruke bajanje,
        vračara više nećeš imati;12i zatrt ću u tebi
        sve kipove i stupove kamene.
    I ti se više nećeš klanjati
        pred djelom ruku svojih.13Iskorijenit ću ašere iz tebe
        i razorit ću tvoje gradove.14U gnjevu, u bijesu, izvršit ću osvetu
        na narodima koji nisu slušali."
III. SUĐENJE IZRAELU
PRIJEKORI I PRIJETNJE
Jahve sudi svom narodu
Mih 6.
Čujte, dakle, riječ koju govoriJahve:
    "Ustani! Povedi parnicu pred
            gorama,
        i neka bregovi čuju tvoj glas!"2Slušajte, gore, parnicu Jahvinu,
        čujte, temelji zemaljski,
    jer Jahve se parbi s narodom svojim,
        on se parniči s Izraelom:3"Narode moj, što sam ti učinio?
        Čime sam te zamorio? Odgovori mi.4Ja sam tebe izveo iz zemlje
            egipatske,
        izbavio te iz kuće ropstva;
    poslao sam pred tobom Mojsija,
        Arona i Mirjamu.5Narode moj, sjeti se sada:
        Što je bio naumio Balak, kralj
            moapski?
        Što je njemu odgovorio Bileam,
            sin Beorov?
    ...od Šitima do Gilgala,
        da poznaš pravedna djela Jahvina."6"S čime ću doći pred Jahvu,
        hoću li pasti ničice pred Bogom
            Svevišnjim?
    Hoću li doći preda nj sa žrtvom
            paljenicom,
        s teocima od jedne godine?7Hoće li mu biti mile tisuće ovnova,
        tisuće tisuća potoka ulja?
    Treba li prinijeti sina prvorođenog
            zbog svoga zločina,
        plod svoje utrobe zbog grijeha koji
            sam počinio?"8"Objavljeno ti je, čovječe, što je
            dobro,
        što Jahve traži od tebe:
    samo činiti pravicu,
        milosrđe ljubiti
        i smjerno sa svojim Bogom hoditi."
Protiv varalica u gradu
9Jahvin glas viče gradu:
        "Slušajte, vi plemenjaci
        i sabore gradski!10Zar mogu podnositi krivo stečeno
            blago
        i patvorenu efu prokletu?11Mogu li opravdati onoga
        koji se služi mjerom krivom,
        vrećom krivotvorenih utega?12Bogataši vaši puni su okrutnosti,
        stanovnici vaši laž govore,
        varljiv je jezik u njihovim ustima!13Zato sam te i ja počeo udarati,
        tamaniti zbog grijeha tvojih.14Jest ćeš, a nećeš se nasititi,
        gladan ćeš ostati;
    stavljat ćeš na stranu,
        a ništa nećeš sačuvati;
    ako što i sačuvaš,
        ja ću maču predati.15Sijat ćeš, ali nećeš žeti;
        tijestit ćeš maslinu,
            a ulja neće biti;
        gazit ćeš mošt,
            a vina nećeš piti.16Držiš se zakona Omrijevih
        i svih djela doma Ahabova,
        živiš po osnovama njihovim:
    učinit ću od tebe pustinju,
        od žitelja tvojih porugu,
        da nosite sramotu mnogih naroda."
Opća nepravda
Mih 7.
Teško meni! Postao samkao žetelac ljeti,
    kao trgač poslije jematve:
        nema bobice grožđa da je
            pozobljem,
        nema smokve ranke za kojom
            žudim!2Vjernici su iščezli iz zemlje:
        nijednog pravednika među
            ljudima!
    Svi vrebaju za krvoprolićem,
        svaki svome bratu mrežu
            postavlja.3Njihove ruke za zlo su sposobne:
        glavar traži dar,
    sudac sudi prema poklonu,
        velikaš po svome hiru odlučuje.4I najbolji među njima je kao trn,
        najpravedniji kao drača živica.
    Iskušenje njihovo danas sa
            Sjevera dolazi,
        dolazi ura strave njihove.5Ne pouzdavajte se u bližnjega,
        ne vjerujte u prijatelja;
    pred onom koja s tobom dijeli
            postelju
        pazi da usta ne otvoriš.6Jer sin svoga oca zlostavlja,
        kćerka na majku ustaje,
    snaha na svoju svekrvu,
        svakome je dušmanin njegov
            ukućanin.7A ja, prema Jahvi ja sam zagledan,
        čekam na Boga koji spasava,
        Bog moj mene će uslišati.
IV. NADE
Neprijatelji se rugaju Sionu
8Ne raduj se mome zlu, dušmanko
            moja,
        ako sam pao, ustat ću;
    ako boravim u tminama,
        Jahve je svjetlost moja.9Moram podnositi srdžbu Jahvinu,
        jer sam protiv njega sagriješio,
    sve dok on ne prosudi spor moj
        i izrekne pravdu;
    izvest će me na svjetlost,
        gledat ću pravednost njegovu.10Kada ga moja dušmanka ugleda,
        od stida će se pokriti
    ona koja mi je govorila:
        "Gdje je on, Jahve, tvoj Bog?"
    Moje će se oči naslađivati
        kad je ugledam:
    ona će biti zgažena
        kao blato na putu.
Proroštvo o obnovi Jeruzalema i proširenju granica
 11Dolazi dan
        kad će se sazidati tvoji bedemi!
    Toga dana
        nadaleko će se prostirati tvoje
            granice!12Toga dana dolazit će k tebi
        od zemlje asirske do Egipta,
    od Tira do Rijeke, od mora do mora,
        od gore do gore.13Zemlja će postat' pustinja
        zbog stanovnika svojih, zbog djela
            njihovih.
Molitva protiv naroda
14Pasi svoj narod svojom palicom,
        stado svoje baštine,
    koje osamljeno živi u šikarju,
        usred plodnih voćnjaka.
    Neka pase u Bašanu i Gileadu,
        kao u davne dane!15Kao u dane kad si izašao iz Egipta,
        pokaži nam čudesa!16Narodi će ih vidjeti
        i bit će posramljeni
        uza svu silu svoju;
    stavit će ruku na usta
        i uši će im oglušiti.17Lizat će prašinu kao zmija,
        kao gmazovi koji gmižu po zemlji.
    Izići će dršćući iz svojih jazbina,
        prestravljeni i ustrašeni pred
            tobom.
Vapaj za oproštenjem
8Tko je Bog kao ti
        koji prašta krivnju,
        koji grijeh oprašta
    i prelazi preko prekršaja
        Ostatka baštine svoje,
    koji ne ustraje dovijeka u svome
            gnjevu,
        nego uživa u pomilovanju?19Još jednom, imaj milosti za nas!
        Satri naše opačine,
    baci na dno mora
        sve grijehe naše!20Udijeli Jakovu vjernost svoju,
        dobrotu svoju Abrahamu,
    kako si se zakleo ocima našim
        od dana iskonskih.
Nahum (Nah.)
Nah 1.
Proročanstvo nad Ninivom.Knjiga viđenja Nahuma Elkošanina.
PROSLOV
Jahvina srdžba
2Jahve je Bog ljubomoran i osvetnik!
        Jahve se osvećuje, gospodar srdžbe!
    Jahve se osvećuje svojim
            protivnicima,
        ustrajan u gnjevu na neprijatelje.3Jahve je spor u gnjevu, ali silan
            u moći.
        Ne, Jahve neće pustiti krivca
            nekažnjena.
    U vihoru i oluji put je njegov,
        oblaci su prašina koju podižu
            njegovi koraci.4Prijeti moru i isušuje ga,
        presušuje sve rijeke.
    ...Bašan i Karmel uvenuli su,
        povenuli su pupoljci Libana!5Pred njim se gore potresaju,
        bregovi se ljuljaju,
    zemlja se pod njim provaljuje,
        krug zemaljski i sve što na njem
            stanuje.6Tko može izdržati pred bijesom
            njegovim?
        Tko će odoljeti pred gnjevnom
            srdžbom njegovom?
    Jarost se njegova kao vatra izlijeva
        i litice se pred njim kidaju.7Jahve je dobar onima koji se u
            njeg' uzdaju,
        on je okrilje u dan nevolje,
    poznaje one koji se njemu utječu8    kada potopne vode poplave.
    Uništit će one koji se protiv njega
            podižu,
        progonit će svoje dušmane u
            najmrkliji mrak.
Proročke opomene:
Judeji
9Što vi snujete protiv Jahve?
    On uništava do kraja;
        nevolja se neće dva puta podići.10Kao trnovita šikara i kao pijanci na
            pijanki,
        k'o suha slama bit će potpuno
            smlavljeni.
Asiriji
11Iz tebe je potekao
        onaj koji snuje zlo protiv Jahve,
        savjetnik Belijala.
Judeji
12Jahve ovako govori:
    "Neka su spremni, neka mnogobrojni,
        bit će pokošeni, uništeni.
    Ako sam te ponizio,
        neću te odsada ponižavati.13A sada, razbit ću jaram koji te steže,
        raskidat ću tvoje okove."
Kralju Ninive
14Protiv tebe Jahve naređuje:
        "Neće više biti roda tvoga imena,
    iz hrama tvojih bogova istrijebit ću
        likove rezane i livene,
        a od tvog groba ruglo ću učiniti."
Judeji
Nah 2.
Gledajte, preko gora hrli glasnik,on naviješta: "Spasenje!"
    Svetkuj svoje blagdane, Judo,
        ispuni svoje zavjete,
    jer Belijal više neće prolaziti po tebi,
        on je sasvim zatrt.3Da, Jahve će obnoviti vinograd
            Jakovljev
        i vinograd Izraelov.
    Pljačkaši ih opljačkali,
        mladice im potrli.
PROPAST NINIVE
Napad
2Protiv tebe dolazi rušitelj.
        Postavi stražu na bedeme,
    gledaj na put, opaši bedra,
        saberi sve svoje snage.4Štitovi njegovih junaka crvene se,
        njegovi su ratnici u grimizu;
    ognjem blista čelik na njihovim
            bojnim kolima
        kad krenu u boj;
        konji im se propinju.5Po ulicama bjesne bojna kola,
        lete preko trgova;
    na pogled su baklje goruće;
        kao munje, samo sijevaju.6Pozivaju se borci odabrani,
        bacaju se u rovove,
    hrle brzo na bedeme,
        već je zaklon postavljen.7Vrata koja gledaju na Rijeku
            otvaraju se,
        strava je u palači.8Podižu, u izgnanstvo odvode
            Gospodaricu,
        robinjice njene cvile,
    tuguju kao golubice,
        u prsa se udaraju.9Niniva je nabujalo jezero,
        oni bježe pred vodom njezinom.
    "Zaustavite se, stanite!"
        Ali se nitko ne okreće.10"Grabite srebro! Grabite zlato!"
        Blagu kraja nema,
        obilje dragocjenosti!11Pljačkanje, haranje, razaranje!
        Srce zamire, koljena klecaju,
    u bedrima drhtavica,
        svima su lica poblijedjela.
Prijetnje lavu asirskom
12Gdje je skrovište lavovima
        i log lavićima?
    Kad je lav izlazio, lavica je ostajala
        i lavovi mališani;
        plašio ih nitko nije.13Lav je grabio za svoje laviće,
        davio je za svoje lavice;
    svoje spilje punio je plijenom,
        svoja skrovišta lovinom.14"Evo me! Tebi!" -
        riječ je Jahve nad Vojskama.
    "Pretvorit ću u dim tvoja bojna kola,
        mač će poklati tvoje laviće.
    Istrijebit ću sa zemlje tvoja
            pljačkanja,
        i neće se više čuti povik tvojih
            glasnika."
Prijetnje Ninivi
Nah 3.
Teško gradu krvničkom,pun je laži,
    prepun grabeža,
        s pljačkanjem on ne prestaje!2Slušajte! Pucaju bičem!
        Slušajte! Štropot točkova!
    Konji upropanj,
        kola poskakuju.3Konjanici u stremenu,
        mačevi sjaju,
        koplja sijevaju ...
    gomile ranjenih,
        snopovi mrtvih,
    trupla unedogled,
        svuda se o truplo spotiče!4Eto plaće za razvrat bludnice,
        ljupke ljubaznice, vješte čarobnice
    koja je zavodila narode svojim
            razvratom
        i plemena svojim čaranjima.5"Evo me! Tebi!" -
        riječ je Jahve nad Vojskama.
    "Na tvoje lice podignut ću skute
            tvoje haljine,
    tvoju golotinju pokazat ću narodima,
        tvoju sramotu kraljevstvima.6Bacit ću na tebe smeće,
        osramotit ću te,
        izložiti na stup sramote.7Svaki koji te vidi,
        bježat će od tebe. Reći će:
    'Niniva! Kakva razvalina!'
        Tko je može požaliti?
        Gdje joj naći tješitelje?"
Primjer Tebe
8Jesi li tvrđa od Tebe Amonove
        koja sjedi na rukavima Rijeke?
    Njezino predziđe bilo je more,
        njezini bedemi bile su vode.9Njezina snaga bila je Etiopija,
        Egipat; nije imala granica.
        Narodi Puta i Libije bili su joj
            pomoćnici.10A i ona je otišla u progonstvo,
        morala je ići u sužanjstvo;
    njezina nejaka djeca bila su
            razmrskana
        po svim raskršćima;
    za ugledne ljude njezine bacali su
            ždrijeb,
        svi njezini velikani okovani su
            lancima.11Tako ćeš i ti biti slomljena,
        bit ćeš svladana;
    tako ćeš i ti morati tražiti
        utočište pred dušmaninom.
Niniva se uzalud sprema na obranu
12Tvoje utvrde sve su kao smokvino
            stablo
        s urodom mladih smokava;
    kad se potrese stablo, smokve padaju
        u usta svakome koji ih želi jesti.13Gledaj svoj narod:
        sve je žensko u domu tvome;
    vrata tvoje zemlje
        širom se otvaraju neprijatelju;
        oganj je sažgao tvoje prijevornice.14Nacrpi vode za opsadu,
        utvrdi svoje bedeme,
    gnječi blato, gazi ilovaču,
        uzmi kalup za opeku.15A ipak će te oganj sažeći
        i mač potamaniti.
Skakavci
    Namnoži se kao kukci,
        namnoži se kao skakavci;16aumnoži svoje trgovce da ih bude
        više nego zvijezda na nebu,17atvoje posade neka bude kao
            skakavaca,
        a tvojih pisara kao kobilica.
    Borave po zidovima
        kad je hladan dan.
    Sunce grane:<16b>    kukci razvijaju krilašca i lete,<17b>    i odlaze tko zna kamo.
Naricaljka
18Jao! Kako su zaspali tvoji pastiri,
        kralju asirski?
    Tvoji izabrani vojnici drijemaju,
        narod se tvoj raspršio po gorama,
        nitko ga više ne može sakupiti.19Tvojoj rani nema lijeka!
        Neizlječiva je tvoja ozljeda.
    Svi koji to saznaju
        plješću tvojoj razvalini.
    Tko nije bez sanka i prestanka
        osjećao na sebi tvoju okrutnost?
Habakuk (Hab.)
Hab 1.
Proroštvo koje vidje prorok Habakuk.
I. RAZGOVOR IZMEĐU PROROKA I BOGA
Prva prorokova tužbalica:
Pravo je izopačeno
 2Dokle ću, Jahve, zapomagati,
        a da ti ne čuješ?
    Vikati k tebi "Nasilje!"
        a da ti ne spasiš?3Zašto mi nepravdu iznosiš pred oči,
        zašto gledaš ugnjetavanje?
    Pljačka je i nasilje preda mnom.
        Raspra je, razmirica bjesni!4Zakon je izgubio snagu,
        a pravda se ni načas ne pomalja.
    Da, zlikovac progoni pravednika,
        pravo je stoga izopačeno.
Prvo proroštvo:
Kaldejci - bič Božji
 5Obazrite se na narode, pogledajte,
        čudite se, zapanjite!
    Jer u vaše dane činim djelo
        u koje ne biste vjerovali
        da vam ga tko ispriča.6Da! Evo dižem Kaldejce,
        narod divlji i naprasit
    što nadire širom zemlje
        da obitavališta otme tuđa.7On je strašan i jezovit,
        od njega samog izlazi njegovo
            pravo i njegov ponos.8Konji su mu brži od leoparda,
        hitriji od vukova uvečer;
    jahači mu poskakuju, stižu izdaleka,
        ustremljeni k'o orlovi da plijen
            proždru.9Svi će doći rad' grabeža,
        lica im žegu k'o istočni vjetar,
        grabe roblje kao pijesak!10Taj se narod kraljevima ruga,
        podsmjehuje knezovima,
    poigrava se svim utvrdama,
        nasipa zemlju i zauzima ih.11Tad se k'o vjetar okrenu i ode,
        zlikovac komu je snaga bog
            postala.
Druga prorokova tužbalica:
Utjerivanja tlačiteljska
 12Nisi li od davnih vremena, Jahve,
        Bože moj, Sveče moj?
        Ti koji ne umireš!
    Ti si, Jahve podigao ovaj narod radi
            pravde,
        postavio ga, Stijeno, da kažnjava.13Prečiste su tvoje oči da bi zloću
            gledale.
        Ti ne možeš motriti tlačenja.
    Zašto gledaš vjerolomce,
        šutiš kad zlikovac ništi pravednijeg
            od sebe?14Postupaš s ljudima k'o s morskim
            ribama,
        k'o s gmazovima što nemaju
            gospodara!15On ih sve lovi na udicu,
        izvlači ih mrežom,
    pređom ih skuplja
        i tako se raduje i likuje.16Stog žrtvuje mreži svojoj,
        pali tamjan svojoj pređi
    jer mu pribavljaju zalogaj slastan,
        hranu pretilu.17Valja li, dakle, da neprestano
            poteže mač
        i kolje narod nemilice?
Drugo proroštvo:
Pravednik će živjeti od vjere
Hab 2.
Stat ću na stražu svoju,postavit se na bedem,
    paziti što će mi reći,
        kako odgovorit na moje tužbe.2Tada Jahve odgovori i reče:
    "Zapiši viđenje,
        ureži ga na pločice,
        da ga čitač lako čita."3Jer ovo je viđenje samo za svoje
            vrijeme:
        ispunjenju teži, ne vara;
    ako stiže polako, čekaj,
        jer odista će doći i neće zakasniti!4Gle: propada onaj čija duša nije
            pravedna,
        a pravednik živi od svoje vjere.
II. PROKLETSTVA PROTIV TLAČITELJA
Proslov
5Bogatstvo je odista podmuklo!
        Ohol je i ne može počinuti
    tko ždrijelo razvaljuje k'o Podzemlje,
        tko je kao smrt nezasitan,
    tko sabire za se sve narode,
        tko kupi za se sva plemena!6Zar mu se neće svi podrugivati,
        rugalicu i zagonetku spjevat'
            protiv njega?
    Reći će:
Peterostruki jao
    Jao onom tko množi što nije njegovo
        (a dokle će?)
        i opterećuje se zalogama!7Neće li naglo ustat' vjerovnici tvoji,
        neće li se probuditi ljuti tvoji
            tlačitelji?
        Tada ćeš im plijen biti!8Jer si opljačkao mnoge narode,
        sav ostatak naroda opljačkat će
            tebe,
    jer si prolio krv ljudsku,
        poharao zemlju,
        grad i sve mu žitelje.9Jao onom tko otimačinu zgrće
        nepravednu kući svojoj,
    da visoko svije gnijezdo svoje
        i otkloni ruku zla!10Nanese sramotu kući svojoj:
        zatirući mnoga plemena,
        griješiš protiv sebe.11Jer iz samih zidova kamen kriči,
        a krovna mu greda odgovara.12Jao onom tko grad diže krvlju
        i tvrđavu zasnuje na nepravdi!13Nije li to, gle, od Jahve nad
            Vojskama
        da se narodi za oganj trude,
        puci nizašto muče?14Jer će se zemlja napuniti znanja
            o slavi Jahvinoj
        kao što vode prekrivaju more.15Jao onom tko bližnjeg navodi na
            piće,
        ulijeva otrov dok on pije
        da bi promatrao njegovu nagost!16Ti si pijan od sramote, ne od slave!
        Pij samo i pokazuj kapicu.
    Dolazi ti pehar iz desnice Jahvine
        i sramota na slavu tvoju!17Nasilje nad Libanonom tebe će
            prestraviti,
        pokolj zvijeri,
    jer si ljudsku krv prolio,
        poharao zemlju,
        grad i njegove žitelje.19Jao onom tko komadu drva kaže:
            "Probudi se!"
        Kamenu nijemom: "Preni se!"
        On da prorokuje?
    Optočen može biti i zlatom i
            srebrom,
        ali nikakva daha životnog nema
            u njemu.18Čemu koristi tesan lik da ga
            umjetnik teše?
        Čemu lijevan lik, lažno proroštvo,
    da se tvorac njegov u nj pouzdaje
        oblikujuć' nijeme kipove?20Ali je Jahve u svojem svetom Hramu:
        nek' zemlja sva zašuti pred njime!
III. VAPAJ JAHVI ZA POMOĆ
Hab 3.
Molitva. Od proroka Habakuka.Na način tužbalice.2Jahve, čuo sam za slavu tvoju,
        Jahve, tvoje mi djelo ulijeva jezu!
    Ponovi ga u naše vrijeme!
        Otkrij ga u naše vrijeme!
        U gnjevu se svojem smilovanja
            sjeti!3Bog stiže iz Temana,
        a Svetac s planine Parana!
    Veličanstvo njegovo zastire nebesa,
        zemlja mu je puna slave.4Sjaj mu je k'o svjetlost,
        zrake sijevaju iz njegovih ruku,
        ondje mu se krije sila.5Kuga pred njim ide,
        groznica ga sustopice prati.6On stane, i zemlja se trese,
        on pogleda, i dršću narodi.
    Tad se raspadoše vječne planine,
        bregovi stari propadoše,
        njegove su staze od vječnosti.7Prestrašene vidjeh kušanske šatore,
        čadore što dršću u zemlji
            midjanskoj.8Jahve, planu li tvoj gnjev na rijeke
        ili jarost tvoja na more
    te jezdiš na svojim konjima,
        na pobjedničkim bojnim kolima?9Otkrivaš svoj luk
        i otrovnim ga strijelama sitiš.
    Bujicama rasijecaš tlo,10    planine dršću kad te vide,
    navaljuje oblaka prolom,
        bezdan diže svoj glas.11Sunce uvis diže ruke,
        mjesec u obitavalištu svojem
            popostaje,
    pred blijeskom tvojih strijela,
        pred blistavim sjajem koplja
            tvoga.12Jarosno po zemlji koračaš,
        srdito gaziš narode.13Iziđe da spasiš narod svoj,
        da spasiš svog pomazanika;
    sori vrh kuće bezbožnikove,
        ogoli joj temelje do stijene.14Kopljima si izbo vođu ratnika
            njegovih,
        koji navališe da nas s radošću
            satru,
        kao da će potajice proždrijet'
            ubogoga.15Gaziš po moru s konjima svojim,
        po pučini silnih voda!16Čuo sam! Sva se moja utroba trese,
        podrhtavaju mi usne na taj zvuk,
    trulež prodire u kosti moje,
        noge klecaju poda mnom.
    Počinut ću kada dan tjeskobni
        svane narodu što nas sad napada.17Jer smokvino drvo neće više cvasti
        niti će na lozi biti ploda,
    maslina će uskratiti rod,
        polja neće donijeti hrane,
    ovaca će nestati iz tora,
        u oborima neće biti ni goveda.18Ali ja ću se radovati u Jahvi
        i kliktat ću u Bogu, svojem
            Spasitelju.19Jahve, moj Gospod, moja je snaga,
        on mi daje noge poput košutinih
        i vodi me na visine.
    Zborovođi. Na žičanim glazbalima.
Sefanija (Sef.)
Uvod
Sef 1.
Riječ Jahvina upućena Sefaniji, sinu Kušija, sina Gedalijina, sina Amarjina, sina Ezekijina, u vrijeme Jošije, sina Amonova, kralja judejskoga.
I. DAN JAHVIN U JUDI
Svemirski događaji
2"Da, sve ću zbrisati s lica zemlje" -
        riječ je Jahvina!3"Izbrisat ću ljude i zvijeri,
        ptice nebeske i ribe morske,
    učinit ću da padnu bezbožnici,
        istrijebit ću ljude s lica zemlje" -
        riječ je Jahvina!
Protiv štovanja stranih bogova
4"Podignut ću ruku na Judu
        i na sve stanovnike Jeruzalema
    i istrijebit ću iz ovoga mjesta
        ostatak Baalov,
        ime služitelja idolskih sa
            svećenicima njegovim;5one koji se klanjaju na krovovima
        vojsci nebeskoj,
    one koji se klanjaju pred Jahvom
        a zaklinju se Milkomom;6one koji su se odmetnuli od Jahve,
        koji ne traže Jahvu
        i nimalo za nj ne mare."7Tišina pred Jahvom Gospodom,
        jer je dan Jahvin blizu!
    Da, Jahve je prigotovio žrtvu,
        posvetio je svoje uzvanike.
Protiv dvorskih dostojanstvenika
8"U dan žrtve Jahvine,
        kaznit ću knezove,
        sinove kraljeve,
    i sve koji se oblače
        na način tuđinski.9Kaznit ću u taj dan
        sve koji preko praga poskakuju,
    koji Dom Gospodara svojega pune
        nasiljem i prijevarom."
Protiv jeruzalemskih trgovaca
10"U onaj dan" - riječ je Jahvina -
        "vapaj će se podići od Ribljih
            vrata,
    urlici iz novog dijela grada,
        silna lomljavina sa brežuljaka.11Kukajte, stanovnici makteški,
        jer je satrt sav narod kanaanski,
        zbrisani su svi mjerači srebra.
Protiv nevjernika
12I u to vrijeme
        pretražit ću Jeruzalem sa
            zubljama
    i pohodit ću kaznom ljude
        koji miruju na svojoj vinskoj
            droždini
    i u svom srcu govore:
        'Jahve ne može učiniti
        ni dobro ni zlo.'"13Blago njihovo bit će prepušteno
            pljački,
        njihove kuće pustošenju.
    Oni su gradili kuće -
        neće u njima stanovati;
    sadili su vinograde -
        iz njih vina neće piti.
Dan Jahvin
14Blizu je dan Jahvin, veliki!
        Blizu je i žurno dolazi!
    Gorak je glas dana Jahvina:
        tada će i junak zajaukati.15Dan gnjeva, onaj dan!
        Dan tjeskobe i nevolje!
    Dan užasa i pustošenja!
        Dan pomrčine i naoblake!
        Dan tmina i magluština!16Dan trubljavine i bojne vike
        na gradove utvrđene
        i na visoka kruništa.17"Prepustit ću ljude nevoljama
        i vrludat će kao slijepci
        (jer su protiv Jahve sagriješili),
    krv će se njihova prosuti kao
            prašina,
        njihova trupla bit će bačena kao
            smeće.18Ni njihovo srebro ni njihovo zlato
        neće ih spasiti."
    U dan gnjeva Jahvina
        oganj njegove revnosti
        svu će zemlju sažeći.
    Jer on će uništiti, zatrti
        sve stanovnike zemlje.
Poziv na obraćenje
Sef 2.
Saberite se, skupite,narode bestidni2prije nego budete izgnani
        kao pljeva koja se u dan rasprši,
    prije nego stigne na vas
        plamen i gnjev Jahvin,
    prije nego stigne na vas
        dan gnjeva Jahvina.3Tražite Jahvu,
        svi skromni na zemlji,
        svi koji izvršavate odredbe
            njegove!
    Tražite pravdu,
        tražite poniznost:
    vi ćete možda biti zaštićeni
        u dan gnjeva Jahvina.
II. PROTIV NARODA
Neprijatelj na zapadu: Filistejci
4Da, Gaza će postati pustinja,
        Aškelon pustoš.
    Ašdod u puklo podne bit će izgnan,
        Ekron iz temelja iščupan.5Teško stanovnicima obale morske,
        narodu kretskome!
    Evo riječi Jahvine protivu vas:
        "Ja ću te poniziti, zemljo
            Filistejaca,
    uništit ću te,
        istrijebit ću sve tvoje stanovnike!6I postat ćeš ispaša,
        pasište pastirsko
        i ograda za stado."7I taj kraj pripast će u dio
        Ostatku doma Judina;
    tu će oni izvoditi blago na pašu;
        uvečer se odmarati u kućama
            aškelonskim,
    jer će ih pohoditi Jahve, Bog njihov,
        i on će promijeniti sudbinu
            njihovu.
Neprijatelj na istoku: Moab i Amon
8Čuo sam uvredu Moabovu
        i podrugivanja sinova Amonovih
    kad su vrijeđali moj narod
        i ponosili se zemljištem svojim.9"Zato, života mi moga!" -
        riječ je Jahve nad Vojskama,
        Boga Izraelova:
    "Moab će postati kao Sodoma
        i sinovi Amonovi kao Gomora:
    polje obraslo koprivom, hrpa soli
        pustoš dovijeka.
    Ostatak moga naroda oplijenit će ih,
        preostatak moga naroda zaposjest
            će ih."10To će biti cijena za njihovu oholost
        jer su se uznosili i rugali
        narodu Jahve nad Vojskama.11Za njih će Jahve biti strašan:
        kad uništi sve bogove zemaljske,
    pred njim će se pokloniti
        - svaki na svojoj zemlji -
        svi otoci naroda.
Neprijatelj na jugu: Etiopija
12I vi, Etiopljani:
        "Vi ćete biti probijeni mojim
            mačem."
Neprijatelj na sjeveru: Asirija
13Zatim će svoju ruku dići protiv
            Sjevera
        i razrušit će zemlju asirsku,
    od Ninive će pustoš učiniti,
        suhu pustoš kao pustinja.14Usred nje će stado ležati,
        zvijeri svakojake;
    čaplje i pelikani
        počivat će noću na glavicama
            stupova,
    sova će hukati na prozoru,
        gavran graktati na pragu.15To li je veseli grad
        koji je stolovao u miru,
    koji je u svom srcu govorio:
        "Ja, i jedino ja!"
    Gledaj! Postade razvalina,
        brlog zvjerinji!
    Svi koji pokraj njega prolaze
        zvižde i mašu rukama.
III. PROTIV JERUZALEMA
Protiv upravljača naroda
Sef 3.
Teško nepokornom, okaljanom,nasilničkom gradu!2On nikada nije čuo poziva,
        nikada nije prihvatio pouku;
    Jahvi on se nikada nije povjerio;
        svome Bogu nije se nikada
            približio.3Njegovi su knezovi usred njega -
        lavovi koji riču;
    njegovi su suci - vuci večernji
        koji do jutra nisu kosti glodali;4proroci su njegovi - razmetljivci,
        puki lažljivci,
    svećenici njegovi skvrne Svetište,
        krše Zakon.5Usred njega, Jahve je pravedan -
        on ne čini nepravde;
    svako jutro iznosi svoju pravicu,
        u praskozorje ne izostaje;
        ali bezbožnik srama ne poznaje.
Neka se nauče od naroda
6"Uništio sam narode,
        razorena su kruništa kula njihovih,
    poharao sam njihove ulice:
        nema više prolaznika!
    Razoreni su njihovi gradovi:
        nema ljudi, nema stanovnika!7Govorio sam:
        'Ti ćeš se mene ipak bojati,
        prigrlit ćeš pouku;
    u njihovim očima ne mogu nestati
        toliki moji pohodi.'
    Ali ne!
        - oni su žurno pokvarili
        sva djela svoja.8Zato mene čekajte
            - riječ je Jahvina -
        do dana kad ustanem kao tužilac;
    jer ja sam odredio da se sakupe
            narodi,
        da se saberu kraljevstva,
    da na vas gnjev svoj izlijem,
        svu gorčinu svoje srdžbe:
    u vatri moje ljubomore
        bit će sva zemlja sažgana.
IV. OBEĆANJA
Obraćenje pogana
9Dat ću narodima čiste usne,
        da svi mogu zazivati ime Jahvino
        i služiti mu jednodušno.10S druge obale rijeka etiopskih
        prinosit će mi žrtvene darove
        moji štovaoci.
Skromni Ostatak Izraela
11U onaj dan
        nećeš se sramiti svih svojih
            nedjela
        koja si protiv mene počinio,
    jer ću ukloniti iz tebe
        tvoje ohole hvalisavce;
    i nećeš se više šepiriti
        na Svetoj gori mojoj,12jer ću pustiti da u tebi opstane
        samo skroman i čedan narod,
    i u imenu Jahvinu tražit će okrilje13    Ostatak Izraelov.
    Oni neće više činiti nepravdu,
        neće više govoriti laži;
    u njihovim ustima neće se više naći
        jezik prijevarni.
    Moći će pasti i odmarati se,
        i nitko im neće smetati."
Psalam o radosti Siona
14Klikći od radosti, Kćeri sionska,
        viči od veselja, Izraele!
    Veseli se i raduj se iz sveg srca,
        Kćeri jeruzalemska!15Jahve te riješio tvoje osude,
        neprijatelje tvoje uklonio!
    Jahve, kralj Izraelov, u sredini je
            tvojoj!
        Ne boj se više zla!16U onaj dan
        reći će se Jeruzalemu:
    "Ne boj se, Sione!
        Neka ti ne klonu ruke!17Jahve, Bog tvoj, u sredini je tvojoj,
        silni spasitelj!
    On će se radovati tebi pun veselja,
        obnovit će ti svoju ljubav,
    kliktat će nad tobom radosno18    kao u dan svečani.
    Odvratio sam od tebe nevolju
        da na sebi više ne nosiš sramotu.19Evo svladavam
        sve tvoje tlačitelje.
    U ono vrijeme
        izbavit ću sve hrome,
        sabrat ću prognane,
    pribavit im hvalu i diku
        po svoj zemlji
        gdje ih sramota bijaše dopala.20U ono vrijeme ja ću vas dovesti,
        u ono vrijeme ja ću vas sabrati!
    Tada ću vam dati hvalu i diku
        među narodima zemlje,
    kad okrenem vašu sudbinu
        pred vašim očima" -
        govori Jahve.
Hagaj (Hag.)
Obnova Hrama
Hag 1.
Druge godine kralja Darija, šestoga mjeseca, prvoga dana u mjesecu, dođe riječ Jahvina preko proroka Hagaja Zerubabelu, sinu Šealtielovu, namjesniku judejskom, i Jošui, sinu Josadakovu, velikom svećeniku: 2"Ovako govori Jahve nad Vojskama. Narod ovaj govori: 'Nije još došlo vrijeme da se opet sazda Dom Jahvin!' 3Zato je došla riječ Jahvina preko proroka Hagaja: 4A vama je vrijeme da stanujete u pokrivenim kućama, dok je ovaj Dom razvaljen. 5I zato, ovako sada govori Jahve nad Vojskama:
    Razmotrite svoje putove!6Sijete mnogo, malo dovozite;
    jedete, a niste siti;
    pijete, a napojit' se ne možete;
    odijevate se, a nije vam toplo.
    Poslenik zarađuje plaću,
    a stavlja je u prodrt tobolac!"7Ovako govori Jahve nad
            Vojskama:
    "Razmotrite svoje putove!8Idite na goru, dovezite drva
    i podignite opet Dom;
    bit će mi to milo i proslavit ću se" -
            govori Jahve.9"Nadaste se obilju, a gle, malo je;
    što dovezete kući, ja otpuhnem.
    A zašto?" - riječ je Jahve nad
            Vojskama.
    "Zato što je Dom moj razvaljen,
    dok se svaki od vas brine za dom
            svoj.10Stog' je nebo uskratilo rosu,
    a zemlja uskratila usjeve.11Ja dozvah sušu
    na zemlju i gore, na žito i vino,
    na ulje i na sve što zemlja rađa,
    na ljude i stoku
    i na svaki trudno stečen plod."
    12A Zerubabel, sin Šealtielov, i Jošua, sin Josadakov, veliki svećenik, i sav ostali narod poslušaše glas Jahve, Boga svojega, i riječi proroka Hagaja u onome radi čega ga Jahve njima posla: i narod se poboja Jahve.
    13Tada Hagaj, glasnik Jahvin, po Jahvinu nalogu ovako reče narodu: "Ja sam s vama" - riječ je Jahvina. - 14Jahve probudi duh Zerubabelu, sinu Šealtielovu, namjesniku judejskom, i duh Jošui, sinu Josadakovu, velikom svećeniku, i duh svemu ostalom narodu te oni dođoše i prionuše na posao u Domu Jahve nad Vojskama, Boga svojega. 15Bijaše to dvadeset i četvrtoga dana šestog mjeseca.
Slava Hrama
Hag 2.
Druge godine kralja Darija, sedmoga mjeseca, dvadeset i prvoga dana u mjesecu, dođe riječ Jahvina preko proroka Hagaja: 2"Reci ovako Zerubabelu, sinu Šealtielovu, namjesniku judejskom, i Jošui, sinu Josadakovu, velikom svećeniku, i ostalom narodu:3'Ima li još koga među vama
    koji vidje ovaj Dom
    u njegovoj staroj slavi?
    A kakva ga sada vi vidite?
    Prema onome, nije li to k'o ništa
            u vašim očima?4Budi, dakle, junak, Zerubabele -
    riječ je Jahvina -
    budi junak, Jošua, sine Josadakov,
    veliki svećeniče!
    Budi junak, narode sve zemlje -
    riječ je Jahvina.
    Na posao! Jer, ja sam s vama! -
    riječ je Jahve nad Vojskama!5Po obećanju što ga vama dadoh
    kad izađoste iz Egipta,
    duh moj posred vas ostaje.
    Ne bojte se!'6Jer ovako govori Jahve nad
            Vojskama:
    'Zamalo, i ja ću potresti
    nebesa i zemlju,
    i more i kopno.7Potrest ću sve narode
    da dođe blago svih naroda,
    i slavom ću napunit ovaj Dom' -
    kaže Jahve nad Vojskama.8'Moje je zlato, moje je srebro' -
    riječ je Jahve nad Vojskama.9'Slava ovoga drugog Doma
    bit će veća nego prvoga' -
    riječ je Jahve nad Vojskama.
    'I na ovom ću mjestu dati mir' -
    riječ je Jahve nad Vojskama."
Savjetovanje sa svećenicima
    10Dvadeset i četvrtoga dana devetoga mjeseca, druge godine kralja Darija, dođe riječ Jahvina preko proroka Hagaja: 11Ovako govori Jahve nad Vojskama. "Pitaj svećenike što kaže Zakon i reci: 12'Kad bi tko u skutu svoje haljine nosio posvećeno meso, ili bi se skutom dotakao kruha, jela, vina, ulja ili kakve god hrane, bi li to postalo sveto?'" Svećenici odgovoriše: "Ne!" 13Hagaj dalje upita: "Kad bi netko koji se onečistio dodirnuvši mrtvaca dotakao nešto od onoga, bi li to postalo nečisto?" Svećenici odgovoriše: "Bilo bi nečisto." 14Onda Hagaj ovako reče:
    "Takav je i ovaj puk,
    takav je ovaj narod preda mnom
    - riječ je Jahvina -
    takvo je svako djelo ruku njihovih,
    i sve što ovdje prinose: sve je
            nečisto!"
Obećanje žetve
15"A sada, promislite u srcu,
    od današnjega dana unapredak:
    Prije negoli se poče stavljati
    kamen na kamen u Jahvinu Svetištu,16kakvi ono bijaste?
    Dolažaste hrpi od dvadeset mjerica,
    a bješe ih samo deset!
    Dolažaste kaci da zahvatite pedeset
            mjerica,
    a bješe ih samo dvadeset!17Udarao sam snijeću,
    medljikom i gradom
    svako djelo vaših ruku, ali nikoga
            nema k meni" -
    riječ je Jahvina.18"Stoga dobro pripazite od današnjeg
            dana unapredak -
    od dvadeset i četvrtoga dana
            devetoga mjeseca,
    kad se stao graditi Hram Jahvin,
    pripazite dobro19ima li još žita u žitnici?
    Ni vinova loza ni smokva,
    ni mogranj ni maslina nisu rađali!
    Al' od ovog dana ja ću blagosloviti."
Obećanje Zerubabelu
    20Dvadeset i četvrtoga dana istoga mjeseca dođe riječ Jahvina Hagaju drugi put: 21"Reci ovako Zerubabelu, namjesniku judejskom:
    'Ja ću potresti nebesa i zemlju!22Oborit ću prijestolja kraljevstvima
    i uništit ću moć kraljevima naroda.
    Prevrnut ću bojna kola i one na
            njima,
    konji i konjanici njihovi bit će
            oboreni,
    past će od mača brata svojega.'"23"Toga dana" - riječ je Jahve nad
            Vojskama -
    "uzet ću te, Zerubabele, sine
            Šealtielov,
    slugo moja" - riječ je Jahvina -
    "i stavit ću te kao pečatnjak,
    jer tebe izabrah" - riječ je Jahve
            nad Vojskama.
Zaharija (Zah.)
PRVI DIO
Jahve potiče na obraćenje
Zah 1.
Osmoga mjeseca druge godine Darijeve dođe riječ Jahvina proroku Zahariji, sinu Berekjinu, sinu Idonovu. 2"Jahve se teško razgnjevio na oce vaše! 3Zatim im reci: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama: Vratite se meni, i ja ću se vratiti vama' - riječ je Jahve nad Vojskama. 4'Ne budite poput svojih otaca koje su pozivali negdašnji proroci.' Ovako govori Jahve nad Vojskama: 'Vratite se sa zlih putova svojih i od zlih djela. Ali oni nisu slušali ni pazili na mene' - govori Jahve. 5Gdje su sad oci vaši? Zar će dovijeka živjeti proroci? 6Ali moje riječi i odredbe, koje sam naložio slugama svojim prorocima, nisu li stigle vaše oce? Oni se obratiše i priznaše: 'Jahve nad Vojskama učinio je s nama kako bijaše namislio učiniti prema našim putovima i našim djelima.'"
Prvo viđenje: Konjanici
    7Dvadeset i četvrtog dana, jedanaestoga mjeseca, a to je mjesec Šebat, druge godine Darijeve, dođe riječ Jahvina proroku Zahariji, sinu Berekjinu, sinu Idonovu.
    8Imao sam noću viđenje. Gle, na riđanu čovjek jaše među mirtama koje imaju duboko korijenje, a iza njega konji riđi, smeđi i bijeli. 9Upitah: "Koji su ovi, gospodaru?" Anđeo koji je sa mnom govorio reče mi: "Ja ću ti pokazati koji su." 10Čovjek koji stajaše među mirtama odgovori: "Ovo su oni koje je poslao Jahve da obilaze zemlju." 11Oni se obratiše anđelu Jahvinu, koji stajaše među mirtama, i kazaše: "Obišli smo zemlju, i gle: sva zemlja počiva i miruje."
    12Tada progovori anđeo Jahvin i reče: "Jahve nad Vojskama, kada ćeš se već jednom smilovati Jeruzalemu i gradovima judejskim na koje se već sedamdeset godina ljuto srdiš?" 13A Jahve anđelu koji je govorio sa mnom odgovori utješnim riječima. 14I anđeo koji je govorio sa mnom reče mi: "Objavi ovo: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama: Ljubavlju ljubomornom gorim za Jeruzalem i za Sion, 15a velikim gnjevom plamtim na ohole narode, jer kad se ono malo rasrdih, oni prijeđoše mjeru.' 16Zato ovako govori Jahve: 'Vraćam se Jeruzalemu s milosrđem; opet će u njemu sagraditi Dom moj' - riječ je Jahve nad Vojskama - 'i opet će se u Jeruzalemu protezati uže mjeračko.' 17I ovo poruči: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama: Moji će se gradovi opet prelijevati obiljem, i Jahve će utješiti Sion, izabrati Jeruzalem.'"
Drugo viđenje: Rogovi i kovači
Zah 2.
Podigoh oči i vidjeh. I gle: četiri roga. 2Upitah anđela koji je govorio sa mnom: "Što je ovo?" On mi odgovori: "To su rogovi koji su raznijeli Judu, Izraela i Jeruzalem." 3Onda mi Jahve pokaza četiri kovača. 4A ja upitah: "Što su došli ovi raditi?" On mi odgovori: "Ono su rogovi koji su raznijeli Judu te se nitko više ne usuđuje dići glavu; a ovi su došli da ih zastraše i da slome rogove narodima koji podizahu rog na zemlju Judinu kako bi je raznijeli."
Treće viđenje: Mjerač
    5Podigoh oči i vidjeh. I gle: čovjek, a u ruci mu mjeračko uže. 6Upitah ga: "Kamo ideš?" Odgovori mi: "Da izmjerim Jeruzalem i da vidim koliko je širok a koliko dug." 7I gle, anđeo koji je govorio sa mnom stajaše nepomično, a drugi mu iziđe u susret 8i reče mu: "Trči, reci onome mladiću ovako: Jeruzalem će biti kao otvoren grad radi mnoštva ljudi i stoke koji će biti u njemu. 9A ja ću mu - riječ je Jahvina - biti ognjen zid unaokolo i Slava njegova sred njega."10"Hej! Hej! Bježite iz zemlje sjeverne"
            - riječ je Jahvina -
    "jer u sva četiri vjetra nebeska
    razasuo sam vas" - riječ je Jahvina!11"Hej, Sione, koji živiš kod kćeri
            babilonske,
    spasi se!"12Ovako govori Jahve nad Vojskama,
    čija me Slava izaslala
    k narodima koji su vas opljačkali:
    "Tko vas dira, dira mi zjenicu oka.13Gle, ruku dižem na njih
    da plijenom budu svojim robovima."
    Znat ćete tako da me posla Jahve
            nad Vojskama!14"Kliči i raduj se, kćeri sionska,
    jer evo, dolazim usred tebe
            prebivat' -
    riječ je Jahvina.15U onaj dan mnogi će narodi uz
            Jahvu prionuti
    i bit će narod moj,
    a ja ću prebivati usred tebe."
    Znat ćeš tako da me tebi posla Jahve
            nad Vojskama.16I Judeja će biti baština Jahvina,
    njegov dio u Svetoj zemlji,
    i on će opet izabrati Jeruzalem.17Tiho, ljudi svi, pred Jahvom,
    jer, evo, on ustaje iz svetoga
            Prebivališta svojega!
Četvrto viđenje: Jošuine haljine
Zah 3.
Potom mi pokaza Jošuu, velikog svećenika, koji stajaše pred anđelom Jahvinim, i Satana, koji mu stajaše zdesna da ga tuži. 2Anđeo Jahvin reče Satanu: "Suzbio te Jahve, Satane! Suzbio te Jahve koji izabra Jeruzalem! Nije li on glavnja iz ognja izvučena?" 3A Jošua bijaše obučen u prljave haljine dok stajaše pred anđelom Jahvinim. 4Anđeo se obrati onima koji pred njim stajahu i reče im: "Skinite s njega te prljave haljine!" I reče mu: "Evo, skidam s tebe tvoju krivicu i odijevam te u dragocjenu haljinu!" 5I nastavi: "Stavite mu čist povez oko glave!" Oni mu staviše čist povez oko glave i odjenuše ga u dragocjene haljine u nazočnosti anđelovoj. 6I anđeo Jahvin upozori Jošuu: 7"Ovako govori Jahve nad Vojskama: 'Ako budeš mojim putovima hodio i mojih se pridržavao naredaba, ti ćeš biti upravitelj u Domu mojemu, čuvat ćeš moja predvorja i dat ću ti pristup među one koji ondje stoje.
Dolazak "Izdanka"
    8Poslušaj, dakle, Jošua, veliki svećeniče, ti i drugovi tvoji koji su oko tebe, jer vi ste ljudi znamenja! Evo, ja ću dovesti Izdanak, Slugu svojega, i uklonit ću opačinu ove zemlje u jedan dan. 9Jer evo kamena koji stavljam pred Jošuu: na tom je kamenu sedam očiju i u nj ću urezati natpis' - riječ je Jahve nad Vojskama. 10'U dan onaj' - riječ je Jahve nad Vojskama - 'pozivat ćete jedan drugoga pod lozu i pod smokvu.'"
Peto viđenje: Svijećnjak i masline
Zah 4.
Anđeo koji je govorio sa mnom vrati se tad i probudi me kao čovjeka koji se oda sna budi. 2"Što vidiš?" - upita. Ja odgovorih: "Vidim, evo, svijećnjak, sav od zlata, s posudom za ulje vrh njega; i sedam je žižaka na svijećnjaku, sa sedam lijevaka za sedam žižaka što su na njemu. 3Dvije su masline kraj njega, jedna njemu zdesna, druga slijeva." 4Obratih se anđelu koji je govorio sa mnom i upitah ga: "Što je to, gospodaru?" 5Anđeo koji je govorio sa mnom odgovori mi: "Zar ne znaš što je to?" Ja rekoh: "Ne, gospodaru." 6aOn mi tad odgovori ovako:
Tri riječi Zerubabelu
    6bEvo riječi Jahvine Zerubabelu: "Ne silom niti snagom, već duhom mojim!" - riječ je Jahve nad Vojskama.
    7Što si ti, goro velika? Pred Zreubabelom postaješ ravnica! On će izvući krunišni kamen uz poklike: "Hvala! Hvala za njega!"
    8Dođe mi potom riječ Jahvina: 9Zerubabelove su ruke ovaj Dom utemeljile, njegove će ga ruke završiti. I vi ćete znati da me k vama poslao Jahve nad Vojskama. 10aJer, tko je prezreo dan skromnih početaka? Radovat će se kad vide olovni visak u ruci Zerubabelovoj.<10b>"Ovih sedam oči su Jahvine što strijeljaju po svoj zemlji." 11Tad progovorih i zapitah ga: "Što su one dvije masline desno i lijevo od svijećnjaka?" 12Progovorih opet i upitah ga: "Što su one dvije maslinove grančice koje kroz dvije zlatne cijevi dolijevaju ulje?" 13On mi odgovori: "Zar ne znaš što je to?" Odvratih: "Ne, gospodaru!" 14On reče: "To su dva Pomazanika koji stoje pred Gospodarem sve zemlje."
Šesto viđenje: Knjiga koja leti
Zah 5.
Podigoh opet oči i vidjeh: leti svitak knjige. 2Anđeo me upita: "Što vidiš?" Odgovorih: "Vidim svitak knjige gdje leti: dužina joj je dvadeset lakata, a širina deset." 3On mi tad reče: "To je prokletstvo koje će zahvatiti svu zemlju; odsad, svaki koji krade bit će po njem izgnan odavde i svaki koji krivo priseže bit će po njem odavde protjeran. 4Ja ću ga izvesti - riječ je Jahve nad Vojskama - da uđe u kuću lupežu i u kuću onome koji se krivo kune mojim imenom te da boravi usred njegove kuće i uništi je skupa s njenim drvljem i kamenjem."
Sedmo viđenje: Žena u vaganu
    5Anđeo koji je govorio sa mnom iziđe i reče mi: "Podigni oči i pogledaj što se to pojavljuje." 6Ja ga upitah: "Što je to?" On reče: "To se pojavljuje efa." I nastavi: "To je opća pokvarenost na zemlji." 7I gle, podiže se olovan poklopac i jedna žena sjedi usred efe. 8On reče: "To je zloća." I gurnu je u efu i baci joj na otvor olovni poklopac. 9Podigavši oči, vidjeh: dvije žene izlaze s vjetrom u krilima, a krila im bijahu kao krila rode; one podigoše efu između zemlje i neba. 10Upitah tad anđela koji je govorio sa mnom: "Kamo odnose efu?" 11On mi odgovori: "Da joj sagrade hram u zemlji šinearskoj i da joj pripreme postolje na koje će je postaviti."
Osmo viđenje: Kola
Zah 6.
I podigoh oči i vidjeh: gle, četvera bojna kola izlaze između dviju gora; a gore bijahu od mjedi. 2U prvim kolima bijahu riđi konji; u drugim kolima crni konji; 3u trećim kolima bijeli konji, a u četvrtim kolima konji šareni. 4Obratih se anđelu koji je govorio sa mnom i upitah ga: "Što je to, gospodaru?" 5Anđeo mi odgovori ovako: "Ti kreću u četiri vjetra nebeska pošto su stajali pred Gospodarem sve zemlje. 6Riđani kreću u zemlju istočnu; vranci u zemlju sjevernu; bijelci kreću u zemlju zapadnu, a šarci kreću u zemlju južnu." 7Krepko oni stupaju, nestrpljivi da obiđu zemlju. On im reče: "Idite, obiđite zemlju!" I oni krenuše obilaziti zemljom. 8On me zovnu i reče mi: "Vidi, oni koji su krenuli u sjevernu zemlju umirit će gnjev moj u zemlji sjevernoj."
Zavjetna kruna
    9I dođe mi riječ Jahvina: 10"Uzmi prinose od izgnanika - od Heldaja, Tobije i Jedaje - i pođi danas i uđi u dom Jošije, sina Sefanijina, koji je došao iz Babilona. 11Uzmi srebra i zlata, načini krunu i stavi na glavu Jošui, sinu Josadakovu, velikom svećeniku. 12I reci mu: 'Ovako govori Jahve nad Vojskama: Evo čovjeka komu je ime Izdanak; ispod njega će proklijati i on će sazdati Svetište Jahvino. 13On će sazdati Svetište Jahvino i proslaviti se. On će sjediti i vladati na prijestolju. A do njega će na prijestolju biti svećenik. Sklad savršen bit će među njima. 14A kruna neka ostane u Jahvinu Svetištu za spomen Heldaju, Tobiji, Jedaji i Jošiji, sinu Sefanijinu. 15I oni koji su daleko doći će i sazdat će Svetište Jahvino. Znat ćete tako da me Jahve nad Vojskama k vama poslao.'
    To će se zbiti ako zaista poslušate glas Jahve, Boga svojega."
O postu
Zah 7.
Četvrte godine kralja Darija, četvrtoga dana devetoga mjeseca, Kisleva, dođe riječ Jahvina Zahariji. 2Betel je naime poslao Sar-Esera i Regem-Meleka s njihovim ljudima da mole lice Jahvino 3i da pitaju svećenike u Domu Jahve nad Vojskama i proroke: "Hoćemo li plakati petoga mjeseca i postiti, kao što činimo već tolike godine?"
Podsjećanje na prošlost
    4Tada mi dođe riječ Jahve nad Vojskama: "Reci svemu puku zemlje i svećenicima: 5'Kad postite i naričete petoga i sedmoga mjeseca već sedamdeset godina, zar meni postite? 6A kad jedete i pijete, zar sebi ne jedete i pijete? 7Nisu li to propisi koje je Jahve objavio preko negdašnjih proroka kada Jeruzalem bijaše naseljen i miran kao i gradovi oko njega i kada bijaše napučen Negeb i Šefela?'"
    8Riječ Jahvina dođe Zahariji: 9"Ovako govori Jahve nad Vojskama: 'Sudite istinito i budite dobrostivi i milosrdni jedni drugima. 10Ne tlačite udovu ni sirotu, ni došljaka ni uboga, i ne snujte u srcu pakosti jedan prema drugom.' 11Ali oni ne htjedoše poslušati, već prkosno okrenuše leđa; zatisnuše uši da ne bi čuli; 12otvrdnuše srcem kao kremen, da ne bi čuli Zakon i riječi koje im je slao Jahve nad Vojskama, svojim duhom, preko drevnih proroka. I Jahve nad Vojskama silno se tad razgnjevi. 13I zato, kao što je on zvao a oni ga ne slušaše, tako su sad oni zvali a ja ih nisam slušao - riječ je Jahve nad Vojskama. 14I razmeo sam ih među sve narode kojih ne poznavahu, a zemlja iza njih bi opustošena, te nitko nije njome prolazio niti se vraćao. Tako su zemlju blagostanja obratili u pustoš!"
Spas u Mesiji
Zah 8.
I dođe mi riječ Jahvina:2"Ovako govori Jahve nad
            Vojskama:
    'Ljubavlju ljubomornom za Sion
            izgaram
    i gnjevom velikim plamtim za nj!
    Vraćam se u Sion,
    prebivati hoću sred Jeruzalema.'3Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    'Jeruzalem će se zvati Gradom
            vjernosti
    i Gorom Jahve nad Vojskama,
            Gorom svetosti.'4Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    'Starci i starice opet će posjedati
    po trgovima jeruzalemskim,
    svatko sa štapom u ruci
    zbog starosti prevelike.5A gradski će se trgovi ispuniti
    dječacima i djevojčicama
    koji će se igrati na njegovim
            trgovima.'6Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    'Ako to bude čudo u očima Ostatka
    u dane one,
    zar će to biti čudo i u mojim
            očima' -
    riječ je Jahve nad Vojskama.7Ovako govori Jahve nad Vojskama:
    'Evo spasit ću svoj narod
    iz zemlje istočne
    i iz zemlje sunčanog zapada.8Ja ću ih dovesti
    da se nastane usred Jeruzalema.
    I bit će mi narod
    a ja ću im biti Bog
    u vjernosti i pravdi.'
    9Ovako Govori Jahve nad Vojskama: 'Neka ojačaju ruke vama koji ovih dana slušate riječi ove iz usta proroka koji prorokuje od dana kada bjehu položeni temelji Domu Jahve nad Vojskama da bi se opet sagradilo Svetište. 10Jer, prije ovih dana ne bijaše nadnice za čovjeka niti nadnice za živinče; niti bijaše mira od neprijatelja onome koji je izlazio ni onome koji je dolazio; puštao sam ljude jedne protiv drugih. 11Ali sada, neću biti prema Ostatku ovog naroda kao minulih dana - riječ je Jahve nad Vojskama - 12nego ću posijati mir: loza će roditi grožđem, zemlja će davati usjeve, a nebo će davati rosu svoju. Sve ću to dati Ostatku ovoga naroda. 13I kao što bijaste prokletstvo među narodima, dome Judin i dome Izraelov, tako ću vas spasiti da budete blagoslovom! Ne bojte se, nek' vam jake budu ruke!'
    14Jer ovako govori Jahve nad Vojskama: 'Kao što bijah namislio unesrećiti vas kada su me razgnjevili oci vaši - govori Jahve nad Vojskama - i nisam se pokajao, 15tako, promijenivši naum, u ove dane mislim usrećiti Jeruzalem i dom Judin. Ne bojte se!
    16A ovo vam je činiti: Govorite istinu jedan drugom; sudite istinito i miroljubivo na vratima gradskim! 17Ne snujte jedan drugome zlo u srcu; ne ljubite lažnu kletvu. Jer sve to ja mrzim' - riječ je Jahvina!"
    18Dođe mi riječ Jahve nad Vojskama:
    19"Ovako govori Jahve nad Vojskama: Post četvrtoga, post petoga, post sedmoga i post desetoga mjeseca postat će za Dom Jahvin radost, veselje i veseli blagdani. Ali ljubite istinu i mir!"
    20"Ovako govori Jahve nad Vojskama: Još će dolaziti narodi i stanovnici mnogih gradova. 21Stanovnici jednoga grada ići će u drugi govoreći: 'Hajde da idemo moliti lice Jahvino i tražiti Jahvu nad Vojskama!' Ići ću i ja! 22I doći će mnogi puk i moćni će narodi tražiti Jahvu nad Vojskama u Jeruzalemu i moliti lice Jahvino.
    23Ovako govori Jahve nad Vojskama! U one će dane deset ljudi od naroda svih jezika hvatati jednog Židova za skut govoreći: 'Idemo s vama, jer čusmo da je s vama Bog.'"
DRUGI DIO
Zah 9.
Proroštvo.Riječ Jahvina.
Nova zemlja
    Jahve prolazi zemljom Hadraka,
        Damask mu je počivalište;
    jer Jahvini su gradovi Arama
        i sva plemena Izraela.2Hamat također, koji s njim graniči,3    i Tir i Sidon, tako mudar.
    Tir podiže tvrde bedeme,
        zgrnu srebra kao prašine
        i zlata kao blata s ulica.4Al' evo, Gospod će ga osvojiti,
        survati u more moć njegovu,
        a njega će progutati oganj.5Vidjet će to Aškelon i prestrašiti se,
        a Gaza sva će uzdrhtati,
        i Ekron, jer ga nada prevari:
    nestat će kralja iz Gaze,
        Aškelon će pust ostati,6u Ašdodu stanovat će kopilad!
        Zatrt ću ponos Filistejaca,7uklonit ću im krv iz usta
        i gnusobu iz zuba.
    I oni će pripasti Bogu našem
        i bit će kao jedna obitelj u Judeji,
        a Ekron će biti kao Jebusejac.8Uz Dom svoj utaborit ću se kao
            straža,
        protiv onih koji odlaze i dolaze;
    tlačitelj neće više ovud prolaziti,
        jer njegovu sam uvidio bijedu.
Mesija
9Klikni iz sveg grla, Kćeri sionska!
        Viči od radosti, Kćeri jeruzalemska!
    Tvoj kralj se evo tebi vraća:
        pravičan je i pobjedonosan,
    ponizan jaše na magarcu,
        na magaretu, mladetu magaričinu.10On će istrijebit' kola iz Efrajima
        i konje iz Jeruzalema;
    on će istrijebit' luk ubojni.
        On će navijestit' mir narodima;
    vlast će mu se proširit' od mora
            do mora
        i od Rijeke do rubova zemlje.
Izrael ponovo na vlasti
11A i tebi, zbog krvi tvoga Saveza,
        vratit ću sužnje tvoje iz jama
            bezvodnih.12Vratite se u Tvrđavu,
        izgnanici puni nade,
    još danas - ja navješćujem -
        dvostruko ću ti uzvratiti.13Jer, Judu sam kao luk napeo,
        a Efrajimom luk naoružao:
    tvoje ću, o Sione, zavitlat' sinove
        - protiv sinova tvojih,
            o Javane -
        i učinit ću te kao mač junaka.14Nad njima tad će se pojaviti Jahve
        i kao munja letjet će mu strijela.
    Jahve Gospod u rog će zatrubit',
        hodit će na južnim vihorima.15Jahve nad Vojskama zakrilit će ih
        i oni će gaziti nogama
            kamenje praćaka,
    pit će krv kao da je vino,
        napojit' se kao škropilo,
        kao uglovi na žrtveniku.16Jahve Bog njihov spasit će ih
            u dan onaj;
        kao stado on će pasti narod svoj;
    kao drago kamenje krune
        oni će blistat' u zemlji njegovoj.17Ah, kako li će sretan, kako lijep biti!
        Od žita će rasti mladići,
        a od slatkog vina djevice.
Vjernost Jahvi
Zah 10.
Tražite od Jahve daždau vrijeme proljetno!
    Jahve stvara munje
        i daje kišu;
    čovjeku kruh daje,
        a stoci travu.2Lažno bajaju kumiri,
        prijevaru vide gatari,
    obmanu govore snovi,
        varljivu utjehu daju,
    zato kao stado blude ljudi,
        lutaju jer nemaju pastira.
Oslobođenje i povratak Izraela
3Moj je gnjev planuo na pastire,
        i ja ću kaznom pohodit jarce.
    Da, Jahve nad Vojskama
        pohodit će stado svoje,
        dom Judin.
    I učinit će da budu
        k'o gizdav konj u boju:4od njega će poteći
        kamen zaglavni, klin šatorski,
    od njega ubojit luk,
        od njega sve vođe.5Bit će zajedno kao junaci
        što u boju gaze kao po blatu
            uličnom;
    vojevat će, jer Jahve je s njima,
        i osramotit će one koji konje jašu.6"Ojačat ću dom Judin,
        spasiti dom Josipov.
    Opet ću ih naseliti, žao mi ih,
        i bit će kao da ih nisam odbacio,
    jer ja sam Jahve, Bog njihov -
        uslišat ću ih."7Efrajimci bit će kao junaci
        i radostit će im se srce
            kao od vina:
    vidjet će sinove svoje i veseliti se,
        u Jahvi će klicati srce njihovo.8"Zazviždat ću im i sabrati ih,
        jer ja sam ih izbavio,
        bit će opet brojni kao što bjehu.9Rasijao sam ih među narode,
        ali će se oni u zemljama dalekim
        spomenuti mene,
    poučit će svoje sinove,
        i oni će se vratiti.10Vratit ću ih iz zemlje egipatske,
        sabrat ću ih iz Asirije
    i dovest ih u zemlju gileadsku
        i na Libanon,
        i neće biti dosta mjesta za njih."11Prijeći će more egipatsko,
        jer on će udariti valove morske,
        sve dubine Nila presahnut će.
    Bit će oboren ponos Asirije,
        oduzeto žezlo Egiptu.12U Jahvi će biti snaga njihova,
        njegovim će se oni proslavit
            imenom -
        riječ je Jahvina.
Zah 11.
Otvori vrata, Libanone,nek' ti oganj sažeže cedrove!2Kukaj, čempresu,
        jer pade cedar,
        jer su mogućnici upropašteni!
    Kukajte, hrastovi bašanski,
        jer posječena je šuma najgušća.3Čuj jauk pastira,
        opustošen je sjaj njihov!
    Čuj riku lavića,
        opustošen je ponos jordanski!
Dva pastira
    4Ovako mi reče Jahve: 5"Pasi ovce klanice! Kupci ih njihovi kolju nekažnjeno, a koji ih prodaju, govore: 'Blagoslovljen bio Jahve, obogatio sam se!' i pastiri ih njihovi ne štede. 6Ni ja više neću štedjeti žitelja zemlje - riječ je Jahve nad Vojskama - nego: predajem, evo, svakoga u ruke njegova bližnjega i u ruke kralja njegova; i oni će pustošiti zemlju, a ja neću izbavljati iz ruku njihovih." 7Stadoh pasti ovce klanice za trgovce ovcama te uzeh dva štapa: jedan nazvah Naklonost, drugi Sveza. Tako sam pasao stado. 8I u jednom mjesecu odbacih tri pastira. Ali mi i ovce dojadiše, omrznuh im. 9Tad rekoh: "Neću vas više pasti! Koja mora uginuti, nek' ugine! Koja mora nestati, nek' nestane! A koje ostanu, neka jedna drugoj meso prožderu!" 10Tad uzeh svoj štap Naklonost i slomih ga da raskinem Savez svoj što ga bijah sklopio sa svim narodima. 11I on se raskinu onog dana, i trgovci ovcama koji su to gledali doznaše da je to bila riječ Jahvina. 12Rekoh im tad: "Ako vam je to dobro, dajte mi plaću; ako nije, nemojte." Oni mi odmjeriše plaću: trideset srebrnika. 13A Jahve mi reče: "Baci u riznicu tu lijepu cijenu kojom su me procijenili!" Ja uzeh trideset srebrnika i bacih u riznicu u Domu Jahvinu. 14Onda slomih i svoj drugi štap, Svezu - da raskinem bratstvo između Jude i Izraela.
    15I reče mi Jahve: "Uzmi još opremu bezumna pastira, 16jer, evo, podići ću jednoga bezumnog pastira u ovoj zemlji: za izgubljene on se neće brinuti, zalutale neće tražiti, ranjene neće vidati, iscrpljene neće nositi, nego će jesti meso od pretilih i papke im otkidati.17Teško pastiru opakom
        koji stado ostavlja!
    Neka mu mač stigne ruku
        i desno oko!
    Nek' mu desnica sasvim usahne,
        oko desno sasvim potamni!"
Oslobođenje i obnova Jeruzalema
Zah 12.
Proroštvo. Besjeda Jahvina o Izraelu. Govori Jahve koji razape nebesa, utemelji zemlju i stvori dah čovjeku u grudima:
    2"Evo, učinit ću Jeruzalem čašom opojnom svim narodima uokolo - za opsade Jeruzalema. 3U onaj dan učinit ću Jeruzalem teškim kamenom svim narodima: svi koji ga budu dizali teško će se izraniti, a skupit će se na nj svi narodi zemlje. 4U onaj dan - riječ je Jahvina - udarit ću sve konje strahom, a njine jahače mahnitošću. Ali nad domom Judinim otvorit ću oči, a sljepilom ću udariti sve konje naroda. 5Tada će u srcu reći plemena Judina: 'Snaga je Jeruzalemaca u Jahvi nad Vojskama, Bogu njihovu!' 6U onaj dan učinit ću da plemena Judina budu kao žeravnica užarena na drvlju, kao baklja upaljena na snoplju: i proždirat će zdesna i slijeva sve narode uokolo. A Jeruzalem će i dalje stajati na svome mjestu." 7Jahve će najprije spasiti Judine šatore da se ponos doma Davidova i ponos Jeruzalemaca ne izdigne iznad Jude. 8U onaj dan Jahve će zakriliti Jeruzalemce: najsustaliji među njima bit će u onaj dan kao David, a dom Davidov bit će kao božanstvo, kao Anđeo Jahvin pred njima.
    9"U onaj dan pregnut ću da uništim sve narode koji dođu na Jeruzalem. 10A na dom Davidov i na Jeruzalemce izlit ću duh milosni i molitveni. I gledat će na onoga koga su proboli; naricat će nad njim kao nad jedincem, gorko ga oplakivati kao prvenca. 11U onaj dan plač velik će nastati u Jeruzalemu, poput plača hadad-rimonskog u ravnici megidonskoj. 12I plakat će zemlja, svaka porodica napose, i žene njihove napose; porodica doma Davidova napose, i žene njihove napose; porodica doma Natanova napose, i žene njihove napose; 13porodica doma Levijeva napose, i žene njihove napose; porodica Šimejeva napose, i žene njihove napose; 14i sve ostale porodice, svaka porodica za sebe, i žene njihove napose.
Zah 13.
U onaj dan otvorit će se izvor domu Davidovu i Jeruzalemcima da se operu od grijeha i nečistoće. 2U onaj dan - riječ je Jahve nad Vojskama - iskorijenit ću iz zemlje imena kumira da se više ne spominju; uklonit ću iz zemlje i proroke i duh nečistoće. 3Ako netko još bude prorokovao, otac i mati koji su ga rodili reći će mu: 'Nećeš više živjeti, jer laž govoriš u ime Jahvino!' Otac i mati koji su ga rodili probost će ga kada bude prorokovao. 4U onaj dan svaki će se prorok stidjeti svoga viđenja; neće se više ogrtati plaštem od kostrijeti da bi lagali, 5nego će govoriti: 'Nisam ja prorok; ja sam ratar, zemlja je moje dobro od mladosti!' 6Ako li ga tko upita: 'Kakve su ti to rane po tijelu?' on će odgovoriti: 'Izranjen sam kod prijatelja.'
Besjeda maču: Novi narod
7Probudi se, maču, protiv mog pastira,
        protiv čovjeka, moga srodnika
        - riječ je Jahve nad Vojskama.
    Udari pastira, i ovce će se razbjeći!
        Okrenut ću ruku protiv slabića,8i u svoj će zemlji
            - riječ je Jahvina -
        dvije trećine biti istrijebljene,
        a trećina ostavljena.9Tu ću trećinu kroz oganj provesti,
        pročistit ću ih kao što se
            pročišćuje srebro,
        iskušat' ih kao što se srebro
            iskušava.
    I on će zazivati ime moje,
        a ja ću mu se odazvati;
    i reći ću: 'Moj je to narod!'
        a on će reći: 'Jahve je Bog moj!'"
Eshatološki boj: Sjaj Jeruzalema
Zah 14.
Gle, dolazi dan Jahvin kada će se podijeliti plijen usred tebe. 2I sabrat ću sve narode u Jeruzalem u borbu. I zaposjest će grad, opljačkati kuće i silovati žene. Polovina će grada otići u izgnanstvo, ali Ostatak neće biti istrijebljen iz grada. 3Tada će Jahve izaći i boriti se protiv tih naroda kako on zna ratovati u dan ratni. 4Noge će mu, u dan onaj, stajati na Gori maslinskoj koja je nasuprot Jeruzalemu na istoku. I raskolit će se Gora maslinska po srijedi, između istoka i zapada, u golemu dolinu: jedna će se polovina pomaknuti na sjever, druga na jug. 5Dolina Gore moje bit će ispunjena od Goe pa do Jasola i bit će zakrčena kao što je bila zakrčena poslije potresa u dane Uzije, kralja judejskog. Tada će doći Jahve, Bog tvoj, i svi sveci s njim.6U dan onaj neće više biti ni studeni ni leda.7Bit će to dan čudesan - znade ga Jahve - ni dan ni noć; i u vrijeme večeribit će svjetlo. 8U onaj dan žive će vode poteći iz Jeruzalema, pola k moru istočnom, pola kmoru zapadnom. Bit će tako ljeti i zimi. 9I Jahve će biti kralj nad svom zemljom. 10Sva će se zemlja pretvoriti u ravnicu, od Gebe do Rimona negepskog. A Jeruzalem će se uzvisiti na svom mjestu; i bit će nastanjen - od Vrata Benjaminovih do Prvih vrata, to jest do Vrata ugaonih, i od Kule Hananeelove do Kraljeva tijeska. 11Opet će se stanovati u njemu, i više neće biti prokletstva; Jeruzalem će živjeti u miru.12A evo kojom će ranom Jahve udariti sve narode koji budu zavojštili na Jeruzalem: meso će im se raspadati dok budu na nogama; oči će im trunuti u dupljama, jezik gnjiti u ustima. 13U dan onaj nastat će među njima silan metež od Jahve: jedan će drugoga za ruku hvatati, i ruka će se jednoga dizati na drugoga. 14I Juda će se boriti u Jeruzalemu. Tu će se sakupiti bogatstva svih okolnih naroda: zlato, srebro, odjeća u velikoj množini. 15A slična će rana pasti na konje, mazge, deve i magarce, i na svu stoku koja se nađe u tome taboru.16Tko preživi od svih naroda koji dođu na Jeruzalem, uzlazit će godimice da se pokloni pred Kraljem, Jahvom nad Vojskama, i da slave Blagdan sjenica. 17Ako koje pleme zemlje ne uzađe u Jeruzalem da se pokloni pred Kraljem, Jahvom nad Vojskama, neće biti kiše za njega. 18Ako li pleme egipatsko ne uzađe i ne dođe, stići će ga isti udarac kojim će Jahve udariti narode koji ne bi uzašli svetkovati Blagdan sjenica. 19Takva će biti kazna Egiptu i svim narodima koji ne budu uzašli da svetkuju Blagdan sjenica. 20U onaj dan stajat će na konjskim praporcima 'Jahvi posvećen'; a u Domu Jahvinu bit će lonci kao žrtvene čaše pred žrtvenikom; 21i svaki će lonac u Jeruzalemu i u Judeji biti posvećen Jahvi nad Vojskama - svi koji budu htjeli žrtvovati uzimat će ih i kuhati u njima. I u dan onaj neće više biti trgovaca u Domu Jahve nad Vojskama.
Malahija (Mal.)
Mal 1.
Proroštvo. Riječ Gospodnja Izraelu po Malahiji.
Ljubav Gospodnja prema Izraelu
2Ljubio sam vas - govori Jahve,a vi pitate: "Po čemu si nas ljubio?"Ne bijaše li Ezav brat Jakovljev? -riječ je Jahvina -3ali Jakova sam zavolio,a Ezav mi omrznu:gradove mu u pustoš pretvorih,a baštinu njegovu dadohpustinjskim šakalima.4Jer, rekne li Edom:Bili smo smrvljeni,ali ćemo opet podići ruševine!"ovako kaže Jahve nad Vojskama:Neka grade oni, a ja ću razgraditi!Zvat će ih zemljom bezbožničkomi narodom na koji se Jahve srdidovijeka!5Vaše će oči vidjeti,i reći ćete: "Velik je Jahvepreko granica zemlje izraelske."
Optužba protiv svećenika
6Sin časti oca, a sluga gospodara.Ali, ako sam ja otac, gdje je čast moja?Ako sam gospodar, gdje je strahod mene?To govori Jahve nad Vojskama vama,svećenici, koji moje ime prezirete,a pitate: "Čime smo prezreliime tvoje?"7Oskvrnjen kruh na mome prinositežrtvenikui još pitate: "Čime te oskvrnismo?"Time što kažete "Stol je Jahvinstvar nevažna!"8A kada za žrtvu slijepu stokuprinosite,zar to nije zlo?I kad prinosite hromo i bolesno,zar to nije zlo?Donesi takvo što svome namjesniku,hoće li biti zadovoljan i dobro teprimiti? -govori Jahve nad Vojskama.9Sada umilostivite lice Božjeda nam se smiluje.To donose ruke vaše,hoće li vas dobro primiti? -govori Jahve nad Vojskama.10O kada bi tko od vas zatvorio vratada mi zaludu ne palite ognja nažrtveniku!Niste mi mili -govori Jahve nad Vojskama -i ne primam žrtve iz ruke vaše.11Jer od istoka do zapadaveliko je ime moje među narodima,i na svakom mjestu prinosi se kadi žrtva čista Imenu mojemu,jer veliko je Ime mojemeđu narodima -govori Jahve nad Vojskama.12Ali vi ga skvrnitekada govorite: "Stol je Gospodnjiokaljani hrana na njemu ni za što nije!"13Kažete još: "Gle, šteta truda!"i prezirete ga -govori Jahve nad Vojskama.Kada dovodite stoku otetu,hromu i bolesnu,te je prinosite kao dar žrtveni,zar da to iz vaše ruke milostivoprimim? -govori Jahve nad Vojskama.14Proklet bio varalica koji u staduima ovnašto mi ga je zavjetovao,a žrtvuje mi ovcu jalovicu.Jer ja sam velik kralj -govori Jahve nad Vojskama -i strašno je Ime moje među narodima.
Mal 2.
A sad vas opominjem,svećenici!2Ako ne budete poslušali,ako ne budete k srcu uzelida proslavite Ime moje -govori Jahve nad Vojskama -kletvu ću na vas svalitii proklet ću vaš blagoslov.I već ga proklehjer to niste k srcu uzeli.3I slomit ću vam ruku,bacit ću vam u lice izmetine,izmetine vaših svetkovina,i s njima ću vas splaviti.4Po tom ćete znati:to je bila moja opomenada ostane Savez moj s Levijem -govori Jahve nad Vojskama.5A moj Savez s njim,to bijaše život i mir -ja sam mu ih dao: bijaše to strah -i on me se bojao,Imena se moga plašio.6Zakon istine bijaše u njegovimustimai pakost mu ne kaljaše usana;u miru i pravičnosti hodio jesa mnomi mnoge je od grijeha odvratio.7Da, usne svećenikove treba dačuvaju znanje,a iz njegovih usta treba tražitiZakon:ta on je glasnik Jahve nadVojskama.8Ali vi ste s puta zašli,učinili ste da se mnogi o Zakonspotiču,raskinuli ste Savez Levijev -govori Jahve nad Vojskama.9Zato učinih da vas prezirui ponizuju svi narodijer se putova mojih vi držali niste,nego ste bili pristrani primjenjujućZakon.
Mješovita vjenčanja i razvodi
10Nemamo li svi jednog Oca?Nije li nas jedan Bog stvorio?Zašto smo onda jedan drugomenevjernite skvrnimo Savez svojih otaca?11Iznevjerio se Juda:učinili su sramotuu Izraelu i Jeruzalemu,jer Juda je oskvrnuo Svetinju,Jahvi dragu,i ženi se kćerju tuđega božanstva.12Svakog tko tako učini, ma tko bio on,nek iskorijeni Jahve iz šatoraJakovljevihi izmeđ onih koji prinose žrtvuJahvi nad Vojskama!13I ovo još vi činite:zalijevate suzama Jahvin žrtveniktužeći i ridajući,jer on više neće da se žr  tvi prikloni,iz ruke mu vaše ona nije ugodna.14I vi pitate: "Zašto?"Zato što je Jahve bio svjedokizmeđu tebe i žene mladosti tvojekojoj si nevjeran premda ti drugarica bijašei žena tvoga saveza.15Nije li On načinio jedno jedino bićedahom životnim obdareno?A što to jedino biće traži?Božanski naraštaj!Poštuj dakle život svoji ne budi nevjeran ženi svojemladosti.16Jer ja mrzim otpuštanje žena -govori Jahve, Bog Izraelov -i onog koji nevjerom haljinesvoje kalja -govori Jahve nad Vojskama!Poštujte dakle život svoj,ne budite nevjerni!
Dan gospodnji
17Dosađujete Jahvi svojim riječima,a pitate: "U čemu mu dosađujemo?"Time što govorite: "Svi koji zlo činedobro su viđeni u očima Jahvinim itakvi su mu mili!" ili: "Gdje je Bogpravde?"
Mal 3.
Evo šaljem glasnikada put preda mnom pripravi.I doći će iznenada u Hram svojGospod koga vi tražitei anđeo Saveza koga žudite.Evo ga, dolazi već -govori Jahve nad Vojskama.2Ali tko će podnijeti dan njegovadolaskai tko će opstati kad se on pojavi?Jer on je kao oganj ljevačevi kao lužina bjeliočeva.3I zasjest će kao onaj što topi srebroi pročišćava.Očistit će sinove Levijevei pročistit će ihkao zlato i srebro,da prinose Jahvi žrtvu u pravednosti.4Tad će biti draga Jahvižrtva Judina i jeruzalemskakao u drevne danei kao prvih godina.5Doći ću k vama na sudi bit ću spreman svjedokprotiv vračeva i preljubnika,protiv onih koji se lažno kunu,protiv onih koji zakidaju plaćuradniku, udovici i siroti,protiv onih koji gaze pravo stranacai mene se ne boje -govori Jahve nad Vojskama.
Desetina za Hram
6Jer ja, Jahve, ne mijenjam se,a vi se, sinovi Jakovljevi, mijenjatebez prestanka!7Od vremena svojih otacaodstupate od mojih uredabai ne čuvate ih.Vratite se meni,a ja ću se vratiti vama -govori Jahve nad Vojskama.Pitate: "Kako da se vratimo?"8Smije li čovjek prikraćivati Boga?A vi mene prikraćujete.I pitate: "U čemu te prikratismo?"U desetini i u prinosu.9Udareni ste prokletstvomjer me prikraćujetevi, sav narod!10Donesite čitavu desetinu u riznicuda u mojoj kući bude hrane.Tada me iskušajte -govori Jahve nad Vojskama -neću li vam otvoritiustave nebeskei neću li izliti na vaspunom mjerom blagoslov,11neću li zbog vas zaprijetit skakavcuda vam više ne kvari usjevai da vam ne bude nerodna lozau polju -govori Jahve nad Vojskama.12Svi će vas narodi tad držatisretnima,jer ćete biti zemlja blaženstva -govori Jahve nad Vojskama.
Slavlje pravednika na Dan Gospodnji
13Teške su besjede vaše protiv mene -govori Jahve.14Vi ipak pitate:"Što smo između sebe govorili protiv tebe?"Govorili ste: "Zaludu je Bogu služitii kakva je korist što njegovečuvamo propisei žalosni hodimopred Jahvom nad Vojskama.15Odsad ćemo sretnim zvati oholice:napreduju oni koji zlo čine,i premda Boga iskušavaju,izvuku se!"16Ali kad se razgovaraju oni koji seBoga boje,Jahve pazi, sluša ih,i to se pred njim piše u knjiguspomenicuu korist onih koji se boje Jahvei štuju Ime njegovo.17Moji će biti, moja stečevina -govori Jahve nad Vojskama.U Dan koji spremambit ću im milostivkao što je milostiv otac sinu kojimu služi.18I tada ćete opet razlikovatipravednika od grešnika,onoga koji služi Boguod onoga koji mu ne služi.19Jer evo dan dolazipoput peći užaren;oholi i zlikovcibit će kao strnjika:dan koji se bliži spalit će ih -govori Jahve nad Vojskama -da im neće ostati ni korijena nigrančice.20A vama koji se Imena moga bojitesunce pravde će ogranutisa zdravljem u zrakama,i vi ćete izlaziti poskakujućikao telad na pašu.21I gazit ćete bezbožnike
    kao prah pod nogama
    u dan koji spremam" -
    govori Jahve nad Vojskama.
Dodaci
    22"Spomenite se Zakona Mojsija, sluge moga, kome sam na Horebu propisao zakone i uredbe za sav Izrael.23Evo, poslat ću vam proroka Iliju
    prije nego dođe Dan Jahvin,
    dan velik i strašan.24On će obratiti srce otaca k sinovima,
    a srce sinova k ocima,
    da ne dođem i ne udarim
    prokletstvom zemlju."